РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.03.2023Справа № 910/14069/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Істоміна Ігоря Олеговича

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 336455,89 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Істомін Ігор Олегович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 153830,77 грн. інфляційних втрат, 14551,62 грн. трьох процентів річних та 112045,75 грн. пені, нарахованих унаслідок прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 619037,30 грн. за договором добровільного страхування відповідальності автоперевізника/експедитора від 01.12.2020 № УБ1476947.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

28.12.2022 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

05.01.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача нараховані за період з 22.01.2022 по 28.10.2022 інфляційні втрати в розмірі 152830,77 грн. та 14195,46 грн. трьох процентів річних, а також 86326,02 грн. пені, нарахованої з 22.01.2022 по 22.07.2022 року.

13.01.2023 позивач через відділ діловодства та документообігу суду подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме просив стягнути: нараховані за період з 22.01.2022 по 28.10.2022 інфляційні втрати в розмірі 152830,77 грн., 14195,46 грн. трьох процентів річних та 169429,66 грн. пені, що в загальній сумі становить 337455,89 грн.

Розглянувши подану заяву, суд зауважує, що позивачем помилково при додаванні вказаних сум зазначено загальну суму 337455,89 грн., замість 336455,89 грн. При цьому, в прохальній частині заяви позивачем виокремлено всі суми, які він просить стягнути з відповідача, у зв`язку з чим помилкове визначення загальної суми не вплинуло на зміст позовних вимог.

Відтак, суд дійшов висновку прийняти дану заяву, у зв`язку з чим подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням збільшення розміру позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що 12.01.2023 сплатив на рахунок позивача грошові кошти в сумі 254352,25 грн., тобто повністю погасив нараховані позивачем санкції у даній справі. При цьому відповідач наголосив, що строк нарахування пені з 22.01.2022 унаслідок карантину продовжений до 31.03.2022, тобто на 69 днів. Одночасно, відповідач звернув увагу на завищений розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

У відповіді на відзив позивач вказав, що на час дії карантину до 30.04.2023 продовжений саме шестимісячний строк нарахування пені на підставі частини 6 статті 232 ГК України.

У заяві про збільшення розміру судових витрат позивач просив стягнути з відповідача 41000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.03.2016 із метою доставки товару (пральних машинок "Самсунг" WW80R42LHFWDUA) покупцю - Компанії Samsung Electronics Co. LTD (Республіка Корея) за адресою: Київська обл., село Козаровичі, вул. Лесі Українки, буд. 2, відповідно до укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Рус Калуга" (постачальник, власник товару) договору поставки №S-16-008, було укладено наступні договори:

- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Рус Калуга" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Самсунг СДС Глобал ЄсСиЄл Рус" договір про надання транспортно-експедиторських послуг №SDSRU20130708 від 08.07.2013;

- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Самсунг СДС Глобал ЄсСиЄл Рус" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГК "Д-Транс" договір про надання транспортно-експедиторських послуг №SDSRU20171001D-Trans від 01.10.2017;

- між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГК "Д-Транс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стандарт" договір про надання транспортно-експедиторських послуг №СТэ/06-2017 від 01.09.2017;

- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стандарт" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Істоміним Ігорем Олеговичем (виконавець) договір транспортного та експедиційного обслуговування №СТ/10-2017 від 06.10.2017, відповідно до якого, а також відповідно до заявки №027/04 від 01.04.2020 виконавець зобов`язується здійснити перевезення пральних машинок "Самсунг" WW80R42LHFWDUA у кількості 264 одиниці за маршрутом російська федерація - Україна, дата реєстрації на завантаження вантажу - 02.04.2021 о 8:00 год; водій - Фізична особа-підприємець Михайленко М.І.;

- між Фізичною особою-підприємцем Істоміним Ігорем Олеговичем (експедитор-1) та Фізичною особою-підприємцем Бутенком І.В. (експедитор-2) договір транспортно-експедиційного обслуговування на перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та міжнародному сполученні №28/03/2018 від 28.03.2018;

- між Фізичною особою-підприємцем Бутенком І.В. (експедитор) та Фізичною особою-підприємцем Михайленком М.І. (перевізник) договір доручення на організацію перевезення вантажів № від 26.02.2021, відповідно до п. п. 1.1 та 1.3 якого перевізник зобов`язується доставити довірений йому вантаж, який належить клієнтам-замовникам послуг експедитора до пункту призначення. Перевезення вантажів та відповідальність сторін визначаються цим договором, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах, Цивільним кодексом України та іншими нормативними актами.

