АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2253/21
Південно-західного апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від Релігійної організації Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України адвокат Карташов А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 04.08.2022

по справі №916/2253/21

за позовом ОСОБА_2

до Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача:

1) ОСОБА_1

2) Релігійної організації Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України

про визнання недійсним рішення Ради Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса, оформлених протоколом №180721 засідання Ради від 18.07.2021

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса (далі - Релігійна організація) в якому просила суд визнати недійсним рішення Ради Релігійної організації, оформлене протоколом №180721 засідання Ради Релігійної організації від 18.07.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на те, що оскаржуване рішення Ради Релігійної організації було прийнято з порушенням вимог законодавства та Статуту щодо порядку скликання членів Ради Громади для прийняття участі у засіданні Ради та у відсутності кворуму для прийняття рішень.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.08.2022 позов задоволено, визнано недійсним рішення Ради Релігійної організації, оформлені протоколом №180721 засідання Ради Релігійної організації від 18.07.2021.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог законодавства та Статуту щодо порядку скликання членів Ради Громади для прийняття участі у засіданні Ради та у відсутності кворуму для прийняття рішень, що підтверджується листом від 15.07.2021 із запрошенням позивача прийняти участь у засіданні Ради Громади, яке відбудеться 18.07.2021, надіслано ОСОБА_2 17.07.2021 та отримано останньою 28.07.2021, тобто після проведення Радою оскаржуваного позивачем засідання, а також заявами свідків.

З огляду на таке, місцевий господарський суд дійшов висновку, що протокол засідання Ради Громади від 18.07.2021 містить недостовірні відомості щодо кворуму, голосування та прийняття Радою Громади відповідних рішень.

Судом першої інстанції також відзначено, що такі посилання позивача визнаються самим відповідачем у заяві про визнання позову.

Щодо підписання заяви про визнання позову представником відповідача адвокатом Мельниковим О.М., суд першої інстанції зазначив, що повноваження адвоката підтверджується наявним у матеріалах справи ордером, договором про надання правової допомоги, який укладений між адвокатом Мельниковим О.М. та Релігійною організацією в особі Пастора Громади Гросса О.М. та дорученням на надання правової допомоги.

Також, місцевим господарським судом зазначено, що укладений Пастором Гроссом О.М. від імені Релігійної організації договір про надання правової допомоги і Доручення до нього, рішенням позачергових Загальних зборів Релігійною організацією схвалені та визнані такими, що вчинені в інтересах Релігійної організації і створюють для неї відповідні права та обов`язки.

Пославшись на положення п.4.1. Статуту Релігійної організації, яким визначено, що Загальні Збори Громади є Вищим керівним органом управління Громадою, а також те, що станом на момент розгляду даної справи відповідне рішення Загальних зборів Релігійної організації про схвалення укладеного Пастором ОСОБА_3 від імені Релігійної організації договору про надання правової допомоги є чинними та не визнані недійсними у встановленому законом порядку, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність повноважень адвоката Мельникова О.М., як представника відповідача, зокрема і щодо підписання заяви про визнання позову.

Не погодившись із даним рішенням до Південного-західного апеляційного господарського суду звернулась ОСОБА_1 з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 04 серпня 2022 у справі № 916/2253/21 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, з наступних підстав.

Щодо права на апеляційне оскарження, скаржник зазначає, що предметом оскарження у даній справі, в тому числі, було рішення Ради Громади від 18.07.2021 щодо обрання ОСОБА_1 Головою Ради Громади, тобто керівником Громади. Скасувавши зазначене рішення, на думку апелянта, господарський суд, вирішив питання про права та інтереси ОСОБА_1 , не залучаючи її до участі у справі.

Скаржник також зазначає, що визнання позову, як окремий акт юридичної особи, може бути вчинений лише уповноваженим на це суб`єктом, однак договір про надання правової допомоги від 18.10.2021 з адвокатом Мельниковим О.М. від імені Релігійної організації було підписано ОСОБА_3 , який не є пастором громади, а також не є підписантом (уповноваженою особою) Громади відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За твердженням апелянта, станом на момент складання адвокатом Мельниковим О.М. заяви про визнання позову склалася ситуація, за якої керівником Громади відповідно до відкритих відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є ОСОБА_2 , відповідно до протоколу засідання Ради Громади від 18.07.2021 керівником є - ОСОБА_1 , а у протоколі № 2 від 12.12.2021 позачергових Загальних зборів Релігійної організації значиться ОСОБА_4 .

За таких обставинах, апелянт вважає, що суд мав би підійти до розгляду заяви про визнання позову відповідачем максимально виважено, детально проаналізувавши зібрані у справі докази, перевіривши повноваження осіб, які подали заяву про визнання позову, а також з`ясувавши чи не порушує визнання позову в даному випадку прав та інтересів інших осіб, зокрема й прав та інтересів скаржника, а також прав та інтересів особи, яку адвокат представляє.

Щодо посилання позивача на те, що вона не була повідомлена про засідання Ради Громади від 18 липня 2021 та не приймала у ньому участі, скаржник вважає, що сам по собі факт отримання ОСОБА_2 запрошення на засідання Ради Громади із запізненням, не означає, що остання дійсно не знала про це засідання. Навпаки, як стверджує апелянт, достовірно знаючи, про що буде йтися на засіданні 18.07.2021 ОСОБА_2 свідомо ухилялася від отримання будь-якої поштової кореспонденції від Громади.

За твердженням апелянта, напередодні засідання від 18.07.2021, ОСОБА_1 особисто повідомила ОСОБА_2 про його проведення та Порядок денний цього засідання.

Апелянт також зазначає, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які подали до суду заяви, відповідно до яких вони теж не були присутні на засіданні Ради Громади від 18 липня 2021, до суду не викликались та не допитувались, а експертиза підпису ОСОБА_5 , призначення якої двічі ініціювала сама ОСОБА_2 , так і не була проведена.

Скаржник стверджує, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції визнав Договір про надання правової допомоги і Доручення на надання правової допомоги, складені ОСОБА_7 та адвокатом Мельниковим О.М., достатнім підтвердженням повноважень адвоката. Водночас, на переконання скаржника, суд прийняв до уваги й заяву свідка ОСОБА_8 , зі змісту якої вбачається, що саме він є пастором Громади, а не ОСОБА_3 . Суд першої інстанції, як вважає апелянт, не звернув уваги на цю невідповідність та не навів необхідних обґрунтувань з приводу переваги одного доказу над іншим.

На думку скаржника, з урахуванням приписів ч. 4, 5 ст. 191 ГПК України, суд першої інстанції мав постановити ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжити судовий розгляд.

Крім того, як вважає скаржник, в даній справі дії представника суперечили інтересам особи, яку він представляє, оскільки законний інтерес Громади та всіх її членів в даному випадку безпосередньо полягав у тому, щоб компетентний суд виніс законне та обґрунтоване остаточне рішення, яким спір про повноважного керівника Громади було б повністю вичерпано.

З огляду на таке, апелянт вважає, що засідання Ради Громади, яке відбулось 18 липня 2021 було скликане та проведене у повній відповідності з вимогами статуту Релігійної організації та чинного законодавства.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №916/2253/21 за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 04.08.2022 та призначено справу до розгляду на 30.11.2022.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 30.11.2022 розгляд справи було відкладено на 21.12.2022.

У зв`язку з екстреним відключенням електроенергії у м. Одеса та у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду судове засідання 21.12.2022 у справі №916/2253/21 не відбулось.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 22.12.2022 повідомлено учасників справи про розгляд справи №916/2253/21 23.01.2023.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 23.01.2023 залучено ОСОБА_1 та Релігійну організацію «Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України» до участі у справі №916/2253/21 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача.

Також даною ухвалою запропоновано Релігійній організації «Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України» надати пояснення по суті справи та відкладено розгляд справи на 13.02.2023.

13.02.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли пояснення Релігійної організації «Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України» в якій організація зазначає, що є підстави апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Господарського суду Одеської області від 04 серпня 2022 року у справі № 916/2253/21 скасувати та ухвалити нове рішення про закриття провадження у справі.

