ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2023 р. Справа№ 910/15784/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2022

у справі №910/15784/21 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат"

до Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 181 785,00 грн

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2021 позов задоволено частково. 16.12.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача 15 000, 00 грн судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі № 910/15784/21 заяву ТОВ "Гранат" про ухвалення додаткового рішення у даній справі повернуто без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі № 910/15784/21 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.09.2022 постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 у справі № 910/15784/21 скасовано, справу направлено до Північного апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі № 910/15784/2; скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі № 910/15784/21 та повернуто матеріали справи № 910/15784/21 до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду заяви про винесення додаткового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 залишено без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" про ухвалення додаткового рішення від 16.12.2021, оскільки заява про ухвалення додаткового рішення від 16.12.2021 разом з доданим до неї документами подана позивачем до суду після закінчення строку установленого ч. 8 ст. 129 ГПК України та не містить клопотання про поновлення пропущеного строку.

06.12.2022 через "Електронний суд" від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням від 16.12.2022 стягнуто з Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранат" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 у справі №910/15784/21 та прийняти постанову, якою здійснити розподіл судових витрат за розгляд справи № 910/15784/21 в суді касаційної і апеляційної інстанції та стягнути з Управління освіти Святошинської у місті Києві державної адміністрації судові витрати у вигляді судового збору у сумі 4 962, 00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 33 100, 00 грн.

В обґрунтування своєї скарги позивач зазначав, що зі змісту оскаржуваного рішення убачається, що суд першої інстанції визнав поважними причини пропуску процесуального строку, установленого законом та прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строку на подачу доказів понесення судових витрат, яка містилась в заяві про розподіл судових витрат від 06 грудня 2022 року. Тобто, Господарський суд міста Києва поновив Скаржнику строк для подачі доказів, що підтверджують його витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 910/15784/21, як в суді першої інстанції так і скарг в суді апеляційної та касаційної інстанції. За таких обставин місцевий суд був зобов`язаний за новим зверненням скаржника від 06 грудня 2022 року розглянути і вирішити питання розподілу судових витрат, які поніс позивач при розгляді його скарг в суді апеляційної та касаційної інстанції. При цьому, залишення без розгляду заяви апелянта від 16 грудня 2021 року про ухвалення додаткового рішення у даній справі жодним чином не мала б впливати на розгляд заяви від 06 грудня 2022 року, позаяк остання подана до суду після усунення обставин, що слугували залишенню без розгляду заяви від 16.12.2021.

Отже на переконання скаржника, оскільки фактично новий розгляд цієї справи відбувався за заявою скаржника від 06 грудня 2022 року, то суд першої інстанції мав розглянути і вирішити питання розподілу судових витрат, які поніс позивач при розгляді його скарг в суді апеляційної та касаційної інстанції, однак не здійснив цього, що на переконання Скаржника є підставою для скасування у відповідній частині додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2022 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" у справі №910/15784/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15784/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/15784/21.

04.01.2023 на адресу суду надійшли матеріали справи №910/15784/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 відкрито апеляційне провадження за скаргою позивача на додаткове рішення Господарського суду м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ГПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, установленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Станом на дату винесення постанови, відповідач не направив на адресу суду відзиву на апеляційну скаргу. Колегія суддів здійснює перегляд додаткового рішення суду першої інстанції за наявними матеріалами справи.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2021 позов задоволено частково; закрито провадження у справі № 910/15784/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранат» до Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 181 028,00 грн; стягнуто з Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранат» заборгованість у розмірі 757,00 грн та судовий збір у розмірі 2 726,78 грн.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України установлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як убачається з першої заяви по суті спору, а саме позовної заяви № 128 від 27.09.2021, позивачем було зазначено, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести із розглядом справи складається, зокрема, з витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 726,78 грн; витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн; витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду не заплановано.