Вказаний логістичний ланцюг був побудований з метою доставки товару, проданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Самсунт Електронікс Рус Калуга" (постачальник) на підставі договору на поставку товару №S-16-008 від 15.03.2016 на користь Компанії Samsung Electronics Co. LTD (Республіка Корея) (покупець), відповідно до умов якого постачальник зобов`язаний поставити Компанії Samsung Electronics Co.LTD товар в пункт призначення, обумовлений в договорі.

Таким чином, фізична особа-підприємець Істомін Ігор Олегович є експедитором, на якого відповідно до умов договору транспортного та експедиційного обслуговування №СТ/10-2017 від 06.10.2017 покладено обов`язок доставляти ввірений йому вантаж з залученням транспорту третіх осіб.

02.04.2021 Михайленко М.І. отримав на складі Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Рус Калуга" 264 одиниці пральних машинок WW80R42LHFWDUA, що підтверджується декларацією на товар №10131010/020421/0206817 від 02.04.2021 та CMR-накладною №001515 від 02.04.2021.

01.12.2020 з метою страхування відповідальності експедитора при здійсненні експедирування вантажу міжнародного перевезення позивач (страхувальник) та відповідач (страховик) уклали договір добровільного страхування відповідальності автоперевізника/експедитора №УБ1476947 (договір страхування). Предметом цього договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, зокрема, внаслідок неналежного виконання умов договору перевезення/експедирування (п. 3.1.1 договору страхування).

Відповідно до п. 12.1 договору страхування для врегулювання страхового випадку страхувальник зобов`язаний надати страховику достовірну інформацію і документи, необхідні для підтвердження факту, причин та обставин настання страхового випадку і визначення розміру збитку/шкоди.

Для прийняття обґрунтованого рішення за заявленою подією, з`ясування обставин страхового випадку та встановлення розміру матеріального збитку страховик має право: письмово вимагати подання інших документів з обґрунтуванням причин вимоги, що підтверджують факт і обставини настання страхового випадку; надсилати запити до підприємств, установ та організацій, які володіють інформацією про обставини та причини настання страхового випадку (п. 12.2 договору страхування).

Згідно з п. 13.1 договору страхування страховик приймає рішення про виплату (складає страховий акт) або відмову у виплаті страхового відшкодування впродовж 20 робочих днів від дня одержання страховиком всіх необхідних документів, що підтверджують факт настання, причини, обставини та наслідки страхового випадку. Збитки, завдані власнику вантажу в результаті загибелі, пошкодження або втрати всього або частини вантажу відшкодовуються в розмірі дійсного прямого збитку завданого власнику вантажу відповідно до закону, яким визначається розмір відповідальності перевізника/експедитора (п. 13.9.1).

Рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування страховик надсилає страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин упродовж 15 робочих днів від дня його прийняття (п. 13.3 договору страхування).

03.04.2021 близько 02:00 год. на 446 км траси МЗ-Україна у напрямку м. Брянськ (Російська Федерація) сталася пожежа з транспортними засобами тягачем "Даф" реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , яку було ліквідовано о 02:40 год. 03.04.2021.

Внаслідок вказаної ДТП уповноваженою особою було складено протокол огляду місця події від 03.04.2021, в якому зафіксовано, що на місці ДТП знаходився причеп від вантажного автомобіля зі слідами горіння та з пошкодженнями від впливу високих температур. Всі 264 пральні машинки знищені вогнем.