Так, за твердженням третьої особи, після отримання доступу до частини документів НЄЛЦУ встановлено, що у березні-травні 2015 року колишнім ОСОБА_9 , було усунуто належним чином обране керівництво громадою та більшість дійсних членів відповідача від управління громадою та зареєстровано Н. Яніну керівником громади у ЄДР.

На думку третьої особи, зважаючи на подання клопотання про вжиття заходів забезпечення позову та його задоволення, вбачається, що спір у даній справі створений штучно та ініційовано Позивачкою виключно з метою утримання себе у статусі керівника у ЄДР, шляхом накладення ухвалою суду заборони державним реєстраторам вчиняти в ЄДР щодо Відповідача реєстраційні дії до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, а процесуальна поведінка ОСОБА_10 та ОСОБА_1 є узгодженою.

Третя особа зазначає, що зі змісту наявних матеріалів справи вбачається, що суд, Позивачка та ОСОБА_11 виходять з того, що склад Ради громади станом на 18 липня 2021 року налічував 4-х осіб, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 . Разом із цим, на підтвердження даної обставини Позивачкою чи апелянтом не надано жодного доказу, такі у матеріалах справи відсутні.

Натомість, як стверджує третя особа, у Церковному Управлінні наявна інформація про те, що Відповідачем 16 червня 2021 року за підписом Позивачки до Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини було направлено звернення згідно якого серед іншого зазначено, що до складу Ради громади входять: Голова Ради громади - Яніна Н.С.; Секретар Ради громади - Шепета О.О.; Члени ради громади - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Вказано також, що даний склад ради громади було обрано 08 грудня 2019 року, термін його повноважень спливає 07 грудня 2023 року.

Отже, як вважає третя особа, рішенням суду встановлено обставини про склад керівних органів, які не відповідають дійсності з огляду навіть на документи, які складені сторонами у даній справі, та підписані Позивачкою і апелянтом, а відтак певні обставини були приховані Позивачкою та не досліджені належним чином судом.

Більше того, як стверджує третя особа, ця обставина також підтверджує недійсність оскаржуваного рішення, оскільки ОСОБА_15 , як член ради громади взагалі не запрошувалася на засідання Ради, а також не приймала у ньому участь, що підтверджує доводи Позивачки про відсутність кворуму та недійсність оскаржуваного рішення.

Таким чином, третя особа вважає, що у суду апеляційної інстанції наявні підстави для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції зважаючи на викладене вище.

Щодо закриття провадження у справі третя особа зазначає, що зі змісту поданих документів вбачається, що спір у даній справі відсутній, оскільки вищим органом управління Відповідача - загальними зборами громади скасовано спірне рішення, отже і Відповідач вважає оскаржуване рішення нікчемним і таким, що не створює юридичних наслідків, зважаючи на що у суду є підстави для закриття провадження у справі з підстави, визначеної п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

З приводу скасування заходів забезпечення позову, третя особа стверджує, що матеріали справи не містять доказів намагання О. Шепєти вчинити дії з реєстрації зміни керівника Відповідача в ЄДР, а так само жодних рішень загальних зборів громади чи протоколів зборів на яких би ставилося питання про внесення змін до Статуту Відповідача чи документів про скликання таких зборів, що свідчить про передчасність та необґрунтованість вжиття судом заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 13.02.2023 відкладено розгляд справи №916/2253/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 04.08.2022 на 01.03.2023.

Під час судового засідання від 01.03.2023 представник Релігійної організації Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України надав пояснення у відповідності до яких просив апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати та закрити провадження по справі або змінити мотивувальну частини оскаржуваного рішення вказавши склад Ради Громади Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса вказаний у листі організації до Департаменту культури, національних цінностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини від 16.06.2021.

Розглянувши заявлене представником Релігійної організації Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України клопотання про закриття провадження по справі, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Статтею 231 ГПК України визначено, що Господарський суд закриває провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Ухвалення господарським судом рішення - це закінчення розгляду справи по суті, що врегульовано ст.ст. 232, 233, 236-242 ГПК України, а закриття провадження у справі у зв`язку із відсутнім предметом спору - це форма закінчення судового розгляду без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи, що передбачено нормами статті 231 ГПК України та являється іншим правовим інститутом.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Господарський суд закриває провадження у справі відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Колегія суддів зазначає, що предметом даного спору є рішення Ради Релігійної організації, оформлене протоколом №180721 засідання Ради Релігійної організації від 18.07.2021, яке позивач вважає таким, що прийнято із порушенням вимог законодавства та Статуту щодо порядку скликання членів Ради Громади для прийняття участі у засіданні Ради та у відсутності кворуму для прийняття рішень.

