ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" березня 2023 р., м. Київ Справа № 911/2697/22

Господарський суд Київської області в складі судді Черногуза А. Ф., розглянувши заяву позивача про подачу доказів та прийняття додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у справі

за позовом Спільного Українсько-Латвійського підприємства «Хімімпекс» (Товариство з обмеженою відповідальністю) (01103, місто Київ, вулиця М. Бойчука, будинок 18 А, )

до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (08711, Київська обл., Обухівський р-н, селище міського типу Козин, вулиця Рудиківська, будинок 49, )

про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та збитків від інфляції за порушення строків оплати за Договором від 10.12.2021 №121/52,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Спільного Українсько-Латвійського підприємства «Хімімпекс» (Товариство з обмеженою відповідальністю) до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та збитків від інфляції за порушення строків оплати за Договором від 10.12.2021 №121/52.

Ухвалою господарського суду від 27.12.2022 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого судового засідання на 10.01.2023 на 16:15. Цією ж ухвалою суд встановив письмову форму для всіх заяв та клопотань, що будуть подаватись у даній справі в силу положень ч. 2 ст. 169 ГПК України.

У судовому засіданні 28.02.2023 суд, дослідивши докази, заслухавши виступи представників сторін, прийняв рішення у справі, яким частково задовольнив позов, стягнув основний борг, три відсотки річні, інфляційні, пеню та поклав на відповідача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

До суду надійшла заява представника позивача від 03.03.2023 про подачу доказів та прийняття додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат включає в себе розмір сплаченого судового збору (134722,83 грн) та витрати на правову допомогу(40000,00 грн).

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення по справі) здійснювати розподіл судових витрат.

При ухваленні рішення у справі, суд здійснив розподіл судових витрат, поклавши на відповідача частину судового збору. Водночас, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, що підтвердили б фактичний розмір витрат на правову допомогу в контексті заявленого позивачем орієнтовного розрахунку, суд був позбавлений можливості визначити розмір інших витрат, що були понесені стороною позивача, окрім судового збору.

За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач, подаючи після прийняття рішення заяву про подачу доказів та ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у справі зазначає, що ним під час судового засідання підтримано заяву про покладення судових витрат на відповідача та вказано, що докази на підтвердження фактично понесених витрат буде надано додатково по закінченню розгляду справи по суті - протягом п`яти днів.

Слід вказати, що правова конструкція абзацу 2 частини 8 статті 129 ГПК України в першу чергу покладає на сторону процесу обов`язок подати докази понесення судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. Водночас, правомочність надати вказані документи після прийняття рішення у справі виникає у сторони процесу лише у разі вчинення додаткової юридичної дії, а саме - вчинення окремої заяви про те, що докази судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Головною умовою для такої заяви (клопотання) є те, що вона має бути подана до закінчення судових дебатів, щоб інша сторона та суд врахували процесуальні наслідки її надання.

Суд вчергове акцентує увагу представника позивача про те, що в ухвалі про відкриття провадження у справі в пункті 4 резолютивної частини суд, користуючись дискрецією наданою частиною 2 статті 169 ГПК України, встановив виключно письмову форму для всіх заяв та клопотань, що будуть подаватися у цій справі, а відтак, це стосується і заяви, що може бути поданою в порядку частини 8 статті 129 ГПК України.

Під час розгляду справи відповідач жодних доказів щодо витрат до суду не надав, як і не надав письмової заяви в порядку абз. 2 ч 8 ст. 129 ГПК України та з урахуванням порядку щодо форми подання документів визначеного судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. Такою заявою відповідач у визначеній судом формі повідомив би суд та інших учасників процесу про зміну періоду подання відповідних доказів, що в свою чергу надавало б суду правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі в частині розподілу судових у вигляді витрат на правову допомогу понесених стороною.

Суд констатує, що додаткове рішення з підстав визначених в абз. 2 ч 8 ст. 129 ГПК України в може бути прийняте судом лише у випадку дотримання учасником процесу вимог процесуального закону та вимог встановлених судом щодо форми, строків та порядку подання відповідної заяви.

Також суд наголошує на тому, що в силу положень частини 1 статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Водночас, порушення однією зі сторін процесу встановленого законом та судом порядку подання заяв та клопотань автоматично породжує легітимні очікування іншої сторони на те, що судом вказана заява (клопотання) буде залишена без розгляду з підстав того, що заявником не дотримано визначених законом та процесуальним документом суду обов`язкових для сторін правил поведінки в тому числі форми, порядку та строків подання процесуальних документів.

Суд також констатує, що прийняття до розгляду зави поданої з порушенням встановленої форми буде прямим порушенням положень статті 13 ГПК України щодо змагальності сторін.

Враховуючи, що заява щодо строків подання доказів на підтвердження судових витрат на послуги адвоката не була подана стороною у встановлений законом строк та у встановленій судом формі заява про ухвалення додаткового рішення є такою, що підлягає залишенню судом без розгляду в контексті положень ч. 8 статті 129 ГПК України. З урахуванням наведеного, враховуючи, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд вважає, правомірним залишити без розгляду подану відповідачем заяву про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст.13, 42, 46 129, 169, 234, 244 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду заяву позивача про подачу доказів та прийняття додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у справі.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Ухвала суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені ст. ст. 254-256 ГПК України.

Ухвалу підписано 13.03.2023.

Суддя А.Ф. Черногуз