СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Харків Справа № 922/3759/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Текіла Голд" (вх.№1208 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2021, ухвалене суддею Бураковою А.М. у приміщенні Господарського суду Харківської області 25.03.2021 об 11 год. 13 хв. (повне рішення складено 05.04.2021) у справі № 922/3759/20

за позовом Харківської міської ради, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Текіла Голд", м. Чернівці,

про стягнення 520732,49 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.03.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто Товариства з обмеженою відповідальністю "Текіла Голд" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 520732,49 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7810,99 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що у період з 01.08.2018 по 31.10.2020 земельна ділянка площею 0,0900 га з кадастровим номером :10:020:0003 по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові використовуються ТОВ "Текіла Голд" без документів, що посвідчують право власності або право користування нею, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів в порядку ст.1212 ЦК України; Харківською міською радою при здійсненні розрахунків суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у період з 01.08.2018 по 31.12.2019 здійснювався на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.01.2019 № 180/0/45-19 по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові з кадастровим номером :10:020:0003, оскільки на той момент діяла нормативна грошова оцінка земель міста Харкова, затверджена рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 № 1209/13, одночасно з цим, рішенням Харківської міської ради від 27.02.2019 № 1474/19 затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018, застосовується з 01.01.2020, внаслідок цього розрахунок Харківської міської ради у період з 01.01.2020 по 31.10.2020 здійснювався на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.09.2020 № 5532, отже, доводи відповідача стосовно того, що матеріали справи не містять витягу з технічної документації за період за 2018 рік, суд першої інстанції визнав безпідставними; втім, внаслідок надання відповідачем експертного висновку щодо наявності складних інженерно-геологічних умов вищевказаної земельної ділянки (№ 57 від 28.12.2020), у розрахунках позивача було враховано коефіцієнт складних інженерно-геологічних умов із значенням "0,73"; крім того, у розрахунках позивача була врахована інформація ГУ ДПС у Харківській області від 14.01.2021 № 232/6/20-40-04-02-15. Таким чином, господарський суд вважає, що розрахунки позивача складено з урахуванням зазначених нормативно-правових актів та витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, експертного висновку щодо наявності складних інженерно-геологічних умов вищевказаної земельної ділянки та інформації ГУ ДПС у Харківській області від 14.01.2021 № 232/6/20-40-04-02-15.

Відповідач із рішенням не погодився, у межах встановленого законом строку подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заявник в апеляційній скарзі стверджує, зокрема, про наступні обставини: судом першої інстанції при здійсненні розрахунків не враховано суми плати за землю, що вносилися відповідачем за наступні періоди: з 27.03.2017 по 31.12.2017 в розмірі 14172,90 грн; з 01.01.2018 по 31.07.2018 в розмірі 10072,26 грн - загалом 24245,16 грн; позивач не надав доказів використання відповідачем спірної земельної ділянки, акт обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 318-Б (кадастровий номер :10:020:0003) від 27.10.2020, на думку апелянта, не є належним доказом, оскільки особа, яка його склала, відсутня у даних Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів; також із посиланням на постанову Верховного Суду від 28.12.2018 у справі №922/1340/17 апелянт стверджує, що Харківською міською радою було обрано неправильний спосіб захисту своїх прав, оскільки відносини щодо стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди врегульовані спеціальними інститутами права і, відповідно, положення глави 83 ЦК України у цьому випадку не можуть застосовуватися; на думку апелянта, між сторонами існують договірні стосунки, оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений 13.05.2007 між Харківською міською радою та ТОВ "Харків-Петрол" є припиненим з 27.03.2017 для попереднього орендаря - ТОВ "Харків-Петрол", однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості - ТОВ "Текіла Голд", який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки; апелянт вказує, що витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за 2018 рік в матеріалах справи відсутній, тому не вбачається можливим встановити розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за вказаний рік; у наданому позивачем витягу з НГО від 14.09.2020 №5532 в графі "Цільове призначення земельної ділянки" вказано наступне: "У відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель". У зв`язку з цим в графі "Коефіцієнт Кф" встановлений у значенні 3, водночас згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, спірна земельна ділянка відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, і відносно неї код класифікації видів цільового призначення земельної ділянки визначено як 1.11.1; на думку відповідача, без усунення даної колізії неможливо визначити правильний розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки і, відповідно, зробити правильний розрахунок розміру орендної плати за землю. Також заявник вказує на неналежне оформлення розрахунків безпідставно збережених коштів і на відсутність порядку проведення таких розрахунків, затвердженого рішенням Харківської міської ради. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що листом від 28.03.2019 звернувся до позивача з проханням оформити відповідний договір оренди землі, однак договір на теперішній час не укладено, отже, відповідач, який діяв у законний спосіб, не зобов`язаний сплачувати орендну плату за спірну земельну ділянку до укладення договору.