Наявність або відсутність підстав для визнання такого рішення Ради Релігійної організації від 18.07.2021 недійсним наразі вирішується судом.

Наведене свідчить про те, що наразі предмет спору не припинив своє існування, а тому й відсутні підстави для закриття провадження по справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Щодо доводів третьої особи, з приводу того, що вищим органом управління відповідача - загальними зборами Громади скасовано спірне рішення, воно відповідно не створює юридичних наслідків, зважаючи на що у суду є підстави для закриття провадження у справі з підстави, визначеної п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п. 4.1. Статуту відповідача вищим керівним органом управління Громадою є Загальні Збори Громади, на яких головуючим є пастор Громади, а у разі його відсутності, особа, що його замінює або Єпископ ЦУ «НЄЛЦУ».

До виключної компетенції Загальних Зборів Громади належить: прийняття Статуту Громади; Внесення змін та доповнень до діючого Статуту Громади; затвердження річного плану заходів та бюджету Громади; обрання та відкликання членів ревізійної комісії; заслуховування та затвердження річних звітів Ради Громади з фінансово- господарської діяльності та результатів перевірки ревізійною комісією; затвердження звітів і висновків ревізійної комісії; винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності членів Громади; вибори та відкликання членів Ради Громади, визначення складу та кількості членів Ради Громади; обрання та відкликання представників Громади до складу Синоду ЦУ «НЄЛЦУ»; делегування членів Громади в інші представництва церковних органів; затвердження рішення Ради про прийняття та виключення з членів Громади; прийняття рішень про припинення діяльності Громади та призначення ліквідаційної комісії.

Отже, із наведених положень Статуту відповідача вбачається, що до компетенції Загальних зборів не відноситься прийняття рішень про скасування, відміну, тощо рішень прийнятих Радою Громади.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що наявний у матеріалах справи Протокол загальних зборів відповідача від 12.12.2021, якими вирішено, зокрема, скасувати рішення Ради Громади від 18.07.2021 та визнати відсутність спору між позивачкою та відповідачем, не може бути доказом на підтвердження відсутності спору між сторонами та відповідно підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Інших підстав, вичерпний перелік яких наведеного у ст. 231 ГПК України, для закриття провадження по справі учасниками справи не наведено, а суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відтак, у суду відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі приписів статті 231 ГПК України.

Інші представники учасників справи у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Враховуючи наведене, а також те, що явка представників учасників справи судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності інших представників учасників справи.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.2021 було проведено засідання Ради Релігійної організації Німецька Євангелічно-Лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса, яке оформлено протоколом №180721, який підписаний головою заборів Ради Громади Шепєтою О.Л. та секретарем зборів Ради Громади Ісаєвою Л.І., та справжність підпису яких посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тіхоновою В.Є., 18.07.2021р., про що до реєстру внесений запис за №382,383, 18.07.2021р.

У названому протоколі вказано, що на засіданні Ради Релігійної організації Німецька Євангелічно-Лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса були присутні наступні члени: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_16 .

На порядок денний засідання Ради винесено наступні питання:

1. Про обрання голови та секретаря зборів Ради.

2. Про припинення повноважень Голови Ради Релігійної організації Німецька євангелічно-лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса, ОСОБА_2 .

3. Про обрання нового Голови Ради Релігійної організації Німецька євангелічно-лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса.

4. Про уповноваження особи на вчинення необхідних дій задля проведення державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, щодо Релігійної організації Німецька євангелічно-лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса.

За результатами розгляду питань порядку денного на засідання Ради від 18.07.2021 вирішено:

1. Обрати Головою зборів Ради Релігійної організації Німецька Євангелічно- лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса ОСОБА_1 , а секретарем зборів - ОСОБА_5 .

