ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2023 р. Справа № 924/549/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до: 1. Фермерського господарства "ВІРА", с. Білокриниччя Шепетівського району Хмельницької області

до: 2. громадянки ОСОБА_1 , м. Шепетівка Хмельницької області

про стягнення 229 111,83 грн. заборгованості за кредитом, 97639,15 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 7560,74 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом солідарно

Представники сторін - не приймали участі

В судовому засіданні 23.02.2023р. відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

08.08.2022р. до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява АТ Комерційний банк „Приватбанк", м. Київ до відповідачів - ФГ „ВІРА", с.Білокриниччя Шепетівського району Хмельницької області, громадянки ОСОБА_1 , м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення в солідарному порядку 229111,83 грн. заборгованість за кредитом, 97639,15 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 7 560,74 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Ухвалою від 18.08.2022р. позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 21.09.2022р. позовну заяву АТ Комерційний банк "Приватбанк" прийнято до розгляду, призначено дату підготовчого засідання по справі.

У підготовчому засіданні 08.11.2022р. постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження у справі №924/549/22 на 30 днів та оголошення перерви у підготовчому засіданні до 11 год. 30 хв. „23" листопада 2022 року.

У зв`язку із тим, що 23.11.2022р. на призначений час засідання суду не відбулось, ухвалою від 28.11.2022р. підготовче засідання було призначено на 11:30 год. 07.12.2022р.

У зв`язку із тим, що 07.12.2022р. засідання суду не відбулось у зв`язку із відсутністю електроенергії в будівлі суду, ухвалою від 07.12.2022р. було повідомлено учасників справи про дату підготовчого засідання, яке відбудеться 12.01.2022р.

Ухвалою суду від 12.01.2023р. підготовче провадження у справі закрито із призначенням справи до судового розгляду по суті на 10:00 год. 26.01.2023р.

Оскільки 26.01.2023р. судове засідання у призначений час не відбулось (оголошення повітряної тривоги на території міста Хмельницького та Хмельницької області із подальшим відключенням електроенергії в будівлі суду), ухвалою від 26.01.2023р. судове засідання у справі №924/549/22 призначено на 23.02.2023р.

Виклад позиції сторін, заяви, клопотання сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідачі повноважних представників в судове засідання не направили, своїми процесуальними правами не скористалися, письмового відзиву на позов не надали, про причини неявки та неподання відзиву на позов суд не повідомили.

При цьому, відповідач-1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце підготовчого засідання та розгляду справи по суті, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки) від 23.09.2022р., від 18.10.2022р., 12.01.2023р.

Ухвали направлялися відповідачу-1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за адресою, яка згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є його юридичною адресою, а відповідачі-2 - за місцем реєстрації гр. ОСОБА_1 (ухвали суду повернуті відділенням поштового зв`язку з причини відсутності адресата за вказаною адресою)

Пунктом 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

При цьому розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідачів не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фермерське господарство „ВІРА" зареєстровано за юридичною адресою: 30430, Хмельницька область, Шепетівський район., с. Білокриниччя, вул. Тітова, буд. 3

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

27.03.2018р. між Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" (надалі - банк, кредитодавець, позивач) та Фермерським господарством „ВІРА" (далі - клієнт, відповідач 1) було підписано анкету-заяву про відкриття поточного рахунку (далі - заява), згідно з якою клієнт приєднався до „Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - умови), тарифів банку, що розміщенні в мережі Інтернет на сайті банку: https://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 27.03.2018р. (далі - договір) та прийняв права та обов`язки зазначені в Умовах.

Відповідно до п. 3.2.1.1.16. Умов, при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/ або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно п. 3.2.1.1.1. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банка та клієнта.

Як встановлено п. 3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Відповідно до п. 3.2.1.1.6. Умов, ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-банку Приват24, мобільний додаток "Приват24", SMS - повідомлення або інших).

Пунктом 3.2.1.1.8. Умов встановлено, що проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або а будь-якій іншій формі - "Угода").

Відповідно до розділу Умов 3.2.1.4 затверджено порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня, згідно якого клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Даним розділом встановлено порядок розрахунку відсотків, процентну ставку (диференційовану) та сплату пені.

Пунктом 3.2.1.4.4 Умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує Банку 1-го числа кожного місяця.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4 Умов - банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

Згідно п. 3.2.1.5.1. Умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п.3.2.1.5.4. Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п.п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 15 (п`ятнадцяти) років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов зазначено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом до банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.

Згідно довідки АТ КБ „Приватбанк" №80711НМС0S11М від 20.07.2022р. про розміри встановлених кредитних лімітів, Фермерському господарству „ВІРА" встановлено такі кредитні ліміти та їх зміни: 11.07.2018р. - 0 грн., 19.07.2018р. - 55000,00 грн., 01.02.2019р. - 70000,00 грн., 11.03.2019р. - 10000,00 грн., 20.03.2019р. - 0 грн, 19.04.2019р. - 120000,00 грн., 25.05.2019р. - 220000,00 грн., 21.11.2019р. - 290000,00 грн., 18.12.2019р. - 290000,00 грн., 04.02.2020р. - 0 грн., 07.02.2020р. - 110000,00 грн., 10.02.2020р. - 290000,00 грн., 31.07.2021р. - 290000,00 грн.