Також, з позовної заяви убачається, що остання підготовлена Адвокатським бюро «Сайко та партнери», згідно Договору про надання правової допомоги №19 від 10.09.2020, який укладено між АБ «Сайко та партнери» та ТОВ «Гранат», примітка про що міститься в позовній заяві.

Суд зазначає, що зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.

Так, судом установлено, що між Адвокатським бюро «Сайко та партнери» (Бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранат» (Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги №19 від 10.09.2020 (Договір) відповідно до п. 1.1. якого предметом Договору є представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, кримінального, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах і установах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно абз. 1 та 2 п. 1.3. Договору надання Клієнту професійної правничої допомоги, здійснюється у наступних формах, але не виключно: консультації, підготовка відповідей (звітів) на запити органів державної влади, підготовка матеріалів справи, збирання доказів та здійснення інших необхідних дій для подачі заяв по суті справи; складення заяв, відповідей, звітів, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Згідно п. 1.4 Договору конкретний зміст правової допомоги, що надаватиметься Клієнту згідно цього Договору, визначається Сторонами в додатковій угоді до даного Договору.

У пункті 3.7. Договору сторони дійшли згоди, що факт наданих послуг підтверджується актом наданої правничої допомоги, який складається Бюро у двох примірниках і надається Клієнту. Протягом 3-х днів з моменту надання (відправлення) акту та за відсутності зауважень до нього Клієнт зобов`язаний підписати його та повернути один примірник Бюро. За наявності зауважень до акту Клієнт має протягом 3-х днів письмово мотивувати такі зауваження, в іншому разі виконані роботи (надані послуги) вважаються прийнятими Клієнтом автоматично.

Між Клієнтом та Бюро укладено Додаткову угоду №3 від 10.09.2020 до Договору, у якій в графі «зміст правової допомоги, що надається Клієнту» установлено, що надається повний спектр професійної правничої допомоги пов`язаної зі стягненням з Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (код в ) заборгованості за поставлений товар, згідно договору № 157/2020 про закупівлю від 18.02.2020, та у зв`язку з цим представлення прав та законних інтересів Клієнта в Господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді, а також перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до Додаткової угоди №3 розмір гонорару Бюро визначається на підставі загального обсягу виконаної роботи (наданої послуги) у відповідності до змісту правової допомоги, що надається Клієнту та тарифної ставки Бюро, яка складає - 3 000,00 грн/1 година. При цьому, мінімальний оплачуваний час складає 0,5 години, а мінімальна вартість представлення інтересів Клієнта в одному судовому засіданні становить - 2 000,00 грн.

Згідно Додаткової угоди №3 адвокат, що надаватиме правову допомогу - Сайко Юрій Васильович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №6890/10, видане Радою адвокатів Київської області 05.09.2018).

На підтвердження повноважень адвоката Сайко Ю.В. позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення додано копію свідоцтва КС№6890/10 від 05.09.2018 та ордер КС№759699 від 27.09.2021.

Відповідно до Акту №2 про надання правової допомоги від 14.12.2021 Бюро надало, а Клієнт прийняв надану правову допомогу, що полягає у наступному:

- ознайомлення з матеріалами наданими Клієнтом (договором № 157/2020 про закупівлю від 18.02.2020, що укладений між Клієнтом та Управлінням освіти, молоді та спорту Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації; додатковими угодами до цього договору; первинною документацією, що підтверджує виконання Клієнтом цього договору) та опрацювання нормативної бази і судової практики щодо підготування позову про стягнення заборгованості за поставлений товар, розмір гонорару 6 000,00 грн;

- підготовлено проект позовної заяви про стягнення заборгованості з Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації за поставлений товар, згідно договору № 157/2020 про закупівлю від 18.02.2020, у розмірі 181 785,00 грн розмір гонорару 9 000,00 грн.