2. Припинити повноваження ОСОБА_2 як Голови Ради Релігійної організації Німецька євангелічно-лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса з 18 липня 2021 року та подякувати їй за сумлінну і самовіддану працю.

3. Обрати Головою Ради Релігійної організації Німецька євангелічно-лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса (адреса місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Новосельського, буд. 68, ідентифікаційний код юридичної особи- 19204136) з 19 липня 2021 року ОСОБА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 08.04.2002 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Уповноважити ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на вчинення необхідних дій задля проведення державної реєстрації змін до відомостей про Релігійну організацію Німецька євангелічно-лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса (адреса місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Новосельського, буд. 68, ідентифікаційний код юридичної особи - 19204136), які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у порядку, установленому чинним законодавством.

Звертаючись із даним позовом до суду першої інстанції позивач зазначила, що вищевказані збори було проведено з недотримання встановленого Статутом та законодавством України порядку скликання членів Ради Громади для прийняття участі у засіданні Ради Громади, за відсутності голови Ради Громади, яку не було належним чином повідомлено про проведення таких зборів, та відповідно рішення прийнятті на вказаних зборах за відсутності кворуму.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд, пославшись на подану до суду заяву відповідача про визнання позову, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу, і такі способи мають бути доступними й ефективними.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 525/505/16-ц).

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Визначення обов`язків держави щодо релігійних організацій та визначення обов`язків релігійних організацій перед державою і суспільством відображені у Законі України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Статтею 2 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» визначено, що в Україні усі правовідносини, пов`язані із свободою совісті і діяльністю релігійних організацій, регулюються законодавством України. Законодавство України про свободу совісті та релігійні організації складається з цього Закону та інших законодавчих актів України, виданих відповідно до нього.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Згідно з ст. 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» Статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Статут (положення) релігійної організації приймається на загальних зборах віруючих громадян або на релігійних з`їздах, конференціях.

За приписами ст. 13 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації. Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

У відповідності до наявного у матеріалах справи Статуту Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса Релігійна організація, як релігійна громада є місцевою релігійною організацією, що об`єднує громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства лютеранського віросповідання, які не належать до інших релігійних громад і добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Правом приймати участь у Богослужіннях, діяльності та заходах Громади мають усі повнолітні особи. Неповнолітні особи приймають участь у Богослужіннях, діяльності та заходах Громади з дозволу батьків та осіб, що ними опікуються.

Громада є неприбутковою юридичною особою, яка здійснює свою духовну, адміністративну і господарську діяльність відповідно до Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (п.1.2. Статуту).

Органами управління юридичної особи - релігійної організації, відповідно до Розділу 4 Статуту Громади, виступають: 1) Загальні Збори Громади; 2) Рада Громади; 3) Ревізійна комісія; 4) Інвентаризаційна комісія.

Згідно з п. 4.1. Статуту загальні Збори Громади є вищим керівним органом управління Громадою, на яких головуючим є пастор Громади, а у разі його відсутності, особа, що його замінює або Єпископ ЦУ «НЄЛЦУ».

У відповідності до п. 4.10. Статуту на період між Загальними Зборами вищим органом управління Громадою є Рада Громади, яка обирається Загальними Зборами на чотирирічний строк.

Рада Громади складається, як мінімум, із трьох членів Громади та пастора, який входить до складу Ради Громади в силу свого сану. Члени громади, які обираються до Ради Громади, повинні мати право вирішального голосу, бути віком не молодше за 24 роки, та приймати активну участь у діяльності Громади. Подружжя та родина до 4-ої ступені спорідненості не можуть водночас бути обрані до складу Ради Громади (п.4.11. Статуту).

У відповідності до п.4.13. Статуту на своєму першому засіданні Рада Громади обирає голову Ради та його заступника і секретаря.

Засідання Ради Громади скликаються головою Ради за потребою, але не рідше одного разу на місяць або коли 2/3 складу Ради потребують цього. Хід засідань Ради Громади та прийняття рішень оформлюються відповідним протоколом (п.4.14. Статуту).

Завданням Ради Громади, зокрема є прийняття рішень про прийняття нових членів до складу Громади та виключення з членів Громади (п. 4.15.9 Статуту).