18.07.2018р. між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - кредитор) та гр. ОСОБА_1 (надалі - поручитель) було укладено Договір поруки №P672509422, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Фермерським господарством „ВІРА" (надалі - боржник) зобов`язань за угодами приєднання до: розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг (Угода -1) по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.2 "Угоди 1" - 21% річних для договорів забезпечених порукою, 34% річних для договорів не забезпечених порукою; за період користування кредитом згідно з п. 3.2.1.4.1.3 "Угоди 1" - 42% річних для договорів забезпечених порукою, 68% річних для договорів не забезпечених порукою;

б) комісійної винагороди згідно з п. 3.2.1.1.17 "Угоди1" в розмірі 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за використання ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.4 "Угоди1" 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту в розмірі 55 000,00 грн.

Якщо під час виконання "Угоди1" зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою1" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні.

Згідно з пунктом 1.1.2 Договору поруки до розділу 3.2.2 "Кредит на послугою "Гарантовані платежі" Умов (далі - Угода2) по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом за період користування кредитом згідно з п. 3.2.2.2 "Угоди2" - 64 % річних;

б) винагород, штрафів, пені та інші платежі, відшкодувати збитки у відповідності, порядку та строки, зазначені в "Угоді2";

в) кредиту в розмірі 55 000,00 грн.

Якщо під час виконання "Угоди 2" зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою2" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Відповідно до пункту 1.2 Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою1" та "Угодою 2" в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно з цим пунктом поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Згідно з пунктом 1.3 Договору поруки Поручитель з умовами "Угоди 1" та "Угоди 2" ознайомлений.

Пунктом 1.5 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання Боржником зобов`язань за "Угодою 1" та "Угодою 2", Боржник та Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У пункті 5.1. Договору поруки сторони домовились збільшити встановлену законом позовну давність, дійшовши згоди, що до передбачених цим Договором вимог кредитора до поручителя позовна давність встановлюється тривалістю 15 (п`ятнадцять) років.

Відповідно до банківської виписки в період з 11.07.2018р. по 11.07.2022р. по рахунку № НОМЕР_1 ФГ "ВІРА" загальний залишок заборгованості по тілу кредиту - 229 111,83 грн., 97639,15 грн. - залишок заборгованості по процентах, 67775,04 грн. залишок заборгованості по прострочених процентах, 7560,74 грн. - заборгованість за простроченою комісією, всього в сумі 334311,72 грн.

В матеріалах справи наявний акт звірки (б/н, без дати), у якому вказано про його направлення на адресу Фермерського господарства "ВІРА" та вказано, що заборгованість за Кредитним договором № б/н від 27.03.2018р. станом на 11.07.2022р. становить 334311,72 грн., яка складається із 229 111,83 грн. - заборгованість із простроченого кредиту, 97639,15 грн. - прострочена заборгованість зі сплати відсотків, 7560,74 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Позивач, посилаючись на невиконання боржниками умов договору банківського обслуговування від 27.03.2018р., звернувся з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів порядку 229111,83 грн. заборгованість за кредитом, 97639,15 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 7 560,74 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, всього в сумі 334311,72 грн.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

За приписами ст. 526 ЦК України, з якими кореспондуються положення ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючись із позовом у справі, позивач на підтвердження своїх доводів в частині стягнення основної заборгованості та штрафних санкції, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які надав до суду, і які за його доводами були розміщеними на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємну частину Договору.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З заяви про відкриття поточного рахунку (інформація за підприємством) /а.с. 112/ вбачається, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк", всі клієнти повинні ознайомлюватись з відповідними змінами.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Отже з огляду на зміст ст.634 ЦК України, Умов та Правил надання банківських послуг можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом мт. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору плата за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договором (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встановлено і не спростовано позивачем, що в заяві відповідача-1 про відкриття поточного рахунку (інформація за підприємством), процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена та не вказано термін повернення кредиту.

Крім того, у вищезгаданій заяві відсутні умови встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та їх визначеного розміру.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належного підтвердження, що саме до поданої позивачем редакції "Умов та Правил надання банківських послуг" приєднався відповідач-1 та погодився на умови, які вони містять.

При цьому роздруківка із сайту позивача не приймається судом у якості належного доказу, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносила відповідні зміни в Умови.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про погодження сторонами в письмовій формі ціни договору, яка встановлена у вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності (штрафу, пені).

Наданий позивачем Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника про відкриття поточного рахунку (інформація за підприємством).

Із поданого в матеріали справи Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті: https://privatbank.ua, слідує, що він не містить підпису та печатки відповідача-1, а тому такий Витяг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.03.2018р. шляхом підписання заяви-анкети.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, розмір комісії за користування кредитом, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та строк повернення кредитних коштів.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/17.