Згідно з Актом огляду науково-інженерного сервісу "РусСюрвей" від 04.04.2021 внаслідок займання автопричепа вся побутова техніка знищена вогнем разом з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку Федеральної бюджетної установи "Судово-експертної установи Федеральної протипожежної служби "Випробувальна пожежна лабораторія" по Брянській області" №061 від 27.04.2021 експерт припустив, виходячи з пояснень очевидців (власника та водія автомобіля "Даф"), імовірне місце займання розташовувалося в районі правого колеса причепу, безпосередню причину виникнення пожежі та механізм виникнення та розвитку пожежі встановити неможливо.

03.04.2021 позивач по телефону звернувся до відповідача (страховика) з заявою про настання страхового випадку, а 05.04.2021 така заява була подана до відповідача у письмовому вигляді, у якій позивач також зазначив про орієнтовний розмір збитків в сумі 45000 дол. США. Вказана заява була отримана відповідачем 05.04.2021, що підтверджується відміткою про прийняття вхідного документа. Однак, відповіді на вказане звернення позивач не отримав.

У подальшому, надавши частину документів, передбачених договором страхування (розділ 12) та отримавши від Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт" (замовника перевезення вантажу) вимогу від 16.04.2021 про відшкодування вартості знищеного вантажу на суму 3231078,77 руб (що була складена на підставі вимог власника товару Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Рус Калуга" від 09.04.2021, замовника перевезення та експедиторів), позивач направив на адресу відповідача повторну вимогу від 10.08.2021 щодо прийняття рішення про сплату страхового відшкодування на користь позивача або Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт".

У відповідь на вказану вимогу відповідач в листі від 10.08.2021 вказав на недостатність наданих позивачем документів, передбачених договором страхування.

У подальшому, позивач ще неодноразово звертався до відповідача з вимогами: про виплату йому страхового відшкодування (від 25.08.2021), про сплату власнику вантажу Товариству з обмеженою відповідальністю "Самсунг Електронікс Рус Калуга" страхового відшкодування (від 28.09.2021), про сплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 1664078,77 рублів в еквівалентній до гривні сумі за курсом НБУ у зв`язку із самостійною сплатою власнику вантажу позивачем вартості знищеного майна (01.12.2021).

Відповідач надав відповідь лише на вимогу від 28.09.2021 (лист від 20.10.2021), у якій вказав на відсутність рішення страховика власника вантажу СПАТ "Інгосстрах" про відшкодування своєму страхувальнику збитків станом на 26.08.2021, а також ненадання позивачем документів, передбачених п. 13.5.1 та п. 13.5.2.1.2 договору страхування, у зв`язку з чим в черговий раз повідомило про відсутність підстав для визнання випадку страховим.

Дані обставини встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі № 910/617/22, яким позов Фізичної особи-підприємця Істоміна Ігоря Олеговича задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь позивача страхове відшкодування у сумі 619037,30 грн та 3% річних у сумі 712,32 грн, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 у справі № 910/617/22 рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 залишено без змін.

28.10.2022 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Горбачем І.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 70172925 із примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 № 910/617/22 у зв`язку з погашенням боргу за виконавчим документом.

Отже, у межах даної справи позивач просив стягнути з відповідача (з урахуванням збільшення розміру позовних вимог) нараховані за період з 22.01.2022 по 28.10.2022 інфляційні втрати в розмірі 152830,77 грн., 14195,46 грн. трьох процентів річних та 169429,66 грн. пені.

Поряд із цим судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву відповідачем додано до матеріалів справи копію платіжного доручення від 12.01.2023 № 2204 на суму 254352,25 грн. щодо сплати позивачу страхового відшкодування по договору від 01.12.2020 № УБ1476947.