Заявник посилається також на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, зокрема, на його думку, суд першої інстанції незаконно відмовив у клопотанні відповідача про залишення позову без розгляду; відповідач із посиланням на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 23.11.2020 у справі №908/592/19, наполягає на тому, що особа, якою підписано позовну заяву (Судаков Д.О.), не мала належних повноважень, оскільки на момент подання позову відомості про цю особу були відсутні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Окрім того, апелянт стверджує, що при зверненні з позовом Харківською міською радою не було усунуто недоліки, зазначені судом першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, отже, на думку ТОВ "Текіла Голд", позовну заяву слід було залишити без розгляду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Текіла Голд" на рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2021 у справі № 922/3759/20. Зупинено апеляційне провадження у справі №922/3759/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №922/751/20 на підставі пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України.

Вказана ухвала суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що ухвалою Верховного Суду від 09.03.2021 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №922/751/20 за позовом Харківської міської ради до приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" у зв`язку з необхідністю відступу від правового висновку щодо застосування норм статей 56, 58 Господарського процесуального кодексу України (в частині обов`язковості відображення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації про особу, яка може діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва), викладеного в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 908/592/19 - на висновки якої посилається заявник апеляційної скарги в даній справі №922/3759/20.

В ухвалі від 09.03.2021 у справі №922/751/20 колегія суддів Верховного Суду зазначила, що процесуальне представництво інтересів Харківської міської ради у цій справі може здійснювати адвокат як представник юридичної особи так і керівник, або інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) в порядку самопредставництва; для визнання юридичної особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності); внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є обов`язковим.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати від 13.04.2021 прийнято справу №922/751/20 до розгляду та призначено розгляд касаційної скарги на 04.06.2021, ухвалою від 20.04.2021 розгляд касаційної скарги призначено на 18.06.2021.

Зважаючи на те, що в ході розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/751/20 (в якій позивачем також є Харківська міська рада, від імені якої до суду подавалися заяви особами, що діяли в порядку самопредставництва) вирішуватиметься питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування приписів статей 56, 58 ГПК України (в частині обов`язковості відображення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації про особу, яка може діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва), викладеному у постанові від 23.11.2020 у справі №908/592/19, висновками якої апелянт у даній справі №922/3759/20, зокрема, обґрунтовує свої вимоги - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі №922/3759/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №922/751/20.

06.07.2021 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Харківської міської ради (вх. № 7698), в якому позивач просить поновити провадження у справі, посилаючись на те, що ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 922/751/20 відмовлено у клопотанні ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" про закриття провадження у справі. До клопотання додано роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали від 18.06.2021 у справі №922/751/20, якою справу №922/751/20 за касаційною скаргою Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 19.08.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду по суті.

07.07.2021 у зв`язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О. та судді Фоміної В.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Текіла Голд" на рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2021 у справі №922/3759/20; призначено розгляд справи на 29.07.2021 о 15:15 годині, про що повідомлено учасників справи в порядку вимог статей 120, 268 ГПК України.

16.07.2021 до Східного апеляційного господарського суду від Харківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №8138), в якому позивач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Текіла Голд", а рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2021 залишити без змін.

У відзиві позивач наводить наступні доводи: на підтвердження повноважень уповноваженої особи Харківської міської ради Судакова Д.О. матеріали справи містять копії підтверджуючих документів (копія Положення про Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради від 09.12.2020 № 7/20 (зі змінами), копія посвідчення Судакова Д.О. № 1797, інформація з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Харківської міської ради тощо; Харківською міською радою враховувався сплачений земельний податок ТОВ "Текіла Голд" за використання спірної земельної ділянки виключно за позовний період (тобто з 01.08.2018 по 30.10.2020), частина сплаченого земельного податку не підпадає під позовний період (з 27.03.2017 по 31.12.2017 та з 01.01.2018 по 31.07.2018) та правомірно не враховувався міською радою та судом першої інстанції; акт обстеження земельної ділянки від 27.10.2020 було складено в порядку самоврядного контролю, згідно з Положенням про Департамент територіального контролю Харківської міської ради (далі - Положення) відповідно до п. 2.2. якого основним завданням Департаменту є здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів. Щодо правового обґрунтування позовних вимог, на думку позивача, спірні правовідносини повинні регулюватися ст. 1212-1214 ЦК України, про необхідність застосування яких зазначено в позовній заяві. Позивач зазначає, що відповідач не вчинив дій, спрямованих на оформлення права власності або права постійного землекористування вказаною ділянкою, отже, між сторонами склалися позадоговірні правовідносини з повернення безпідставно збережених за рахунок міської ради коштів за використання земельної ділянки комунальної власності без правовстановлюючих документів. Харківська міська рада також вказує, що складові частини витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 25.02.2019 № 506/0/45-19 (зокрема, значення коефіцієнтів, нормативної грошової оцінки, які застосовувалися позивачем при здійсненні розрахунку суми коштів, безпідставно набутих відповідачем) не змінювались з дня прийняття рішення Харківської міської ради від 03.07.2013 № 1209/13, яким була затверджена технічна документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова та яка застосовується з 01.01.2013, тому, на думку позивача, безпідставними є доводи відповідача стосовно того, що матеріали справи не містять витягу з технічної документації за період за 2018 рік. Щодо застосування в розрахунках коефіцієнта, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), із значенням « 3.0», Харківська міська рада зазначає, що відповідне узгоджується з Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 з урахуванням змін, внесених Наказом Мінагрополітики від 27.03.2018 № 162, який набрав чинності 17.07.2018, внаслідок чого уповноваженими особами позивача при здійсненні розрахунку розміру безпідставно збережених відповідачем коштів за період з 01.08.2018 по 31.12.2019 був застосований коефіцієнт функціонального призначення із значенням « 3.0». Позивач вказує на те, що надані ним до матеріалів справи розрахунки здійснені на підставі локального нормативного акту індивідуальної дії - наказу Директора Департаменту територіального контролю Харківської міської ради № 12 від 01.11.2019, розрахунок здійснювався в першу чергу на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на підставі пп. 3.1.14. п. 3.1. Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 № 7/15, відповідно до якого Департамент розраховує розмір безпідставно збережених коштів (у розмірі орендної плати або земельного податку) за використання земель комунальної форми власності з порушенням вимог законодавства, дане положення відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є загальнообов`язковим до виконання всіма особами на території міста.