Відповідно до п. 4.16. Статуту Голова Ради Громади, в разі його відсутності, заступник Голови Ради Громади: очолює засідання Ради і несе особисту відповідальність за фінансово-господарську діяльність Громади; організує ведення та зберігання протоколів Ради Громади; приймає всі необхідні заходи щодо юридичного захисту інтересів Громади та окремо її членів; вживає всіх необхідних заходів щодо попередження можливих порушень прав та інтересів Громади; здійснює контроль за реалізацією рішень, прийнятих Радою Громади; є повноважним представником Громади у державних установах та зовнішніх зв`язках громади, крім питань, що відносяться до виключної компетенції пастора; здійснює інші повноваження, що не суперечать вимогам чинною законодавства України та інтересам Громади.

Пунктом 4.17. Статуту визначено, що Голова Ради Громади володіє правом підпису на всіх документах, які не відносяться до виключної компетенції пастора.

Колегія суддів зазначає, що у наявних матеріалах справи відсутні, а учасниками справи не надані відповідні рішення загальних зборів відповідача щодо обрання Ради Громади станом на 18.07.2021, кількості та переліку її членів, як то визначено п. 4.10. Статуту.

Однак, як стверджує ОСОБА_2 та не заперечується учасниками справи, станом на час прийняття оскаржуваного рішення від 18.07.2021, позивач входила до складу Ради Громади та була її головою, про що також зазначено у самому оскаржуваному рішенні Ради Громади.

Також, у відповідності до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як станом на час проведення оскаржуваного засідання Ради Релігійної організації Німецька Євангелічно-Лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса, так й на теперішній час, керівником Релігійної організації Німецька Євангелічно-Лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса є ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_2 станом на час прийняття оскаржуваного рішення Ради Громади, була як членом Ради Громади, так й керівником Релігійної організації Німецька Євангелічно-Лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №922/333/19 викладено правову позицію, відповідно до якої відомості щодо місця проведення загальних зборів є обов`язковими для їх зазначення у повідомленні про загальні збори учасників. При цьому інформація, що міститься в повідомленні, має бути зрозумілою, відповідати принципу достовірності і повноти (статті 2 Закону України "Про інформацію"). Інформація є повною, якщо її досить для розуміння. Неповна інформація може спричинити помилки.

Особа, яка скликає загальні збори учасників товариства, повинна вжити всіх розумних заходів для належного повідомлення учасників товариства про проведення цих зборів. При цьому повідомлення про їх проведення не може бути формальним. Відомості у повідомленні мають бути конкретними, докладними, вичерпними та точними для надання можливості особі, яка отримує ці відомості, зрозуміти їх правильно та однозначно. Адже необізнаність учасника товариства про конкретні дату, час та місце проведення загальних зборів учасників товариства або неоднозначність відомостей у повідомленні може перешкодити учаснику товариства реалізувати його права на участь в управлінні товариством шляхом участі у відповідних загальних зборах, голосування з питань порядку денного, підписання протоколу загальних зборів тощо.

У постанові Верховного Суду від 05.11.2020 у справі № 910/12792/19 також викладено правову позицію, відповідно до якої права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо. Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому законом та статутом порядку також порушує його права, зокрема право на участь у загальних зборах товариства та, відповідно, на участь в управлінні товариством, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними.

Отже, у справах з позовною вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, заявленою з підстав неповідомлення позивача як учасника товариства про проведення зборів, на яких прийняті спірні рішення, судам при вирішенні питання щодо порушення прав учасника товариства спірним рішенням слід з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори, яке є складовою скликання зборів, а також щодо відповідності змісту повідомлення вимогам закону та статуту товариства, оскільки своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів, що містить вичерпну інформацію щодо проведення зборів, є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні. Аналогічні висновки Верховного Суду містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі № 923/876/16.

Правовідносини у сфері корпоративного управління, що виникають між учасниками юридичних осіб та юридичними особами різних організаційно-правових форм є в цілому подібними, про що додатково свідчить наявність у Цивільному кодексі України загальних норм, що регулюють порядок управління товариством, в тому числі шляхом ухвалення загальними зборами відповідних рішень (статті 97, 98 Цивільного кодексу України). Ці норми поширюються на всі юридичні особи - як підприємницькі, так і непідприємницькі товариства. Подібний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 922/80/18, від 21.04.2021 у справі № 902/1051/19, від 28.07.2021 у справі № 918/456/20 (про визнання недійсними рішень загальних зборів).

Аналіз норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України свідчить, що ними не передбачений порядок скликання та проведення загальних зборів учасників релігійних організацій. Відтак щодо вказаних правовідносин слід застосувати насамперед положення статуту об`єднання (подібних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 21.04.2021 у справі № 902/1051/19).

Однак, як вбачається з наявних матеріалів справи, статут Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса не містить конкретного строку, протягом якого мають бути повідомлені члени Ради Громади про проведення засідання Ради Релігійної організації.

Разом з цим, порядок скликання та проведення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи визначений законодавством України (Цивільним та Господарським кодексами України, а також, зокрема, Законами України "Про акціонерні товариства", "Про господарські товариства" та "Про кооперацію"), за положеннями якого учасники (акціонери, члени) юридичної особи мають бути до початку загальних зборів повідомлені про дату, місце, час проведення та порядок денний таких зборів. Такий порядок скликання загальних зборів вищого органу управління юридичної особи не залежить від її організаційно-правової форми, є загальноприйнятим та таким, що гарантує забезпечення права учасника (акціонера, члена) юридичної особи на участь в управлінні нею (п. 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 924/641/17).

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах. Зокрема, рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання.

Колегія суддів зазначає, що наявні матеріли справи не містять, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження того, що ініціаторами проведення оскаржуваних зборів від 18.07.2021 було належним чином повідомлено ОСОБА_2 , як члена Ради громади та керівника релігійної організації про проведення таких зборів та їх порядок денний.

Натомість, наявними матеріалами справи підтверджується, що повідомлення, яким позивача було запрошено прийняти участь у засіданні Ради Громади, яке відбудеться за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, буд. 68, 18 липня 2021 року о 12:00 годині було надіслано позивачеві лише 17.07.2021 та отримано останньою 28.07.2021 року.

До того ж, колегія суддів відзначає, що у названому повідомленні (т.1, а.с. 60) відсутні питання порядку денного.

Наведене, на переконання колегії суддів, свідчить про те, що позивача не було завчасно та належним чином повідомлено про час, дату та місце проведення засідання Ради Громади та позивач не був обізнаний із порядком денним таких зборів.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги те, що під час проведення оскаржуваного засідання Ради Громади вирішувались питання, яке безпосереднього стосуються прав та інтересів позивача, оскільки оскаржуваним рішенням припинено повноваження ОСОБА_2 , як Голови Ради Релігійної організації Німецька євангелічно-лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса та обрано Головою Ради Релігійної організації Німецька євангелічно-лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса ОСОБА_1 .

Судова колегія не приймає до уваги те, що у оскаржуваному рішенні від 18.07.2021 вказано про присутність ОСОБА_2 , а також твердження скаржника з приводу того, що вона особисто повідомила позивача про проведення засідання, з огляду на таке.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Так, колегія суддів зазначає, що у протоколі №180721 Ради Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса від 18.07.2021 лише вказано про присутність на засіданні ОСОБА_2 , однак, ані особистого підпису, ані інших даних, які б могли достеменно свідчити про присутність позивача під час даного засідання даний протокол та інші матеріли справи не містять.

Також, стверджуючи про особисте повідомлення позивача про проведення засідання Ради Громади, ОСОБА_1 у порушення вищенаведених приписів чинного процесуального законодавства не надала жодних доказів на підтвердження власних доводів.

З огляду на наведене, неналежне повідомлення позивача про проведення зборів Ради Громади позбавило його можливості взяти участь у загальних зборах, навести свої пояснення, заперечення, тощо з приводу поставлених на вирішення Ради питань порядку денного, які безпосередньо стосувались прав та інтересів позивача.

Наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, яке узгоджується із вищенаведеними висновками Верховного Суду, є безумовною підставою для визнання недійсним рішення Ради Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса, оформлені протоколом №180721 засідання Ради Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса від 18.07.2021, оскільки позивача, яка члена Ради Громади було позбавлено можливості взяти участь у засіданні Ради Громади.

З приводу посилання позивача на недотримання встановленого Статутом порядку скликання членів Ради Громади для прийняття участі у засіданні Ради Громади, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п. 4.1. Статуту відповідача вищим керівним органом управління Громадою є Загальні Збори Громади, на яких головуючим є пастор Громади, а у разі його відсутності, особа, що його замінює або Єпископ ЦУ «НЄЛЦУ».

Згідно з п. 4.10. Статуту на період між Загальними Зборами вищим органом управління Громадою є Рада Громади, яка обирається Загальними Зборами на чотирирічний строк.

Рада Громади складається, як мінімум, із трьох членів Громади та пастора, який входить до складу Ради Громади в силу свого сану. Члени громади, які обираються до Ради Громади, повинні мати право вирішального голосу, бути віком не молодше за 24 роки, та приймати активну участь у діяльності Громади. Подружжя та родина до 4-ої ступені спорідненості не можуть водночас бути обрані до складу Ради Громади (п.4.11. Статуту).

Разом з цим, як вже було зазначено вище, наявні матеріли справи не містять, а учасниками справи не надано відповідного рішення Загальних зборів Громади про обрання членів Ради Громади.

Наведене унеможливлює встановлення кількісного складу Ради Громади, її членів та відповідно їх повноважень на скликання засідання Ради Громади.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги наданий третьою особою лист Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса надісланий від 16.06.2021 до Департаменту культури, національних цінностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини в якому вказано склад Ради Громади, зокрема Голова Яніна Н.С., секретар Шепєта О.О., члени ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , оскільки такий лист не є рішенням Загальних зборів Громади про обрання членів Ради Громади, як то визначено п. 4.10. Статуту відповідача.

Вищевикладене позбавляє суд апеляційної інстанції можливості визначитись із дійсним складом Ради Громади станом на час прийняття оскаржуваного рішення від 18.07.2021 та відповідно вирішити питання щодо наявності в останніх повноважень на скликання засідання Ради, наявність кворуму, тощо.

Разом з цим, як вже було зазначено вище, неналежне повідомлення позивача про проведення засідання Рад Громади є самостійною та безумовною підставою для визнання недійсним рішення Ради Релігійної організації.

Вищенаведене, на переконання колегії суддів зумовлює прийняття рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом під час прийняття оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, під час звернення із позовом до суду першої інстанції, ОСОБА_2 у власному позові вказала в якості третьої особи ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що оскаржуваним рішенням Ради Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса, оформлені протоколом №180721 засідання Ради Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса від 18.07.2021, серед іншого, обрано Головою Ради Релігійної організації Німецька євангелічно-лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса з 19 липня 2021 року ОСОБА_1 та уповноважено останню на вчинення необхідних дій задля проведення державної реєстрації змін до відомостей про Релігійну організацію Німецька євангелічно-лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у порядку, установленому чинним законодавством.

Таким чином, рішення у даній справі про визнання недійсним рішення Ради Громади, оформленого протоколом від 18.07.2021, прямо впливає на права та обов`язки ОСОБА_1 , оскільки може стосуватися їх членства у Раді Громади.

Втім, у даному випадку, судом першої інстанції не було залучено до участі у справі ОСОБА_1 , також суд прийняв рішення, яке безпосередньо стосується права та інтересів останньої, оскільки визнав недійсним рішення на підставі якого ОСОБА_1 обрано Головою Ради Релігійної організації Німецька євангелічно-лютеранська релігійна громада Святого Павла в м. Одеса.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З огляду на наведені законодавчі приписи, допущене судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення порушення норм процесуального права є безумною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу підлягає задоволенню частково, оскаржуване рішення скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 264, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 04.08.2022 по справі №916/2253/21 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення Ради Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса, оформлені протоколом №180721 засідання Ради Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса від 18.07.2021.

Стягнути з Релігійної організації НІМЕЦЬКА ЄВАНГЕЛІЧНО-ЛЮТЕРАНСЬКА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТОГО ПАВЛА в м. Одеса на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.08.2021 по справі №916/2253/21.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.03.2023.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Філінюк І.Г.