УХВАЛА

13 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/18479/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кролевець О. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК»

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Ягічевої Н. І.

від 12.09.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л., Чорногуза М.Г.

від 06.02.2023

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прінт Інжінірінг»

про стягнення 881,07 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прінт Інжінірінг» про стягнення 881,07 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії №2/2017-КЛ-Ю від 15.08.2017 щодо своєчасного повернення кредиту та сплати визначених умовами договору процентів, у зв`язку з чим виникла заборгованість по процентах у розмірі 870,83 дол. США та заборгованість за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 10,24 дол. США.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023, у справі № 910/18479/21 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» відмовлено. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладено на позивача.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 у справі № 910/18479/21, справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Касаційна скарга подана з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Необхідність прийняття касаційної скарги до розгляду та відкриття касаційного провадження у малозначній справі скаржник обґрунтував наявністю підстав, передбачених пунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зазначивши, що справа становить значний суспільний інтерес, що проявляється в забезпеченні стійкого економічного простору країни та в свою чергу безпеки держави.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у малозначних справах після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Господарський суд міста Києва, враховуючи що предметом позову у цій справі є стягнення 881,07 дол. США, визначив, що справа № 910/18479/21 є малозначною в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України та підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження.

Заперечень щодо помилковості висновків суду першої інстанції про належність справи № 910/18479/21 до категорії малозначних скаржником не наведено.

Скаржник, звертаючись з касаційною скаргою зазначив, що хоч справа і є малозначною, але має бути переглянута в касаційному порядку відповідно до пункту «в» пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. За доводами скаржника ця справа становить значний суспільний інтерес, який проявляється в забезпеченні стійкого економічного простору країни та в свою чергу безпеки держави, зважаючи на дію воєнного стану в Україні, а також належність Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Відповідно до статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Тобто належність Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до переліку об`єктів державної власності не змінює критеріїв, які є підставою для віднесення справи до категорії малозначних, а також не звільняє скаржника від обов`язку доведення існування виключних підстав, за яких можливий касаційний перегляд малозначної справи.

Посилання скаржника на Укази Президента України про введення, з наступним продовженням, в Україні воєнного стану є безпідставними. Введення на території України воєнного стану не зупинило перебігу процесуальних строків, а також не встановило виключень, зокрема для об`єктів державної власності, при застосуванні норм процесуального закону.

Аргументів, які б давали підстави вважати, що ця справа є справою значної складності, містить правову проблему, яка становить значний суспільний інтерес, скаржником не наведено, що свідчить про відсутність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Виключно незгода учасника справи з постановленими за наслідками її розгляду рішеннями судів попередніх інстанцій не може бути підставою для здійснення касаційного перегляду судових рішень у малозначній справі.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomes de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 Господарського процесуального кодексу України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі та у касаційній скарзі не доведена наявність обставин, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 у справі № 910/18479/21, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини 3 статті 287, статтею 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 у справі № 910/18479/21.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді Г. Вронська

О. Кролевець