28.07.2021 засобами електронного зв`язку до апеляційного господарського суду від представника ТОВ "Текіла Голд" адвоката Ясинецького Д.В. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 922/3759/20 (вх. №8649). Вказане клопотання обґрунтовано тим, що на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу №303/4297/20, в якій вирішується, зокрема, питання щодо застосування норм про самопредставництво юридичних осіб, органів державної влади чи місцевого самоврядування, яке є предметом дослідження у даній справі.

28.07.2021 у зв`язку з відпусткою судді Пуль О.А. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Тарасова І.В., суддя Крестьянінов О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі №922/3759/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №303/4297/20 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №303/4297/20, оскільки на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу №303/4297/20, в якій вирішується, зокрема, питання щодо застосування норм про самопредставництво юридичних осіб, органів державної влади чи місцевого самоврядування, яке є предметом дослідження у даній справі. Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд вказав, що є підстави відступити від висновку, викладеного в ухвалах Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 11.02.2020 у справі № 260/988/19 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.02.2021 у справі №908/183/20. Отже, оскільки принцип верховенства права вимагає юридичної визначеності стосовно застосування норм про самопредставництво юридичних осіб, колегія суддів дійшла висновку про зупинення провадження в даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №303/4297/20 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №303/4297/20.

Вказаною ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 також було зобов`язано сторони невідкладно повідомити Східний апеляційний господарський суд про результати розгляду в касаційному порядку справи №303/4297/20.

Повідомлень від сторін про результати розгляду в касаційному порядку справи №303/4297/20 до суду не надійшло. Разом з тим, Східний апеляційний господарський суд самостійно встановив, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено повний текст ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 про закриття касаційного провадження у справі №303/4297/20. Зокрема, у вказаній ухвалі зазначено, що з 29 грудня 2019 року самопредставництво органу місцевого самоврядування у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

За таких обставин, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено у приміщенні Східного апеляційного господарського суду на 28.02.2023 о 13:00 год., за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 104; запропоновано учасникам справи заздалегідь письмово повідомити суд про намір і можливість взяти участь у судовому засіданні для своєчасного вжиття заходів з організації його проведення; з метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу - рекомендовано взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

27.02.2023 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання 28.02.2023 (повідомлення відділення поштового зв`язку про вручення Харківській міській раді 02.02.2023 ухвали від 24.01.2023 про поновлення провадження у справі та призначення її до розгляду на 28.02.2023 о 13:00 год. долучено до матеріалів справи, т.2, а.с.115).

Відповідача також було завчасно повідомлено належним чином про час та місце судового засідання (повідомлення відділення поштового зв`язку про вручення ТОВ "Текіла Голд" 07.02.2023 ухвали від 24.01.2023 про поновлення провадження у справі та призначення її до розгляду на 28.02.2023 о 13:00 год. долучено до матеріалів справи, т.2, а.с.116).

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце її розгляду, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

13.03.2007 між Харківською міською радою та ТОВ "Харків-Петрол" було укладено договір оренди землі (надалі - договір оренди землі), який було зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в Державному реєстрі земель від 21.05.2007 за № 40 (т.1, а.с.33).

Відповідно до п. 1 договору оренди землі, орендодавець (Харківська міська рада) на підставі рішення 5 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 07.09.2006 № 124/06 "Про припинення та надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" надає, а орендар (ТОВ "Харків-Петрол") приймає в строкове платне користування земельну ділянку - за рахунок земель транспорту, яка знаходиться: м. Харків, пр. Гагаріна, 318-б.

Згідно з пунктами 2, 3 договору оренди землі, в оренду передавалася земельна ділянка загальною площею 0,0900 га, в тому числі: під забудовою - 0,0115 га, інших угідь - 0,0785 га; на земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля літ. "А-1".

У відповідності до п. 8 договору оренди землі, договір було укладено строком до 01.09.2011. Також, п. 8 договору оренди землі було передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно п. 21 договору оренди землі, орендар зобов`язувався після припинення дії договору повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому з тим, у якому він одержав її в оренду.

Пунктом 40 договору оренди землі було передбачено, що перехід права власності на будівлі та споруди, які розташовані на орендованій земельній ділянці до другої особи є підставою для розірвання договору та укладення договору оренди з новим власником будинків та споруд.

На підставі акту приймання-передачі земельної ділянки до земель запасу міста від 10.07.2018 № 150/18 земельна ділянка по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові з кадастровим номером :10:020:0003 повернута до земель запасу міста. Даний акт за договором оренди землі складено в односторонньому порядку, у зв`язку з тим, що орендар у встановлений строк не повернув земельну ділянку до земель запасу міста (т.1, а.с.39).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.11.2020 № 233373602 інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :10:020:0003 по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові 13.07.2018 припинено на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки до земель запасу міста від 10.07.2018 № 150/18 (т.1, а.с.23).

Отже, як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, земельна ділянка площею 0,0900 га з кадастровим номером :10:020:0003 по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.10.2020 № 229762878 право власності на нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 83,5 кв.м. по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові з 27.03.2017 зареєстроване за ТОВ "Текіла Голд" на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 25.03.2014 № б/н, видавник ТОВ "Квадро-Комерс" та ТОВ "Текіла Голд"; договору купівлі-продажу, серія та номер: 5026, виданий 26.11.2012, видавник: Приватний нотаріус ХМНО Гончаренко Т.А.; протокол загальних зборів учасників ТОВ "Текіла Голд", серія та номер: 5, виданий 03.03.2017 (т.1, а.с.25).

Згідно з відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.10.2020 № 229762878) нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 83,5 кв.м. по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові з 28.12.2012 до 27.03.2017 знаходилася у власності ТОВ "Квадро-Комерс" (т.1, а.с. 26).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.10.2020 №НВ-020 земельна ділянка по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові з кадастровим номером :10:020:0003 площею 0,0900 га має категорію земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; форма власності - комунальна; цільове призначення 1.11.1.; вид використання земельної ділянки - обслуговування стаціонарної АЗС. Датою державної реєстрації земельної ділянки є 21.05.2007 (т.1, а.с. 27).

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданим Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.01.2019 № 180/045-19 (т.1, а.с.30), нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0900 га (кадастровий номер :10:020:0003) по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові склала 2500704,00 грн, а згідно з витягом від 14.09.2020 № 5532 (т.1, а.с. 31) - 3599962,00 грн.

Відповідно до листа ГУ ДПС у Харківській області від 14.01.2021 № 232/6/20-40-04-02-15 (т.1, а.с. 146) ТОВ "Текіла Голд" є платником земельного податку у Основ`янському районі м. Харкова за земельну ділянку загальною площею 0,09 га з кадастровим номер :10:020:0003. Загальна сума сплати земельного податку за спірну земельну ділянку за період з 27.03.2017 по 31.12.2017 становить 14172,90 грн., за 2018 рік - 17018,66 грн., за 2019 рік - 24312,40 грн., за 2020 рік - 22923,12 грн.

Головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Марковим А.Ю. було здійснено обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 318-Б (кадастровий номер :10:020:0003) за результатами якого було складено акт від 27.10.2020 (т.1, а.с. 43).

За результатами обстеження на місцевості було встановлено, що на сформований земельній ділянці площею 0,0900 га (кадастровий номер :10:020:0003) по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові розташована нежитлова будівля літ. "А-1" (стаціонарна АЗС), право власності на яку зареєстровано за ТОВ "Текіла Голд" з 27.03.2017. Вказана земельна ділянка використовується ТОВ "Текіла Голд" для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-1" (стаціонарна АЗС).

Судом першої інстанції встановлено, і сторонами в ході апеляційного провадження не спростовано, що в матеріалах справи відсутні докази скасування та визнання недійсними витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.01.2019 № 180/045-19 та від 14.09.2020 № 5532, та акту обстеження земельної ділянки від 27.10.2020.

23.11.2020 Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом, у якому просила стягнути з ТОВ "Текіла Голд" в порядку ст. 1212 - 1214 ЦК України безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 703125,31 грн за період з 01.08.2018 по 31.10.2020, протягом якого, за твердженням позивача, ТОВ "Текіла Голд" не сплачувало за користування земельною ділянкою по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові з кадастровим номером :10:020:0003 плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Позовну заяву від імені Харківської міської ради підписано представником (на засадах самопредставництва) Судаковим Д.О. На доказ повноважень вказаної особи до заяви додано: копію Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, затверджене рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 №7/15 (із подальшими змінами, в редакції станом на 19.08.2020); копії розпоряджень Харківського міського голови від 04.04.2019 та від 11.03.2020 (т.1, а.с.20, 21) відповідно до яких Судаков Д.А. з 16.03.2020 обіймає посаду головного спеціаліста - юрисконсульта сектору правового забезпечення земельного контролю відділу правового забезпечення Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання.

Відповідач 11.01.2021 за вх.№ 414, надав до господарського суду клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст. 226 ГПК України, посилаючись на те, що позивачем не виконано вимоги п.1 ч.1 ст. 164 ГПК України та ч.1 ст. 172 ГПК України, а саме, не надіслано відповідачу додатки до позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2021 залишено без руху позовну заяву Харківської міської ради до ТОВ "Текіла Голд" про стягнення 703125,31 грн. Визначено позивачеві спосіб усунення недоліків та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог зазначеної ухвали позивач 13.01.2021 надав заяву про усунення недоліків, до якої додано докази направлення відповідачеві додатків до позову, зокрема, опис вкладення у цінний лист (т.1, а.с. 104 - 108).

Ухвалою від 18.01.2021 господарський суд продовжив розгляд справи, зазначивши про усунення позивачем недоліків позовної заяви.

Відповідач 25.01.2021 за вх.№ 1722 надав клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст. 226 ГПК України (т.1, а.с.157). У клопотанні заявник стверджував про розбіжність між переліком документів, визначеним в описі вкладення у цінний лист, та фактично наявними в конверті документами, а саме, про відсутність копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо відповідача (про що працівниками ТОВ "Текіла Голд" складено відповідний акт від 20.01.2021). За таких обставин, на думку відповідача, недоліки позовної заяви Харківською міською радою не усунуто.

25.01.2021 відповідач подав клопотання вх.№ 1723 (т.1, а.с. 167), в якому просив залишити позов без розгляду в порядку п.2 ч.1 ст. 226 ГПК України, посилаючись на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження повноважень Судакова Д.О. на підписання та подання позову від імені Харківської міської ради. Заявник клопотання зазначає, що у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 10.01.2021 (т.1, а.с.171) визначено перелік осіб, які мають право вчиняти дії від імені Харківської міської ради, однак у вказаному переліку відсутнє прізвище Судакова Д.О .

Ухвалою від 15.02.2021 господарський суд відмовив у задоволенні обох клопотань відповідача від 25.01.2021 про залишення позову без розгляду, зазначивши, що з матеріалів справи вбачається усунення позивачем недоліків позовної заяви, а також що в матеріалах справи містяться докази на підтвердження повноважень представника позивача Судакова Д.О. на підписання позовної заяви.

Позивач 28.01.2021 за вх.№ 2222 надав заяву про зменшення розміру позовних вимог (т.1, а.с. 209), у якій просив суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 520732,49 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7810,99 грн. Відповідно до вказаної заяви, позивач зменшив суму, заявлену до стягнення за той же позовний період (з 01.08.2018 по 31.10.2020), врахувавши сплачені відповідачем за вересень та жовтень 2020 року суми земельного податку. Окрім того, позивач зазначив, що внаслідок надання відповідачем експертного висновку щодо наявності складних інженерно-геологічних умов спірної земельної ділянки, коефіцієнт складних інженерно-геологічних умов із значенням 1 замінений на 0,73.

Заяву про зменшення позовних вимог також підписано представником Харківської міської ради Судаковим Д.А.

Суд першої інстанції прийняв заяву до розгляду та розглядав справу з її урахуванням, вказавши, що, як зазначає позивач, ТОВ "Текіла Голд" у період з 01.08.2018 по 31.10.2020 не сплачувало за користування земельною ділянкою по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові (кадастровий номер :12:013:0005) плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі 520732,49 грн.

Рішенням господарського суду від 25.03.2021 позов задоволено повністю - з наведених вище підстав.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі заявник із посиланням на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 23.11.2020 у справі №908/592/19, наполягає на тому, що позовна заява підлягала залишенню без розгляду з тих підстав, що особа, якою підписано позовну заяву (Судаков Д.О.), не мала належних повноважень, оскільки на момент подання позову відомості про цю особу були відсутні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається із наданого відповідачем до суду першої інстанції витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 10.01.2021 (т.1, а.с.171), такі відомості у реєстрі на вказану дату дійсно були відсутні.

У постанові від 23.11.2020 у справі №908/592/19, на яку посилається апелянт, Верховний Суд зазначив, що відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду даної справи №922/3759/20 Східний апеляційний господарський суд двічі зупиняв провадження: ухвалою від 26.04.2021 - до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №922/751/20, ухвалою від 29.07.2021 (за клопотанням відповідача) - до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №303/4297/20. Відповідні процесуальні дії вчинялися судом з огляду на те, що, як було зазначено Верховним Судом, існує виключна правова проблема (щодо визначення підстав для самопредставництва), вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

За приписами п.2 ч.1 ст. 226 ГПК України, на які посилається відповідач, суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно з ч.4 ст.56 ГПК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в ухвалі від 18.06.2021 у справі №922/751/20 (якою відмовлено у клопотанні ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" про закриття провадження у справі), для визнання юридичної особи такою, що діє у порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності). З процесуального Закону не випливає, що відсутність в ЄДР відомостей про особу, що підписала касаційну скаргу, позбавляла б її права на підписання такої скарги.

З огляду на наведене Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду відступив від висновку щодо застосування приписів статей 56, 58 ГПК України в частині обов`язковості відображення в ЄДР інформації про особу, яка може діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва, викладеного в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 908/592/19.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 про закриття касаційного провадження у справі №303/4297/20 зазначено, що починаючи з 29.12.2019, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Згідно з п. 3.1.38.1 Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, затверджене рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 №7/15 (із подальшими змінами, в редакції станом на 19.08.2020), працівники Департаменту в порядку самопредставництва або на підставі довіреностей представляють у судах інтереси Харківської міської ради з питань, зокрема, стягнення коштів (плати за землю в розмірі орендної плати або земельного податку), які підлягають відшкодуванню Харківській міській раді в результаті їх безпідставного збереження землекористувачами внаслідок використання земельних ділянок комунальної форми власності з порушенням вимог земельного законодавства, стягнення безпідставно збережених коштів (у розмірі орендної плати) за використання земель комунальної форми власності з порушенням вимог законодавства.

Розпорядженнями Харківського міського голови від 04.04.2019 та від 11.03.2020 (т.1, а.с.20, 21) підтверджується, що Судаков Д.А. з 16.03.2020 обіймає посаду головного спеціаліста - юрисконсульта сектору правового забезпечення земельного контролю відділу правового забезпечення Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.

Отже, оскільки повноваження з представництва інтересів Харківської міської ради у спорах відповідної категорії в судах надано працівникам Департаменту територіального контролю Харківської міської ради згідно з Положенням про Департамент (що узгоджується з вищенаведеними приписами ч.4 ст.56 ГПК України), і Судаков Д.А. є працівником Департаменту - колегія суддів, враховуючи вищенаведену правову позицію Верховного Суду у справах №922/751/20 та №303/4297/20, погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем надано належні докази на підтвердження повноважень представника.

Тому посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 908/592/19 не можуть бути визнані належними аргументами, оскільки, як уже зазначалося, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду відступив від висновку щодо застосування приписів статей 56, 58 ГПК України в частині обов`язковості відображення в ЄДР інформації про особу, яка може діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва, викладеного в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 908/592/19.

Отже, відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 10.01.2021 відомостей про те, що Судаков Д.А. має право діяти від імені Харківської міської ради без довіреності не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду в порядку п.2 ч.1 ст. 226 ГПК України, та, відповідно, підставою для скасування оскаржуваного рішення в даній справі..

Апелянт також стверджує, що при зверненні з позовом Харківською міською радою не було усунуто недоліки, зазначені судом першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а саме - отже, на думку ТОВ "Текіла Голд", позовну заяву слід було залишити без розгляду.

Проте, як було встановлено місцевим господарським судом в ухвалах від 18.01.2021 та 15.02.2021 та підтверджується матеріалами справи, Харківська міська рада усунула недоліки позовної заяви після залишення її без руху, надавши докази направлення додатків до позовної заяви на адресу відповідача.

Апелянт стверджує про розбіжність між переліком документів, визначеним в описі вкладення у цінний лист, та фактично наявними в конверті документами, а саме, про відсутність копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо відповідача (про що працівниками ТОВ "Текіла Голд" складено відповідний акт від 20.01.2021). Однак, як вбачається із вказаного акта (т.1, а.с.164), його складено відповідачем в односторонньому порядку, тоді як зміст опису вкладення у цінний лист (т.1, а.с.108), наданого позивачем на виконання вимог ухвали суду від 11.01.2021, засвідчено підписом працівника підприємства "Укрпошта" та печаткою вказаного підприємства.

Окрім того, заявником скарги не доведено, що в даному випадку порушено його процесуальні права, оскільки витяг, про відсутність якого стверджує ТОВ "Текіла Голд", стосується самого відповідача і не є документом, який наявний лише у позивача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, відповідно, відсутні підстави для залишення позову без розгляду в порядку п.8 ч.1 ст. 226 ГПК України, на яку посилається відповідач.

Отже, вимоги заявника скарги щодо скасування оскаржуваного рішення та залишення позову без розгляду в порядку ч.1 ст.278 ГПК України колегія суддів вважає необґрунтованими.

Розглядаючи спір по суті, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як уже зазначалося, предметом позову в даній справі є вимога Харківської міської ради про стягнення з ТОВ "Текіла Голд" в порядку ст. 1212 - 1214 ЦК України безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 520732,49 грн за період з 01.08.2018 по 31.10.2020.

Як встановлено місцевим господарським судом та не спростовано апелянтом, спірна земельна ділянка по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові з кадастровим номером :10:020:0003 площею 0,0900 га, на якій знаходиться належний відповідачеві об`єкт нерухомості, сформована як об`єкт цивільних прав, перебуває у комунальній власності.

За умовами частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За приписами ч.1 ст.1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Правові підстав користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частиною 1 статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).

Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно зі статтями 122 - 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Матеріалами справи підтверджується, що за ТОВ "Текіла Голд" 27.03.2017 зареєстровано право власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці.

Проте відповідний договір оренди укладено не було. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що листом від 28.03.2019 звернувся до позивача з проханням оформити відповідний договір оренди землі, однак договір на теперішній час не укладено, отже, відповідач, який діяв у законний спосіб, не зобов`язаний сплачувати орендну плату за спірну земельну ділянку до укладення договору. Разом з тим ТОВ "Текіла Голд" не обґрунтувало відповідних тверджень та не послалося на жодну норму чинного законодавства, яка б звільняла його від сплати заявлених до стягнення сум в порядку ст.1212 - 1214 ЦК України.

У постанові від 28.02.2018 у справі № 922/1340/17, на яку апелянт (помилково зазначивши дату постанови як 28.12.2018) посилається в обґрунтування твердження про неправильність обраного позивачем способу захисту своїх прав, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійсно дійшов висновку, що кошти орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності без укладення договору оренди є збитками у вигляді упущеної вигоди і підлягають стягненню на підставі ст. 22 ЦК України, ст. 225 Господарського кодексу України, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212-1214 ЦК України.

Проте Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.09.2018 у справі № 925/230/17 та від 20.11.2018 №922/3412/17 відступила від наведених вище правових позицій Верховного Суду України та сформувала правовий висновок, який полягає у тому, що до правовідносин щодо стягнення з відповідача коштів за користування земельною ділянкою без укладення договору оренди землі не застосовуються приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, а фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Відповідний правовий висновок викладено у численних постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах (від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, від 16.03.2021 у справі № 924/730/20 тощо).

У постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду зазначив, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Тому твердження апелянта про те, що спірні правовідносини стосуються стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди і, відповідно, що положення глави 83 ЦК України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" у цьому випадку не можуть застосовуватися - не узгоджуються з вищенаведеними нормами чинного законодавства та практикою суду касаційної інстанції щодо їх застосування.

Заперечуючи проти застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 - 1214 ЦК України, апелянт також стверджує, що між сторонами існують договірні стосунки, оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений 13.05.2007 між Харківською міською радою та ТОВ "Харків-Петрол" є припиненим з 27.03.2017 для попереднього орендаря - ТОВ "Харків- Петрол", однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості - ТОВ "Текіла Голд", який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки.

Проте, як уже зазначалося, пунктом 40 договору оренди землі, укладеного 13.05.2007 між Харківською міською радою та ТОВ "Харків-Петрол", було передбачено, що перехід права власності на будівлі та споруди, які розташовані на орендованій земельній ділянці до другої особи є підставою для розірвання договору та укладення договору оренди з новим власником будинків та споруд. На підставі акту приймання-передачі земельної ділянки до земель запасу міста від 10.07.2018 № 150/18 земельна ділянка по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові з кадастровим номером :10:020:0003 повернута до земель запасу міста; відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.11.2020 № 233373602 інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :10:020:0003 по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові 13.07.2018 припинено на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки до земель запасу міста від 10.07.2018 № 150/18 (т.1, а.с.23).

Отже, твердження апелянта про існування між сторонами договірних стосунків спростовуються вищенаведеними доказами.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню ст. 1212 - 1214 ЦК України, тобто Харківська міська рада обрала належний спосіб захисту своїх прав.

ТОВ "Текіла Голд" в апеляційній скарзі зазначає, що позивач не надав доказів використання відповідачем спірної земельної ділянки, акт обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 318-Б (кадастровий номер :10:020:0003) від 27.10.2020, на думку апелянта, не є належним доказом, оскільки особа, яка його склала, відсутня у даних Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів.

Стосовно вказаних доводів, колегія суддів зазначає, що, як було встановлено вище та не заперечується заявником скарги, ТОВ "Текіла Голд" придбало об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 318-Б (кадастровий номер :10:020:0003) загальною площею 0,0900 га.

В акті обстеження від 27.10.2020 (т.1, а.с. 43), складеним головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту територіального контролю Харківської міської ради було зазначено, що на сформований земельній ділянці площею 0,0900 га (кадастровий номер :10:020:0003) по просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові розташована нежитлова будівля літ. "А-1" (стаціонарна АЗС), право власності на яку зареєстровано за ТОВ "Текіла Голд" з 27.03.2017; вказана земельна ділянка використовується ТОВ "Текіла Голд" для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-1" (стаціонарна АЗС).

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з акту обстеження від 27.10.2020, ним встановлено ті ж обставини, які підтверджуються і іншими наявними у справі доказами, зокрема, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, витягом з Державного земельного кадастру тощо.

Доказів використання для експлуатації та обслуговування належного йому об`єкта нерухомості за адресою просп. Гагаріна, 318-Б у м. Харкові будь-якої іншої земельної ділянки (ділянки з іншою площею, конфігурацією, кадастровим номером тощо) відповідач не надав суду першої та апеляційної інстанції.

Висновки про те, що відповідний акт обстеження, складений на виконання самоврядних повноважень органу місцевого самоврядування, є належним доказом використання земельної ділянки відповідачем, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, від 16.11.2022 у справі № 922/519/20 тощо.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, дії посадових осіб Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо складання акту обстеження та визначення меж земельної ділянки не оскаржувались у судовому порядку та не визнавались протиправними.

Отже, суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями заявника скарги про те, що акт обстеження від 27.10.2020 не є належним доказом на підтвердження обставин щодо використання ТОВ "Текіла Голд" спірної земельної ділянки.

Апелянт також вказує, що витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за 2018 рік в матеріалах справи відсутній, тому не вбачається можливим встановити розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за вказаний рік.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що позов заявлено про стягнення коштів у сумі 520732,49 грн за період з 01.08.2018 по 31.10.2020, водночас витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки позивач надав станом на 23.01.2019 та на 14.09.2020 - тобто витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за 2018 рік в матеріалах справи дійсно відсутній.

Разом з тим, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19, чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України "Про оцінку земель", не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 не відступала в цій частині від висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19.

У постановах від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, від 16.11.2022 у справі № 922/519/20 Верховний Суд зазначив, що витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. Отже, технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель", є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки.

Згідно з поясненнями Харківської міської ради, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, які підтверджуються інформацією з відкритих джерел та не спростовані відповідачем, складові частини витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (зокрема, значення коефіцієнтів, нормативної грошової оцінки, які застосовувалися позивачем при здійсненні розрахунку суми коштів, безпідставно набутих відповідачем) не змінювались з 2013 року до прийняття Харківською міською радою рішення від 27.02.2019 №1474/19, яким затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 (застосовується з 01.01.2020).

Отже, розрахунок суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у період з 01.08.2018 по 31.12.2019 правомірно здійснено позивачем на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.01.2019 № 180/0/45-19, оскільки у вказаному періоді діяла нормативна грошова оцінка земель міста Харкова, затверджена рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 № 1209/13, а розрахунок за період з 01.01.2020 по 31.10.2020 також обґрунтовано здійснювався на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.09.2020 №5532.

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції при здійсненні розрахунків не враховано суми плати за землю, що вносилися відповідачем за наступні періоди: з 27.03.2017 по 31.12.2017 в розмірі 14172,90 грн; з 01.01.2018 по 31.07.2018 в розмірі 10072,26 грн - загалом 24245,16 грн.

Разом з тим, як уже зазначалося, Харківська міська рада заявила позов про стягнення з ТОВ "Текіла Голд" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 01.08.2018 по 31.10.2020. У заяві про зменшення позовних вимог, яку було прийнято до розгляду та задоволено місцевим господарським судом, позивач врахував врахувавши сплачені відповідачем у 2020 році (у межах позовного періоду) суми земельного податку. Водночас суми податку, на неврахування яких посилається відповідач, були сплачені до 01.08.2018, тобто до початку вищевказаного позовного періоду, а відтак, і не підлягали врахуванню при визначенні суми безпідставно збережених коштів. Окрім того, у заяві про зменшення розміру позовних вимог (т.1, а.с.210) позивач зазначив, що внаслідок надання відповідачем експертного висновку щодо наявності складних інженерно-геологічних умов спірної земельної ділянки, коефіцієнт складних інженерно-геологічних умов із значенням 1 замінений на 0,73. Тобто міською радою було враховано заперечення відповідача щодо розміру нарахованої суми в ході розгляду справи в суді першої інстанції.

Заявник апеляційної скарги посилається на те, що у наданому позивачем витягу з НГО від 14.09.2020 №5532 в графі "Цільове призначення земельної ділянки" вказано наступне: "У відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель". У зв`язку з цим в графі "Коефіцієнт Кф" встановлений у значенні 3, водночас згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, спірна земельна ділянка відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, і відносно неї код класифікації видів цільового призначення земельної ділянки визначено як 1.11.1; на думку відповідача, без усунення даної колізії неможливо визначити правильний розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки і, відповідно, зробити правильний розрахунок розміру орендної плати за землю.

Стосовно вищенаведених обставин, колегія суддів зазначає, що, як вказано самим апелянтом у скарзі із посиланням на практику Верховного Суду, витяг з нормативної грошової оцінки землі є підставою для нарахування суми безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати.

Колегія суддів також звертається до практики Верховного Суду у справах з подібних правовідносин. Зокрема, в постанові від 13.04.2021 у справі № 922/1352/20 за позовом Харківської міської ради до ТОВ "АВ інфест груп" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 2260299,47 грн за період з 01.12.2018 по 31.12.2019 - Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції, які визнали правильним застосування позивачем для розрахунку безпідставно збережених коштів коефіцієнту із значенням "3,0", оскільки згідно з Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.04.2019 № 662/0/45-19, земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі із кодом цільового призначення, який не визначений у Наказі Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 538. Відповідно до додатку 1 Порядку № 489, якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0. Водночас, згідно з Наказом Мінагрополітики України від 27.03.2018 № 162 до Порядку № 489 були внесені зміни, а саме: "У примітках до Додатку 1 цифри "2,0" замінити цифрами "3,0". Наказ набрав чинності 17.07.2018. Таким чином, Верховний Суд зазначив, що Харківською міською радою правомірно у період з 01.12.2018 до 01.01.2019 застосований коефіцієнт Кф 3.

Вищевказаних обставин щодо правомірності застосування відповідного коефіцієнта, про які також зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні в даній справі №922/3759/20 та позивач у відзиві на апеляційну скаргу - відповідачем в ході апеляційного провадження не спростовано.

У даній справі №922/3759/20 обставини щодо розміру нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки підтверджено відповідним витягом, який є належним доказом у розумінні приписів ч.1 ст.76 ГПК України (протилежного апелянтом не доведено).

Як встановлено в ході апеляційного провадження, розрахунок правомірно здійснювався позивачем на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, у відповідності з Положенням про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, згідно з яким Департамент розраховує розмір безпідставно збережених коштів (у розмірі орендної плати або земельного податку) за використання земель комунальної форми власності з порушенням вимог законодавства, дане положення відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є загальнообов`язковим до виконання всіма особами на території міста.

Тому твердження апелянта про відсутність порядку проведення таких розрахунків, на думку колегії суддів, не можуть бути визнані належними аргументами та підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Будь-яких інших аргументів та доказів, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, апелянтом не наведено.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За результатами апеляційного провадження колегією суддів також не було встановлено зазначених у ч.4 ст.269 ГПК України обставин, а саме, наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Текіла Голд" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2021 у справі №922/3759/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.03.2023

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна