СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

06 березня 2023 року м. Харків Справа № 917/499/22

Східний апеляційний господарський суд у складі: суддя Лакіза В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Бурова енергетична компанія Технікс, м. Полтава (вх. №274 П/2)

на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2022 у справі №917/499/22 (суддя Мацко О.С., повний текст рішення складено та підписано 27.12.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-технічне підприємство Бурова техніка, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Бурова енергетична компанія Технікс, м.Полтава

про стягнення 20 579 285, 05 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-технічне підприємство Бурова техніка звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Бурова енергетична компанія Технікс 20 579 285,05 грн, з яких: 14 855 067,20 грн основного боргу за Загальним договором №02/1709-21 від 17.09.2021 та Додатковою угодою №1 від 17.09.2021 до Загального договору, 929 223,23 грн пені, 3 248 990,48 грн штрафу, 140 943,41 грн річних, 1404060,73 грн інфляційне збільшення.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.12.2022 у справі №917/499/22 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Бурова енергетична компанія Технікс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-технічне підприємство Бурова техніка - 14 855 067,20 грн основного боргу, 696 917,43 грн пені, 2 436 742,86 грн штрафу, 140 943,41 грн - 3% річних, 1405060,73 грн інфляційних, 209 541,89 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-технічне підприємство Бурова техніка зі спеціального фонду Державного бюджету України 99 196,79 грн судового збору, сплаченого ним при поданні позову платіжним дорученням №5402 від 24.05.2022.

Відповідач із вказаним рішенням не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2022 у справі №917/499/22 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Одночасно до апеляційної скарги апелянтом додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому він просить поновити Товариству з обмеженою відповідальністю Бурова енергетична компанія Технікс строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2022 у справі №917/499/22 та відкрити апеляційне провадження. В обґрунтування клопотання зазначає, що повний текст оскаржуваного рішення отримано відповідачем засобами поштового зв`язку 13.01.2023, що підтверджує копією поштового конверту про надходження з Господарського суду Полтавської області поштового відправлення №970, трекінгом АТ «Укрпошта» про отримання 13.01.2023 поштового відправлення №970 та копією журналу вхідної кореспонденції ТОВ Бурова енергетична компанія Технікс із датою вхідної кореспонденції за 13.01.2023.

Також до апеляційної скарги скаржником додано клопотання, в якому апелянт просить відстрочити ТОВ Бурова енергетична компанія Технікс сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2022 у справі №917/499/22 до ухвалення Східним апеляційним господарським судом судового рішення.

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2023, відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/499/22. Копію ухвали надіслано апелянту та Господарському суду Полтавської області. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження матеріалів справи.

01.03.2023 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що повний текст рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2022 у справі №917/499/22 складено 27.12.2022. Отже, виходячи з приписів ч. 1 ст. 256 ГПК України останнім днем на апеляційне оскарження було 16.01.2023. З матеріалів справи також вбачається, що копію оскаржуваного рішення отримано уповноваженою особою ТОВ Бурова енергетична компанія Технікс 13.01.2023, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №970. Оскільки апеляційну скаргу направлено до суду апеляційної інстанції 01.02.2023 (згідно штампу на поштовому конверті), тобто протягом двадцяти днів з дня отримання оскаржуваного рішення, апелянт має право на поновлення строку на апеляційне оскарження в розумінні ч. 2 ст. 256 ГПК України згідно поданого ним клопотання.

В той же час, дослідивши інші матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

ТОВ Бурова енергетична компанія Технікс доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги не надано, натомість апелянтом до апеляційної скарги додано клопотання, в якому скаржник просить відстрочити ТОВ Бурова енергетична компанія Технікс сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2022 у справі №917/499/22 до ухвалення Східним апеляційним господарським судом судового рішення.

В обґрунтування доводів клопотання скаржник зазначає, що розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги становить 463 033,92 грн. В той же час, вказаний розмір є надмірно значним не лише для відповідача, а й для будь-якого суб`єкта господарювання. Апелянт просить суд врахувати обставину, що 24.02.2022 було запроваджено режим воєнного стану. Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 встановлено, що військова агресія російської федерації проти України починаючи з 24.02.2022 до її офіційного закінчення є надзвичайною та невідворотною, об`єктивною обставиною для суб`єктів господарської діяльності по договору, окремим зобов`язанням /обов`язкам, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання такої форс-мажорної обставини. Обґрунтовуючи клопотання, скаржник також зазначає, що Полтавська область межує одразу з п`ятьма обласними центрами, в яких з перших днів відбувався активний наступ ворожих військ. Для збереження життя та здоров`я, велика частина населення була вимушена покинути даний регіон. Відтік кадрів підприємства у безпечні регіони країни та вимушена міграція поза межі країни, військова мобілізація військовозобов`язаних з числа працівників (у тому числі керівника підприємства) призвела до унеможливлення подальшої ефективної роботи ТОВ Бурова енергетична компанія Технікс. Підприємство потерпає від несприятливих умов для здійснення власної господарської діяльності в умовах воєнного стану, належне господарське функціонування майже припинено. Маючи незначні поточні зобов`язання та намагаючись підтримати економіку країни шляхом сплати податків, ставлячи в пріоритет забезпечення роботою та доходом наявний персонал ТОВ Бурова енергетична компанія Технікс прикладає зусиль для подальшого існування як суб`єкт господарювання, в той час як майновий стан підприємства є вкрай незадовільним. Станом на дату подання вказаного клопотання кошти для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у визначеному законом розмірі відсутні.

Апелянт вважає, що реалізація судом свого права на відстрочення апелянту сплати судового збору забезпечить надання стороні можливості скористатись своїм безумовним правом на доступ до правосуддя з подальшим стягненням ставки судового збору у встановленому законом розмірі. Посилаючись на положення ст. 129 Конституції України, якою встановлена рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, апелянт зазначає, що ТОВ Бурова енергетична компанія Технікс як учасник судового процесу, має рівне право як будь-який учасник справи, на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, що є беззаперечною реалізацією права на доступ до правосуддя. Також вважає, що в разі невикористання судом свого права на відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі, з урахуванням теперішніх нетипових умов існування підприємств нафто-газової переробки в розрізі воєнного стану, енергетичної та фінансової кризи, право апелянта буде несправедливо обмежене.

Посилаючись на наведені у клопотанні обставини, апелянт вважає, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

До вказаного клопотання скаржник надає копію листа ТПП України від 28.02.2022, копію протоколу комісії ТОВ Бурова енергетична компанія Технікс від 28.02.2022, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин за усіма договорами та роботами з 24.02.2022, копію витягу з наказу командира військової частини від 01.03.2023 про зарахування директора товариства до особового складу частини, наказ ТОВ Бурова енергетична компанія Технікс від 01.03.2023 про звільнення директора товариства до дня фактичної демобілізації.

З приводу наведених апелянтом доводів, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 7 ГПК України передбачено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно із частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено право суду враховуючи майновий стан сторони за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

В той же час, суд зазначає, що наведеними правовими нормами статті 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору.

Зокрема, виходячи з положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд наділений правом відстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору в такому випадку:

1) за клопотанням фізичних осіб, тільки за наявності певних умов, або

2) якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Цей перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що норми пунктів 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а норми пункту 3 частини 1 цієї статті можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 48 постанови від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 зазначила, що "юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату…".

Проте, відповідно до пункту 37 цієї постанови навіть за наявності умов для відстрочення сплати судового збору, таке відстрочення за змістом статті 8 Закону України "Про судовий збір" є правом, а не обов`язком суду.

З урахуванням положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд наділений правом відстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору лише, щодо фізичних осіб за наявності певних умов та юридичних осіб за наявності підстав визначених п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Як свідчать матеріали справи предметом спору у даній справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Також, положення пунктів 1, 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію. За таких обставин підстав для відстрочення сплати судового збору у цій справі немає (подібна за змістом правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 05.03.2021 у справі № 910/9741/20, від 06.01.2021 у справі № 927/579/19, від 31.03.2021 у справі № 903/465/20, від 26.04.2021 у справі № 5028/19/59/2012, від 22.02.2021 у справі № 910/17424/19, від 19.04.2021 у справі № 908/859/20, у постанові від 25.03.2021 у справі № 912/3514/20).

Суд зазначає, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі 28249/95 від 19 червня 2001 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 46 ГПК України встановлено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

В ухвалі від 09.02.2023 у cправі № 910/21018/21 Верховний Суд, відмовляючи податковому органу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору зазначив, що як органи державної влади, так і суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Таким чином, приймаючи до уваги всі наведені апелянтом доводи, а також посилання на те, що обставини запровадження на території України воєнного стану за Указом Президента України від 24.02.2022 №64 та військової агресії російської федерації проти України, призвели до погіршення фінансового стану товариства та неспроможність у зв`язку з цим сплатити судовий збір, який наразі є занадто значним до скаржника, суд апеляційної інстанції, також враховує, що перелік наведених у статті 8 Закону України "Про судовий збір" підстав для відстрочення сплати судового збору є вичерпним та не розповсюджується на апелянта як за суб`єктним складом, так і за предметом позову. Крім того, суд зазначає, що із введенням воєнного стану будь-яких змін до Закону, що передбачають відстрочення сплати судового збору за подання апеляційних скарг з підстав виникнення обставин непереборної сили не вносилось. Таким чином, оскільки заявник апеляційної інстанції є юридичною особою, предметом спору не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, правові підстави для задоволення клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору в розумінні статті 8 Закону України "Про судовий збір" відсутні, а господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення сплати судового збору.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначені розміри ставок судового збору, що справляється з апеляційних і касаційних скарг на судові рішення.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум), що підлягають стягненню за судовим рішенням судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (ч.4 ст. 6 цього Закону).

Враховуючи майновий характер спору, розмір судового збору, що підлягав сплаті позивачем до суду першої інстанції становить 308 689,28 грн.

З прохальної частини апеляційної скарги вбачаєтеся, що апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі, а тому виходячи з вимог п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги скаржник має сплатити судовий збір у розмірі: 308 689,28 грн х 150% = 463 033,92 грн.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги задоволені судом першої інстанції частково та на користь позивача стягнуто загальну суму у розмірі 19534731,63 грн, а тому, судовий збір за подання апеляційної скарги в частині задоволених вимог становить 439 531,46 грн (19 534 731,63 х 1,5% х 150% = 439 531,46 ).

Отже, апелянт має уточнити вимоги прохальної частини апеляційної скарги, щодо оскарження рішення в повному обсязі чи в частині, задоволеної судом першої інстанції та, з урахуванням наведеного, здійснити сплату судового збору у встановленому Законом розмірі та порядку.

В порушення п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України скаржником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником апеляційної скарги не було виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України.

Частиною 2, частиною 3 статті 260 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

Зважаючи на викладене, апелянту надається право протягом встановленого судом строку усунути недоліки апеляційної скарги шляхом уточнення вимог прохальної частини апеляційної скарги та з урахуванням уточнення сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі, докази чого надати суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Бурова енергетична компанія Технікс на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2022 у справі №917/499/22 залишити без руху.

2. Встановити апелянту 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Роз`яснити апелянту, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки передбачені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та не підлягає оскарженню.

Суддя В.В. Лакіза