З огляду на часткову оплату відповідачем сум, що становлять предмет розгляду в даній справі, суд відповідно ухвалою закрив провадження у справі на суму 254352,25 грн. на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Судом ураховано, що дана сума грошових коштів сплачена відповідачем виходячи із сум, заявлених позивачем у зменшенні розміру позовних вимог від 05.01.2023 року. Так, позивач станом на 05.01.2023 просив стягнути 254352,25 грн., що становили: нараховані за період з 22.01.2022 по 28.10.2022 інфляційні втрати в розмірі 152830,77 грн. та 14195,46 грн. трьох процентів річних, а також 86326,02 грн. пені, нарахованої з 22.01.2022 по 22.07.2022 року.

Таким чином, відповідачем наразі повністю погашені інфляційні втрати в розмірі 152830,77 грн., три проценти річних у розмірі 14195,46 грн. та 87326,02 грн. пені.

Приймаючи до уваги збільшення позивачем розміру позовних вимог, предмет спору становить стягнення нарахованої на суму боргу 619037,30 грн. за період з 22.01.2022 по 27.10.2022 включно пені в розмірі 169 429,66 грн., з якої несплаченою залишилась частина в розмірі 82103,64 грн.

Як встановлено в судових рішеннях у справі № 910/617/22, повний пакет документів (доказів), передбачених договором щодо настання страхового випадку та розміру завданих власнику вантажу збитків були подані відповідачу 01.12.2021 (з останньою заявою на виплату страхового відшкодування), а тому, враховуючи умови договору страхування, строк сплати відшкодування є таким, що настав 30.12.2021 року.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 75 ГПК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 10.4.3 договору страхування при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений цим договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,1% суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період за який нараховується пеня.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-IX (далі - Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX), який набрав чинності з 2 квітня 2020 року, і дія вказаного Закону фактично надає можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. N 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. N 1236» продовжено на всій території України дію карантину до 30.04.2023 року.

При цьому, згідно з положеннями пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Наведеним спростовуються заперечення відповідача проти нарахування позивачем пені за період з 22.01.2022 по 28.10.2022, оскільки вказаними вище нормами продовжено строк нарахування пені та строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки.

За арифметичним перерахунком суду, здійсненим на суму боргу 619037,30 грн. за період з 22.01.2022 по 27.10.2022 включно, пеня становить 169 429,66 грн.

Оскільки відповідачем сплачено з даної суми 87326,02 грн., з відповідача підлягає стягненню залишок пені в розмірі 82103,64 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, понесені позивачем витрати по оплаті судового збору, в тому числі в частині позовних вимог, провадження щодо яких закрито, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

При цьому, позивачем надмірно сплачено судовий збір у розмірі 17 грн., повернення якого здійснюється за відповідним клопотанням позивача згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Також, позивачем заявлено до розподілу судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 41000 грн.

Водночас, відповідач проти заявлених позивачем до розподілу судових витрат заперечував та зауважив на їх неспівмірності зі складністю справи та витраченим адвокатом часу.

Із наданих до суду матеріалів слідує, що 10.08.2021 між позивачем, як клієнтом, та адвокатом Юждою С.М. укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 4.1 договору за надані адвокатом на підставі договору послуги клієнт сплачує адвокату гонорар за погодженими сторонами в додатку 1 до даного договору вартість правової допомоги. Гонорар сплачується в порядку та розмірі, визначених у додатку 1 до даного договору на підставі окремих рахунків, які надаються адвокатом, або без такого рахунку, на вказані в договорі чи додаткових угодах до нього банківські реквізити адвоката. Оплата окремих доручень клієнта, не обумовлених додатком 1 до договору, здійснюється на підставі складених та підписаних сторонами актів приймання-передачі послуг, які є його невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що в підтвердження виконання зобов`язань адвоката перед клієнтом протягом п`яти календарних днів з моменту завершення надання послуг, передбачених пунктом 1.1 даного договору, а також додатковими угодами до договору, складається акт прийняття/надання правової допомоги. У разі відмови клієнта від підписання акту адвокат залишає за собою право складання одностороннього акту.