Крім того, відповідно до Акту №2 правову допомогу надано адвокатом Сайко Ю.В., витрачено часу разом всього 5 год, розмір гонорару становить загалом 15 000,00 грн.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, що викладена в постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, ураховуючи приписи ч. 8 ст. 129 ГПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка указує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Частиною 6 ст. 126 ГПК України установлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

З матеріалів справи слідує, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач не надав суду докази про витрати, пов`язані з розглядом судової справи, а саме на професійну правничу допомогу (договір про надання правової допомоги, акти виконаних робіт/надання послуг, підтвердження оплати цих послуг тощо).

Разом з тим, суд зазначає, що розмір винагороди (гонорару) за надання правової допомоги, визначений у розмірі 3 000,00 грн за 1 год. Так відповідно до акту №2 адвокатом витрачено 5 год на надання правничої допомого, з огляду на що розмір гонорару склав 15 000,00 грн (3 000,00 грн х 5 год).

Відтак, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн (3 000,00 грн х 5 год) підтверджуються належними доказами.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача, а загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, не виходить за розумні межі розміру гонорару, відтак, витрати позивача на правову допомогу підлягають розподілу відповідно до результатів вирішення спору в даній справі.

Разом з тим, на адресу Господарського суду міста Києва не надходило заперечень відповідача стосовно заявленого до відшкодування розміру адвокатських витрат з урахуванням доказів поданих разом з заявою про ухвалення додаткового рішення та не подано клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

У рішенні Господарського суду міста Києва від 10.12.2021 у справі № 910/15784/21, суд, розподіляючи судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання позову зазначив, що відповідно до вимог ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд вимог, провадження з розгляду яких підлягає закриттю, покладається на відповідача, з урахуванням того, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача; судові витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд інших вимог покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову в цій частині.

Відтак, витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, у розмірі 15 000,00 грн відповідно до приписів ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Щодо інших витрат, про які зазначає заявник/апелянт колегія суддів зазначає наступне.

Отже, стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат у розмірі 33 100,00 грн за розгляд справи у суді апеляційної та касаційної інстанції суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено судом, частиною четвертою статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має ураховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанова КГС ВС від 01.06.2018 у справі № 904/8478/16).

Ураховуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що розподіл судових витрат здійснюється судом, зокрема з урахуванням ціни позову та пропорційно задоволеним вимогам, відповідно до рішення суду. Наразі, здійснювалось оскарження позивачем процесуальних документі, які не стосуються самого предмету спору, а які стосувались саме розподілу витрат понесених позивачем під час розгляду справи. Крім того, колегія суддів зазначає, що звернення до суду сторони із заявою про стягнення судових витрат (адвокатські витрати) є правом сторони, а не обов`язком.

Відповідно до норм ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на «винну» сторону, тобто яка за предметом даного спору порушила умови Договору №157/2020, як установлено рішенням суду, яке набрало законної сили, тобто це є відповідач.

Ураховуючи зміст додаткового рішення у даній справі можна дійти висновку, що витрати, пов`язані із розглядом справи по суті судом першої інстанції було здійснено. Крім того, рішенням у справі було здіймо розподіл судового збору, пропорційно задоволеним вимогам.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 06.09.2022 у справі № 910/15784/21 зазначено, що суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).

У постанові Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 у справі № 910/15784/21 зазначено, що судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами розгляду заяви по суті в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 залишено без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранат» про ухвалення додаткового рішення від 16.12.2021, з підстав зазначених в даній ухвалі.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскільки, за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення від 16.12.2021 (процесуальні документи за якою були предметом розгляду в апеляційній та касаційній інстанції), таку заяву залишено без розгляду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого до висновку, про відсутність правових підстав для покладення на відповідача витрат позивача, які пов`язані з розглядом апеляційної та касаційної скарг. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що даний перегляд процесуального документу суду першої інстанції у судах апеляційної та касаційної інстанції не стосується предмету розгляду справи по суті.

Отже, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 у справі №910/15784/21 прийнято відповідно до вимог ГПК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 у справі №910/15784/21 у задоволенні належить відмовити.

Ураховуючи наведене, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 у справі №910/15784/21 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 244, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 у справі №910/15784/21 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 у справі №910/15784/21 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран