ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"15" лютого 2023 р. м. Ужгород Справа №907/885/20

За позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача Фізичної особи підприємця Кучирка Романа Миколайовича, м. Чоп Закарпатської області

про стягнення 21 298,88 грн вартості перерахованого обсягу природного газу (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог),

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Іваниш Д.П.

представники:

Позивача не з`явився

Відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, м. Ужгород Закарпатської області заявлено позов до відповідача Фізичної особи підприємця Кучирка Романа Миколайовича, м. Чоп Закарпатської області про стягнення 22 448,82 грн вартості перерахованого обсягу природного газу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.01.2021 відкрито провадження у справі №907/885/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.02.2021. Явку уповноважених представників сторін у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву у порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачу, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів з дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів з дня одержання копії відзиву.

У підготовчому засіданні 11.02.2021 судом за участю уповноважених представників сторін оголошено перерву до 04.03.2021.

Ухвалами суду від 04.03.2021, 30.03.2021, 05.05.2021 та 25.05.2021 підготовчі засідання відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду.

У підготовчих засіданнях 02.09.2021 та 30.09.2021 судом за участю уповноважених представників сторін проголошувались перерви.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 27.10.2021 закрито підготовче провадження у справі №907/885/20 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 30.11.2021. Явка уповноважених представників учасників процесу судом визнана на власний розсуд.

У судовому засіданні 30.11.2021 судом за участю уповноважених представників сторін оголошено перерву до 27.01.2022.

Ухвалами суду від 27.01.2022, 24.02.2022, 17.05.2022, 23.06.2022, 25.08.2022, 12.10.2022, 15.11.2022 та 21.12.2022 судові засідання у справі відкладались із підстав, наведених в ухвалах суду.

Представник позивача через канцелярію суду подав клопотання б/н від 15.02.2023 (вх. №02.3.1-02/1104/23 від 15.02.2022), яким просить розглянути справу за його відсутності; заявлені позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача на електронну адресу суду надіслала клопотання б/н від 15.02.2023 (вх. №02.3.1-02/1106/23 від 15.02.2023), за змістом якого просить судове засідання, призначене на 15.02.2023, провести без участі відповідача та його уповноваженого представника; проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Ухвалою суду від 21.12.2022 явка учасників справи в судове засідання 15.02.2023 судом була визнана на власний розсуд, відтак, виходячи із засад змагальності та диспозитивності у господарському судочинстві, передбачених статтями 13, 14 ГПК України, учасники справи на власний розсуд скористалися наданим їм частиною 1 статті 42 ГПК України процесуальним правом на участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті.

Згідно з приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі уповноважених представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення в даній справі прийнято в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спору.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що 20.02.2020 працівниками АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз на об`єкті відповідача, що знаходиться за адресою: м. Чоп, вул. Молодіжна, 4, виявлено порушення на ринку природного газу, яке передбачене та кваліфікується Кодексом ГРМ як пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим (підпункт 4 пункту 2 глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРМ).

Як стверджує позивач, вказане порушення, у відповідності до положень глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, зафіксовано актом про порушення №32 від 20.02.2020, який підписаний уповноваженим представником відповідача без будь-яких зауважень.

Покликаючись на положення глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, позивач зазначає, що вищенаведений акт про порушення 06.10.2020 розглянуто та задоволено комісією АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз із розгляду актів про порушення; оператором ГРМ перераховано об`єм спожитого газу за номінальною потужністю газового обладнання з 13.01.2020 (дата початку прострочення періодичної повірки) до 11.03.2020 (день встановлення та опломбування справного й повіреного ЗВТ).

Як зазначає позивач у позовній заяві, перерахований до сплати об`єм природного газу становить 3878,26 куб.м., а його вартість, яку відповідач повинен був компенсувати оператору ГРМ АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз становить 22 448,82 грн.

На підставі положень пункту 12 глави 5 Розділу 11 Кодексу ГРМ, зазначену вартість донарахованого об`єму природного газу пред`явлено до сплати відповідачу окремим платіжним рахунком шляхом надіслання такого рекомендованим поштовим відправленням разом із вимогою від 16.10.2020, яка отримана відповідачем 20.11.2020.

Водночас позивач зазначає, що попри отримання відповідачем платіжного рахунку та вимоги, останнім вартість донарахованого об`єму природного газу у розмірі 22 448,82 грн позивачу компенсовано не було, що, у свою чергу, і стало підставою для звернення АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз до суду з позовом про стягнення вищевказаної суми у примусовому порядку.

В подальшому, позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначає, що перерахований до сплати об`єм природного газу становить 3680,02 куб.м. (з врахуванням номінальної потужності газового обладнання 2,73 куб.м. згідно з технічною характеристикою газового обладнання), а його вартість, яку відповідач повинен компенсувати оператору ГРМ АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз становить 21 298,88 грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Представник відповідача через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву б/н від 19.02.2021 (вх. №02.3.1-02/1333/21 від 22.02.2021), у якому, на спростування доводів позивача, зазначає про те, що на підставі підпункту 1 частини 2 глави 7 розділу Х Кодексу ГРМ, оператор ГРМ повинен розмістити на власному вебсайті зразок письмового повідомлення про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку, яке має бути надіслано споживачем, що не є побутовим. Водночас за твердженням представника відповідача, позивачем зразок такого повідомлення на вебсайті не розміщено, чим порушено вимоги Кодексу ГРМ, а відтак, і положення Договору.

Стосовно долученого позивачем до матеріалів позовної заяви акту про порушення №30 від 18.02.2020, яким зафіксовано факт відмови споживача від надання доступу працівникам АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз до його об`єкта для проведення контрольного огляду ВОГ, представник відповідача зауважує, що такий не є дійсним і не може слугувати підтвердженням вини ФОП Кучирка Р.М. у пропущенні строку періодичної повірки лічильника, оскільки не містить підпису уповноваженого представника позивача Марина Ю.І. та складений у присутності Ситарської В.В., яка не наділена будь-якими повноваженнями щодо представництва відповідача у відносинах із третіми особами.

Покликаючись на положення підпункту 2 пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, представник відповідача стверджує, що доданий до позовної заяви акт про порушення №32 від 20.02.2020 не містить дати і орієнтовного часу проведення засідання комісії, на якому такий буде розглядатися; більше того, позивач, призначаючи вказаний комісійний розгляд на 06.10.2020, свідомо позбавив ФОП Кучирка Р.М. права на участь в останньому та надання відповідних пояснень із приводу складеного акту про порушення, оскільки лист із запрошенням відповідача взяти участь у засіданні комісії був направлений на адресу відповідача 29.09.2020.

Представник відповідача звертає увагу також і на те, що з моменту складення акту про порушення №32 від 20.02.2020 до засідання комісії 06.10.2020, на якому останній було розглянуто та задоволено, пройшло понад 6 місяців, що є прямим порушенням положень пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ.

За твердженням представника відповідача, позивач жодним чином не підтверджує походження показника номінальної потужності газового обладнання, що взятий за основу розрахунку об`ємів і вартості необлікованого природного газу, оскільки згідно з інструкцією до котла Ferroli, модель C24 E Domina, витрата газу на головних горілках опалювання складає 2,73 куб.м./год. Крім того, як вказує представник відповідача, позивачем для визначення і розрахунку об`ємів та вартості природного газу застосовано години роботи об`єкта згідно із графіком (24 год), водночас у ФОП Кучирка Р.М. відсутній дозвіл на роботу в нічний час, і з об`єктивних економічних причин та міркувань безпеки газові прилади вимикаються в нічний час. Підтвердженням необґрунтованості нарахованих оператором ГРМ об`єму та вартості природного газу, на думку представника відповідача, виступають долучені до відзиву акти приймання передачі природного газу за січень березень 2020 року, складені й підписані постачальником газу ТОВ Енерджі Трейд, а також відповідачем ФОП Кучирка Р.М.

Крім того, за твердженням представника відповідача, направивши на адресу ФОП Кучирка Р.М. рахунок на оплату із зазначенням найменування товару/послуги відшкодування збитків, позивач жодним чином не обґрунтував понесення ним вказаних збитків; більше того, Кодексом ГРМ не передбачено стягнення зі споживача збитків за наслідками прострочення планової повірки ЗВТ.

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ

Представник позивача через канцелярію суду подав відповідь на відзив б/н від 01.03.2021 (вх. №02.3.1-02/1571/21 від 01.03.2021), у якій, на спростування аргументів відповідача, зазначає про те, що зразок повідомлення про дату і час демонтажу ЗВТ на повірку розміщений на вебсайті АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз і є загальнодоступним. Крім того, представник позивача наголошує на помилковості тверджень відповідача про те, що доказом пропущення відповідачем строку повірки є акт про порушення №30 від 18.02.2020, оскільки означене порушення на ринку природного газу зафіксоване зовсім іншим актом №32 від 20.02.2020, що підписаний споживачем без зауважень та заперечень.

На переконання представника позивача, необґрунтованими є посилання відповідача на пункт 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ щодо необхідності розгляду комісією оператора ГРМ акту про порушення не пізніше 2-місячного строку з дня його складання, оскільки вказані зміни до Кодексу ГРМ набрали чинності лише 30.07.2020, тобто після складення акту про порушення №32 від 20.02.2020.

Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу здійснене оператором ГРМ на підставі договору розподілу природного газу, відтак, воно є не збитками чи оперативно-господарською санкцією, а виступає лише платою за розподілений природний газ.

Представник відповідача на електронну адресу суду надіслала заперечення на відповідь на відзив б/н від 04.03.2021 (вх. №02.3.1-02/1713/21 від 04.03.2021), де, зокрема, зазначає про те, що положеннями договору розподілу природного газу не передбачено застосування такої оперативно-господарської санкції, як відшкодування збитків при порушенні строку повірки лічильника. Наголошує також і на тому, що позивачем не надано жодних документів, якими би підтверджувалась правомірність застосування конкретних показників під час складення розрахунку об`ємів та вартості природного газу, а також інформації стосовно того, коли проводилась попередня повірка лічильника на об`єкті відповідача. Крім того, на думку представника відповідача, акт №32 від 20.02.2020, складений працівниками АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, не відповідає формі, розміщеній у Додатку №16 до Кодексу ГРМ, оскільки не містить обов`язкового реквізиту дати засідання комісії з розгляду актів про порушення.

Поданим через канцелярію суду клопотанням б/н від 05.05.2021 (вх. №02.3.1-02/3363/21 від 05.05.2021) представник відповідача з метою додаткового обґрунтування правової позиції у спірних правовідносинах долучила до матеріалів справи копії наказів ФОП Кучирка Р.М. №1 від 02.01.2019 та №3 від 02.01.2020 про встановлення графіку роботи бара Дрехер на 2019 та 2020 роки.

Представник позивача через канцелярію суду подав додаткові письмові пояснення б/н від 24.05.2021 (вх. №02.3.1-02/3887/21 від 25.05.2021), у яких зазначає про безпідставність тверджень відповідача щодо неправильного здійснення розрахунку необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості, оскільки за основу були взяті ті дані, з якими ФОП Кучирка Р.М. сам погодився, підписавши заяву-приєднання до Типового договору розподілу природного газу та Додаток 4 до вказаного Договору. Крім того, звертає увагу і на те, що відповідачем у поданому ним відзиві та запереченні на відповідь на відзив не спростовано розрахунку заявленої до стягнення вартості перерахованого обсягу природного газу, як і не оспорено застосування зазначеної в останньому ціни газу.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Спірні правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовані Законом України Про ринок природного газу, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824, постановою НКРЕП №2498 від 30.09.2015 Про затвердження Типового договору розподілу природного газу.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП), відповідно до Закону України Про ринок природного газу, постановою від 30.09.2015 №2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі Кодекс ГРМ), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Пункт 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначає, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

За приписами статті 40 Закону України Про ринок природного газу, розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

На підставі пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 (далі Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

На виконання вимог ст. 40 Закону України Про ринок природного газу, постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі Договір) який є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. Договору); умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України Про ринок природного газу і Кодексу газорозподільних систем (п. 1.2. Договору); договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Договору); за умовами договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1. Договору).

За матеріалами справи судом встановлено, що 01.01.2016 відповідачем підписано Заяву-приєднання №0942751FQZDP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), внаслідок чого між Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз (оператором ГРМ, позивачем у справі) та Фізичною особою підприємцем Кучирка Романом Миколайовичем (споживачем, відповідачем у справі) укладено Договір розподілу природного газу №0942751FQZDP016 від 01.01.2016 (далі Договір).

Пунктом 7.4. Договору встановлені обов`язки споживача, зокрема: - здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором; - своєчасно повідомляти оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу); - забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо; - забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; - дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем; - на вимогу Оператора ГРМ у десятиденний строк сплатити Операторові ГРМ компенсацію за порушення, які передбачені пунктом 3 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Згідно підп. 8 п. 7.1. Договору, оператор ГРМ зобов`язується, зокрема, здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

За змістом пункту 8.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 18 Закону України Про ринок природного газу, приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.

За положеннями пунктів 1, 5 глави 6 розділу X Кодексу ГРМ, власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ). Технічне обслуговування елементів комерційного ВОГ, зокрема повірки та ремонту ЗВТ, проводить власник цього комерційного ВОГ або суб`єкти господарювання, що здійснюють його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, згідно з експлуатаційними документами в спеціалізованих сервісних центрах. Засоби вимірювальної техніки, які є складовими комерційного ВОГ, підлягають періодичній повірці відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням вимог глав 7 та 8 цього розділу.

У главі 7 розділу X Кодексу ГРМ встановлений порядок періодичної повірки ЗВТ по об`єктах споживачів, що не є побутовими, відповідно до якого власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ, зобов`язані забезпечити належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацію проведення їх періодичної повірки. Здійснення періодичної повірки ЗВТ забезпечується власником ЗВТ за власний рахунок.

Для належної організації періодичної повірки власних ЗВТ, що входять до складу комерційного ВОГ, споживач повинен: 1) завчасно (до дати прострочення періодичної повірки) направити оператору ГРМ письмове повідомлення (зразок якого оператор ГРМ має опублікувати на своєму вебсайті) про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником оператора ГРМ розпломбування ЗВТ. Звернення має бути направлене не пізніше десяти робочих днів до запланованої дати; 2) забезпечити на дату демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці встановлення) доступ представникам оператора ГРМ до ЗВТ для його розпломбування та складання відповідного акта розпломбування; 3) у разі якщо повірка ЗВТ буде здійснюватися не на місці його встановлення, забезпечити за власний рахунок демонтаж/монтаж ЗВТ, його транспортування та державну повірку. Про дату і час встановлення повіреного ЗВТ споживач завчасно має письмово повідомити оператора ГРМ та забезпечити присутність представника оператора ГРМ під час монтажу повіреного ЗВТ.

За приписами пункту 8 глави 7 розділу Х Кодексу ГРМ, у разі пропущення терміну періодичної повірки ЗВТ з вини споживача (незабезпечення належної організації повірки власних ЗВТ або недопуск до ЗВТ представників Оператора ГРМ) обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є ЗВТ з пропущеним терміном повірки, розраховується відповідно до вимог розділу ХІ цього Кодексу.

Пунктом 41 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №374 від 04.06.2015, лічильники газу та пристрої перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) віднесено до категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають обов`язковій повірці, та на які поширюється сфера дії Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність, повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність встановлено, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

За приписами ч. 1, 2 та 4 ст. 8 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність визначено, що у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (даті - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Згідно із пунктом 5.9. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України №618 від 27.12.2005, власник комерційного вузла обліку газу відповідає за технічний стан комерційного вузла обліку та порушення правил його експлуатації, а також за використання засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) з вичерпаним терміном повірки.

Таким чином, відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства та умов Типового договору розподілу природного газу, відповідач, як споживач, що не є побутовим, зобов`язаний здійснювати належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно здійснювати організацію проведення їх періодичної повірки.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.03.2019 у справі №922/1838/17.

Положеннями пунктів 1 та 2 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2020 в ході обстеження працівниками AT Закарпатгаз газового обладнання відповідача було встановлено пропущення останнім строку періодичної повірки ЗВТ лічильника газу Premagas BK, тип G4, про що складено акт про порушення №32 від 20.02.2020, підписаний споживачем ФОП Кучирка Р.М. без будь-яких зауважень та заперечень.

На підставі пункту 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Судом встановлено, що акт про порушення №32 від 20.02.2020, у відповідності до положень глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, розглянуто та задоволено комісією АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз з розгляду актів про порушення, про що свідчить наявний у матеріалах справи витяг із рішення комісії від 06.10.2020. Оператором ГРМ перераховано об`єм спожитого газу за номінальною потужністю газового обладнання з 13.01.2020 (дата початку прострочення періодичної повірки) до 11.03.2020 (день встановлення та опломбування справного й повіреного ЗВТ). Перерахований до сплати необлікований об`єм природного газу, з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, становить 3680,02 куб.м. (виходячи із номінальної потужності газового обладнання 2,73 куб.м. згідно з технічною характеристикою газового обладнання), а його вартість 21 298,88 грн.

На підставі підпункту 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ, пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, належить до порушень, внаслідок яких оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого газу споживачу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом приписів ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 59 Закону України Про ринок природного газу, суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

Підпунктом 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі виявлення оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого: при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.

Донарахування об`єму природного газу у зв`язку з виявленим порушенням є одним із засобів обліку протранспортованого природного газу, що передбачений Кодексом ГРМ, який, згідно з умовами Договору розподілу природного газу, поширюється на його сторін.

Суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність на офіційному вебсайті АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз зразка повідомлення про дату і час демонтажу ЗВТ на повірку, що підлягає поданню споживачем, оскільки взірець заяви на проведення повірки лічильника газу міститься на вищевказаному інтернет-ресурсі за посиланням: https://zk.dsoua.com/ua/services/gas-equipment/meter-check/id/povirka-lichilnika-2821#sub32335 (відповідний скріншот із вебсайту позивача міститься в матеріалах справи).

Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про те, що доказом встановленого порушення на ринку природного газу у вигляді пропущення строку періодичної повірки ЗВТ є акт про порушення №30 від 18.02.2020, оскільки таким зафіксовано факт відмови в доступі до об`єкта споживача для проведення контрольного огляду ВОГ. У свою чергу, донарахування об`єму природного газу та пред`явлення його до сплати відповідачу здійснене за наслідками комісійного розгляду акта про порушення №32 від 20.02.2020, що підписаний споживачем без будь-яких зауважень та заперечень.

Крім того, із наявного у матеріалах справи протоколу №132/02/20 від 20.02.2020 щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу/періодичну/позачергову повірку, підписаного без-будь яких зауважень та заперечень відповідачем, вбачається, що датою останньої повірки лічильника було зазначено дату 12.01.2012.

Із приводу аргументів ФОП Кучирка Р.М. про невідповідність акта про порушення №32 від 20.02.2020 формі, розміщеній у Додатку №16 до Кодексу ГРМ, суд зазначає наступне.

Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, є підзаконним нормативно-правовим актом та в додатку 16 (в редакції на момент складення акту про порушення №32 від 20.02.2020) містить примірну форму акта про порушення, в якому зазначається: найменування оператора ГРМ та його структурного підрозділу; місце складання; дата складання; номер акту; ким та за участю кого складений; назва, опис, місцезнаходження об`єкта та встановлені порушення; показання лічильника (ЗВТ); заходи щодо відновлення роботи ВОГ, усунення під`єднання, відключення, пломбування тощо; заходи з ліквідації виявлених порушень і термін їх виконання; інша необхідна інформація та вимоги; додатки; дата, місце розгляду акту комісією оператора ГРМ, їх контактний телефон; відомості про осіб, які склали акт та ознайомились з ним; зауваження споживача (його представника) до акта.

Чинний Кодекс ГРМ не обмежує позивача правом вносити до запропонованої форми акта про порушення свої доповнення, якщо, при цьому, дотримана його загальна форма. Так, суд зазначає, що складений працівниками АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз акт про порушення №32 від 20.02.2020 в пункті №10 містить вказівку на те, що про дату і час засідання комісії оператора ГРМ із розгляду вказаного акта споживач буде повідомлений додатково. Адреса проведення комісії: м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2; тел.: (0312) 61-94-31.

Водночас складений АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз акт про порушення, містить всі реквізити передбачені встановленою Кодексом ГРМ примірною формою акту про порушення, а те, що Товариством використовується в роботі більш конкретизована форма акту про порушення, ніж визначена в примірному додатку до Кодексу жодним чином не порушує та не суперечить нормам Кодексу.

Наявним у матеріалах справи листом №11575 від 29.09.2020, надісланим на офіційну юридичну адресу ФОП Кучирка Р.М., підтверджується факт письмового повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду акта про порушення №32 від 20.02.2020 комісією АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз з розгляду актів про порушення, із огляду на що доводи ФОП Кучирка Р.М. у цій частині є необґрунтованими.

Більше того, в силу приписів Кодексу ГРМ, споживач має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення, відмовитися від його підписання, а також оскаржити об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу в результаті задоволення акта про порушення в судовому порядку.

У даному контексті суд звертає увагу, що акт про порушення №32 від 20.02.2020 підписаний відповідачем ФОП Кучиркою Р.М. без будь-яких зауважень та заперечень, не оскаржений ним у подальшому в судовому порядку, що дає підстави для висновку про фактичну згоду останнього з відомостями, наведеними в означеному акті.

Стосовно аргументів відповідача про те, що позивачем допущено порушення положень пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, оскільки з моменту складення акта про порушення №32 від 20.02.2020 до засідання комісії 06.10.2020, на якому останній було розглянуто та задоволено, пройшло понад 6 місяців, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 5 Цивільного кодексу України визначена дія актів цивільного законодавства у часі, відповідно до якої: акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Крім того, згідно з частиною першою статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), Конституційний Суд України дійшов висновку, що загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того, висновки щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово були викладені у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 05.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, відповідно до яких закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце і що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Тобто за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Разом з тим, господарське законодавство не забороняє застосування нових положень зі зворотною силою у виключних випадках, коли зворотна дія цих актів передбачена в його нормах та якщо темпоральний прояв не суперечить принципу, закріпленому у статті 58 Конституції України щодо застосування до події, факту того закону (нормативно-правового акта), під час дії якого вони настали або мали місце.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.07.2020 №1469 Про затвердження Змін до Кодексу газорозподільних систем та внесення змін до Типового договору розподілу природного газу, що набрала чинності 30.07.2020, затверджено зміни до Кодексу газорозподільних систем та, зокрема, доповнено абзац 1 пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ реченням такого змісту: Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України Про судову експертизу).

Водночас у зв`язку з тим, що акт про порушення №32 від 20.02.2020 був складений до внесення змін до пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, суд дійшов висновку про те, що обов`язок оператора ГРМ (позивача) здійснити розгляд такого протягом 2-місячного терміну на спірні правовідносини не поширюється.

Подібний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 05.07.2022 у справі №924/599/21 та від 26.07.2022 у справі №911/1068/21.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що позивачем при розрахунку необлікованого об`єму природного газу невірно застосовано показник кількості годин роботи газоспоживчого обладнання на об`єкті споживача за адресою: м. Чоп, вул. Молодіжна, 4, оскільки робочий режим ГСО тривалістю 24 години на добу зазначений самим же відповідачем у Додатку №4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до Заяви-приєднання №0942751FQZDP016 від 01.01.2016. Будь-яких доказів, які би вказували на своєчасне повідомлення ФОП Кучиркою Р.М. Оператора ГРМ про зміну режиму роботи ГСО, що належить до персоніфікованих даних, які містяться в заяві-приєднанні, відповідачем суду не надано.

Не заслуговують на увагу й аргументи відповідача про те, що положеннями договору розподілу природного газу не передбачено застосування такої оперативно-господарської санкції, як відшкодування збитків при порушенні строку повірки лічильника, оскільки відповідно до статті 235 Господарського кодексу України, за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Види оперативно-господарських санкцій закріплено статтею 236 Господарського кодексу України, згідно із частиною першою якої у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій: 1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною зі звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною; відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт унаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо; 2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо); 3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо; 4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин зі стороною, яка порушує зобов`язання. При цьому цей перелік оперативно-господарських санкцій, не є вичерпним; сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції (частина друга статті 236 Господарського кодексу України).

Підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання (стаття 237 Господарського кодексу України).

З викладеного вбачається, що оперативно-господарські санкції можуть полягати в односторонній відмові від господарського зобов`язання (повністю або частково) або в односторонній зміні його умов. Оперативно-господарські санкції застосовуються відповідною особою - стороною зобов`язання в односторонньому порядку, а їх перелік та порядок вжиття визначаються виключно положеннями договору, укладеного між сторонами. Мета застосування зазначених санкцій - припинення або запобігання повторенню порушень зобов`язання шляхом оперативного впливу на правопорушника. Оперативно-господарські санкції застосовуються виключно за рішенням управненої сторони й спрямовані на корегування подальшої поведінки порушника господарського зобов`язання в майбутньому.

Одностороннє визначення однією стороною господарського зобов`язання розміру боргу іншої сторони зазначеному не відповідає. Отже ані рішення комісії з розгляду актів про порушення, ані акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості, ані рахунок на його оплату не є оперативно-господарською санкцією, що свідчить про безпідставність доводів відповідача в цій частині.

При цьому, згідно підп. 8 п. 7.1. Договору, оператор ГРМ зобов`язується, зокрема, здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Водночас на підставі підпункту 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ, пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, належить до порушень, внаслідок яких оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого газу споживачу.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку про виникнення у відповідача обов`язку щодо компенсації позивачу вартості перерахованого об`єму природного газу в розмірі 21 298,88 грн. Позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав. Аргументи відповідача не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та положеннях законодавства.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 2102 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Кучирка Романа Миколайовича, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, вул. Погорєлова, будинок 2, м. Ужгород, Закарпатська область, 88015 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 05448610) суму 21 298,88 грн (Двадцять одна тисяча двісті дев`яносто вісім гривень 88 коп) вартості перерахованого обсягу природного газу, а також 2102 грн (Дві тисячі сто дві гривні) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 15.03.2023.

Суддя Пригара Л.І.