Згідно з пунктом 9.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 36 календарних місяців з моменту набрання чинності даним договором, та до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором та додатковими угодами до нього.

У додатку 1 до договору сторонами погоджено гонорар адвоката в наступному розмірі: правовий аналіз спірного питання, збирання доказів становить 10000,00 грн.; написання та подання заяви про виплату страхового відшкодування - 5000,00 грн.; написання та подання адвокатських запитів - 1500,00 грн.; написання та подання до суду позовної заяви, відповіді на відзив, заперечення - 15000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи - 2000,00 грн.; участь у судовому засіданні - 4000,00 грн.; написання та подання інших процесуальних документів: клопотання, заяви, заперечення - 3000,00 грн.

13.01.2023 сторонами підписано акт № 3 прийняття/надання правової допомоги до договору, згідно з яким адвокатом надано, а клієнтом прийнято наступну правову допомогу: правовий аналіз спірного питання, вивчення документів, збирання доказів - 10000 грн., написання та подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви - 15000 грн., написання та подання заяви про зменшення позовних вимог - 3000 грн., написання та подання заяви про збільшення позовних вимог, складання розрахунку - 3000 грн.

Відповідно до пункту 1.2 договору сторонами підписанням цього акту стверджують, що за їх попередньою домовленістю гонорар адвоката становить 31000 грн., які підлягають оплаті на користь адвоката протягом 30 днів з дати підписання сторонами даного акту.

01.02.2023 сторонами підписано акт № 4 прийняття/надання правової допомоги до договору, згідно з яким адвокатом надано, а клієнтом прийнято наступну правову допомогу: написання та подання до Господарського суду міста Києва відповіді на відзив - 10000 грн. Сторони підписанням цього акту стверджують, що за їх попередньою домовленістю гонорар адвоката становить 10000 грн., які підлягають оплаті на користь адвоката протягом 30 днів з дати підписання сторонами даного акту (пункт 1.2 договору).

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 5 статті 126 ГПК України).

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом враховані заперечення відповідача про те, що обсяг робіт і час, витрачений на підготовку процесуальних документів, є неспівмірним зі складністю спору в даній справі та ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (дана правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При розподілі заявлених до стягнення сум відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката судом ураховано, що даний спір стосувався стягнення пені та компенсаційних виплат, нарахованих на вже погашений основний борг, стягнення якого відбувалося в межах іншої справи № 910/617/22.

Суд зауважує, що адвокат Южда С.М. приймав участь у розгляді справи № 910/617/22, тобто був обізнаний із обставинами відповідного спору, у зв`язку з чим у межах даної справи не було необхідним збирання адвокатом нових доказів та вивчення додаткових матеріалів. При цьому матеріали даної справи не містять великої кількості документів, та враховуючи характер спірних правовідносин і рівень складності даної справи, не вбачається необхідність аналізу та дослідження адвокатом значної кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів. У контексті наведеного суд зазначає, що після часткової оплати відповідачем під час розгляду справи в суді спірних сум, предмет спору становив лише стягнення частини пені, донарахованої адвокатом відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість покладення на відповідача відшкодування 10000 грн. за послуги з правового аналізу адвокатом спірного питання, вивчення документів, збирання доказів, зважаючи на викладені судом вище доводи щодо недоведеності необхідності збирання та подання адвокатом нових доказів у даній справі.

Отже, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру та обсягу наданих послуг, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн., з яких: 2000 грн. - написання та подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви; 1000 грн. - написання та подання заяви про зменшення позовних вимог; 1000 грн. - написання та подання заяви про збільшення позовних вимог; 1000 грн. - написання та подання до Господарського суду міста Києва відповіді на відзив.

Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця Істоміна Ігоря Олеговича задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь фізичної особи-підприємця Істоміна Ігоря Олеговича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 82103 (вісімдесят дві тисячі сто три) грн. 64 коп. пені, 5046 (п`ять тисяч сорок шість) грн. 84 коп. витрат зі сплати судового збору, а також 5000 (п`ять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова