УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.03.2023Справа № 910/14963/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті

до Приватного підприємства "Євроазія"

про стягнення 13 231,79 грн

ВСТАНОВИВ:

Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства "Євроазія" (далі - відповідач) про стягнення 13 231,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані здійсненням відповідачем перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, що є підставою для стягнення з нього плати за проїзд в дохід дорожнього фонду Державного бюджету України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2023 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документів в оригіналах або в належним чином засвідчених копіях (у відповідності з Вимогами до оформлювання документів ДСТУ 4163:2020, чинних від 01.09.2021), що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги або подання до суду доказів на підтвердження наявності у Наталії Гончар повноважень на засвідчення копій документів від імені Державної служби України з безпеки на транспорті.

Крім того, в ухвалі суду від 06.01.2023 позивачу було роз`яснено, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Частинами 2, 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно з частиною першою статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням позивача є: Україна, 01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14.

На виконання приписів чинного процесуального закону, ухвалу суду про залишення позову без руху від 06.01.2023 було направлено судом на вказану вище адресу.

Відповідно до повернутого на адресу суду повідомлення про вручення поштового відправлення № 142 копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 06.01.2023 було вручено позивачу 16.01.2023.

Відтак, з урахуванням приписів статті 116 Господарського процесуального кодексу України, позивач повинен був усунути недоліки позовної заяви у строк до 26.01.2023.

Проте, позивач у встановлений судом строк описані в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 06.01.2023 недоліки позовної заяви не усунув.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

З огляду на викладене, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, на які звертав увагу позивача суд, залишаючи позовну заяву без руху, позовну заяву і додані до неї документи, на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати неподаною та повернути позивачу.

З урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 162, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті до Приватного підприємства "Євроазія" про стягнення 13 231,79 грн вважати неподаною і повернути позивачу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: позовна заява з додатками

Суддя О.В. Нечай