Із врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 97639,15 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 7 560,74 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, є безпідставними, не узгоджуються із вимогами чинного законодавства та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів основного боргу, суд вважає, що матеріалами справи підтверджено фактичне отримання відповідачем-1 грошових коштів у розмірі 229 111,83 грн. згідно інформації в довідці про розміри встановлених кредитних лімітів №80711НМС0S 11М №80711НМС0S11М від 20.07.2022р. про розміри встановлених кредитних лімітів та виписки про рух коштів з рахунку відповідача-1, проте доказів про узгоджену між сторонами дату повернення відповідачем-1 кредитних коштів позивачу, матеріали справи не містять.

При цьому, із змісту заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 27.03.2018р. (інформація за підприємством) не вбачається, що сторони при укладанні Договору погодили строк повернення кредитних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки зазначеною ст.530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

При цьому, в матеріалах справи відсутні письмові вимоги позивача про повернення кредитних коштів в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України (із доказами про їх направлення відповідачам). Щодо поданого в матеріали справи акту

Стосовно поданого позивачем акта звірки (б/н, без дати), у якому вказано про його направлення на адресу Фермерського господарства "ВІРА" про заборгованість станом на 11.07.2022р., суд констатує, що останній підписано лише представником ПриватБанку (без визначення хто саме підписав акт звірки, його посада, дата підписання), судом враховується таке.

Акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак це відбувається, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність у акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості (така правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17).

Отже, підписаний в односторонньому порядку представником позивача акт, який не був направлений його контрагенту, в будь-якому випадку не є доказом, в розумінні ст. 73 ГПК України, який би підтверджував вимоги позивача щодо сплати заборгованості відповідачем за кредитним Договором б/н від 27.03.2018р. у розмірі повернення кредитних коштів в сумі 229 111,83 грн. станом на 11.07.2022р.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази звернення банку до позичальника з вимогою про повернення основної заборгованості, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а отже позовні вимоги щодо стягнення 229 111,83 грн основної заборгованості, є передчасні, оскільки строк виконання зобов`язання ще не настав.

Судом також приймається до уваги, що до аналогічних висновків прийшов суд у справі №924/147/21 між тими з сторонами і з тих самих підстав про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів у розмірі 261 626,90 грн. (станом на 08.12.2020р.) за договором банківського обслуговування №б/н від 27.03.2018р. згідно постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.08.2021р. по справі №924/147/21. (судове рішення по якій набуло чинності у встановленому законом порядку).

Судом також встановлено, що предмет договору поруки №P672509422 від 18.07.2018р., який був укладений з ОСОБА_1 , визначено як надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ФГ „ВІРА" зобов`язань за угодами приєднання до розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг (Угода 1) та до розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантований платіж" Умов та правил надання банківських послуг (Угода 2).

З системного аналізу всіх умов вказаного договору поруки не вбачається, яке ж саме основне зобов`язання забезпечене вказаною порукою, оскільки з наданих договорів неможливо встановити ані правочин, який як основне зобов`язання забезпечене порукою, ані поточний рахунок, на який надається послуга кредитного ліміту. Лише визначено особу, первинні зобов`язання якої забезпечені порукою.

Оскільки аналіз змісту договору поруки не дозволяє встановити дійсний зміст основного зобов`язання яке нею забезпечене, то у даній справі підлягає застосуванню тлумачення "contra proferentem" (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх писав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі № 753/11000/14-ц; постанові Верховного Суду від 08.08.2019р. у справі № 910/3570/18.

Отже, із застосуванням даного принципу тлумачення умов договору, ризик настання негативних наслідків покладається на сторону договору, яка передбачила таку умову договору, що не конкретизувала включення до предмета поруки умови щодо основного зобов`язання, які нею забезпечені.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. ч. 1, 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

За таких підстав, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" щодо солідарного стягнення з відповідачів 229 111,83 грн. заборгованості за кредитом, 97639,15 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 7560,74 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом. Відтак, суд вважає за належне у задоволенні позову відмовити.

Розподіл судових витрат.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті судового збору на відповідачів не покладаються.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У ПОЗОВІ Акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк", м. Київ до Фермерського господарства "ВІРА", с. Білокриниччя Шепетівського району Хмельницької області, до громадянки ОСОБА_1 , м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення 229 111,83 грн. заборгованості за кредитом, 97639,15 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 7560,74 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом солідарно ВІДМОВИТИ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Повий текст рішення складено 06.03.2023р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 4 прим:

1- до справи;

2 - позивачу (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; 49094 - реком. з повідом про вруч.;

3-відповідачу-1 (30430, Хмельницька обл., Шепетівський р-н., с. Білокриниччя, вул. Тітова, буд. 3) - реком. з повідом;

4- відповідачу-2 ( АДРЕСА_1 ) - реком. з повідом;