ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2023 р. Справа№ 925/446/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Беленкова В. В., орд.;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Черкаський асфальтобетонний завод"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.09.2022 (повний текст складено 28.09.2022)

у справі №925/446/22(суддя Довгань К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасигаз Збут"

до Приватного акціонерного товариства "Черкаський асфальтобетонний завод"

про стягнення 7 903 468,33 грн,

УСТАНОВИВ:

У травня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасигаз Збут" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Черкаський асфальтобетонний завод" (далі - відповідач) про стягнення 7 903 468,33 грн, у тому числі: 6 927 943,60 грн основного боргу, 396 776,48 грн пені, 61 490,34грн - 3% річних, 517 257,91 грн інфляційних втрат коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.01.2020 між сторонами був укладений договір постачання природного газу №01/10343/ПР-20, відповідно до якого позивач у період з серпня 2020 року по січень 2022 року поставив відповідачу природний газ обсягом на загальну суму 8 991 816,73 грн, однак відповідач сплатив лише 2 063 873,13 грн, у зв`язку із чим утворилась заявлена до стягнення заборгованість.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13 вересня 2022 року позов задоволено.

З Приватного акціонерного товариства "Черкаський асфальтобетонний завод" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасигаз Збут" 6 927 943,60 грн основного боргу, 396 776,48 грн пені, 61490,34 грн - 3% річних, 517 257,91 грн інфляційних втрат коштів, 118552,02грн витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Черкаський асфальтобетонний завод" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову: стягнути 6 927 943,60 грн основного боргу і відмовити у решті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та неповно з`ясовані обставини справи, оскільки позивач визнає суму основного боргу, але порушення зобов`язань сталось внаслідок настання форс-мажорних обставин - військової агресії російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану та визнано форс-мажорними обставинами згідно посвідчення на сайті ТПП України від 28.02.2022 №2024/2.0-7.1, про що позивач повідомлявся листом від 01.03.2022. У відповідача є низка договорів із контрагентами, яким було здійснено постачання продукції, що здійснюють будівництво доріг (програма "Велике будівництво), вказані підприємства виконали частину робіт, за які, в зв`язку із введенням воєнного стану, держава не розрахувалась, тому і виникла дана заборгованість перед позивачем.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просив залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що ні відсутність у відповідача коштів, ні недодержання своїх обов`язків його контрагентами не є підставами для звільнення його від відповідальності за порушення грошових зобов`язань і відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасного та належного виконання ним грошових зобов`язань (в т.ч. внаслідок дії непереборної сили).

Представник відповідача (апелянта) про час і мсце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що апеляційний перегляд справи ініціював саме відповідач, який достеменно був обізнаний про прийняття апеляційної скарги до розгляду, мав змогу як знайомитися з матеріалами справи, так і одержувати інформацію про рух справи, прийняті судові рішення та їх зміст з Єдиного державного реєстру судових рішень та зобов`язаний добросовісно користуватись своїми процесуальними правами і виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, в частині права брати участь у судових засіданнях, а також те, що участь сторін у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не визнавалась обов`язковою, Північний апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника заявника апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 14 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасигаз Збут", як постачальником, та Приватним акціонерним товариством "Черкаський асфальтобетонний завод", як споживачем, був укладений договір постачання природного газу №01/10343/ПР-20 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити споживачу природний газ (далі - газ), в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язався прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно п. 2.2 Договору ціна за 1000 куб.м природного газу становила 7400грн, в тому числі ПДВ 1 233,33 грн.

У пункті 3.1 Договору визначено, що оплата фактичних обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті за ціною визначеною у п. 2.2 цього Договору не пізніше п`ятого числа місяця наступного за звітним.

Додатковим договором №20 від 27.08.2021 до Договору сторони внесли зміни до Договору, доповнивши п.2.2 Договору абзацом наступного змісту: "З 01 серпня 2021 року ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 17 864 грн, в тому числі ПДВ 2 977,33 грн". Також сторони узгодили, що даний Додатковий договір відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) поширює свою дію на відносини, що склалися між Сторонами з 01.08.2021.

Додатковим договором №21 від 08.09.2021 до Договору сторони внесли зміни до Договору, доповнивши п.2.2 Договору абзацом такого змісту: "З 01 вересня 2021 року ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 20 144 грн, в тому числі ПДВ 3 357,33 грн". Також сторони домовились, що даний Додатковий договір відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склалися між Сторонами з 01.09.2021.

Додатковим договором №22 від 29.10.2021 до Договору сторони внесли зміни до Договору, доповнивши п.2.2 Договору наступним: "З 01 жовтня 2021 року ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 35 664 грн, в тому числі ПДВ 5 944 грн". Сторони зазначили, що цей Додатковий договір відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склалися між Сторонами з 01.10.2021.

Додатковою угодою №23 від 30.11.2021 до Договору сторони внесли зміни до Договору, доповнивши п.2.2 Договору такого змісту: "З 01 листопада 2021 року ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 36 364 грн, в тому числі ПДВ 6 060,67 грн". Також, сторони передбачили, що дана Додаткова угода відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склалися між Сторонами з 01.11.2021.

Додатковою угодою №24 від 28.12.2021 до Договору сторони внесли зміни до Договору, доповнивши п.2.2 Договору абзацом наступного змісту: "З 01 грудня 2021 року ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 44 264 грн, в тому числі ПДВ 7 377,33 грн". Сторони передбачили, що ця Додаткова угода відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склалися між Сторонами з 01.12.2021.

Додатковою угодою №25 від 27.01.2022 до Договору сторони вирішили внести зміни до Договору, доповнивши п.2.2 Договору абзацом наступного змісту: "З 01 січня 2022 року ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 52764 грн, в тому числі ПДВ 8 794 грн". Також, сторони вказали, що дана Додаткова угода відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склалися між Сторонами з 01.01.2022.

На виконання умов Договору, з урахуванням всіх змін до нього, позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в таких об`ємах:у серпні 2021 року у кількості 39 623,75 куб.м. на суму 707 843,14 грн.; у вересні 2021 року у кількості 56 764,50 куб.м. на суму 1 143 474,16 грн.; у жовтні 2021 року у кількості 76 737,14 куб.м. на суму 2 736 748,37 грн.; у листопаді 2021 року у кількості 49 381,41 куб.м. на суму 1 795 690,68 грн.; у грудні 2021 року у кількості 58 917,09 куб.м. на суму 2 607 902,09 грн.; у січні 2022 року у кількості 3,24 куб.м. на суму 158,29 грн.

Факт поставки позивачем відповідачу природного газу у вказаних обсягах підтверджується Актами приймання-передачі природного газу, які підписані повноважними особами обох сторін.

Однак, в порушення умов Договору, відповідач поставлений у період з вересня 2021 року по січень 2022 року природний газ оплатив частково, лише в сумі 2 063 873,13 грн, що підтверджується довідкою про розрахунки та визнається відповідачем, внаслідок чого на час подання позову утворилась заборгованість сумі 6 927 943,60 грн.

У пункті 7.2 Договору сторони домовились, що у разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується від суми простроченого платежу за кожен день протягом всього періоду прострочення і не обмежується 6-місячним строком.

За порушення відповідачем порядку та строків оплати поставленого природного газу позивач нарахував пеню в розмірі 396 776,48 грн, по кожному акту окремо, з врахуванням здійснених відповідачем платежів.

Також, за прострочення відповідачем грошового зобов`язання по вищевказаному Договору, позивач в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував за неналежне виконання грошового зобов`язання 517 257,91 грн втрат внаслідок інфляції та 61 490,34 грн - 3 % річних.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 6 927 943,60 грн основного боргу, 396 776,48 грн пені, 61 490,34 грн 3% річних, 517 257,91 грн інфляційних втрат коштів.

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач у апеляційній скарзі визнає наявність основного боргу в сумі 6 927 943,60 грн, а оскаржує рішення суду першої інстанції виключно в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат коштів, посилаючись на виникнення обставин непереборної сили (військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану та ненадходження через це коштів від контрагентів відповідача), що, на думку відповідача, звільняє його від відповідальності за неналежне виконання умов Договору.

Частинами 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційним господарським судом не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а розрахунок задоволених позовних вимог (основного боргу, інфляційних втрат коштів, 3% річних та пені) позивачем здійснений арифметично та методологічно вірно, у відповідності до умов Договору та фактичних обставин справи.

Щодо доводів відповідача про наявність правових підстав для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання умов Договору, то апеляційний господарський суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 3.1 Договору визначено, що оплата фактичних обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті за ціною, визначеною у п. 2.2 цього Договору, не пізніше п`ятого числа місяця наступного за звітним.

Отже, відповідач повинен був здійснити оплату поставленого позивачем природного газу в наступні строки: за серпень 2021 року - не пізніше 06.09.2021 (понеділок); за вересень 2021 року - не пізніше 05.10.2021; за жовтень 2021 року - не пізніше 05.11.2021; за листопад 2021 року - не пізніше 05.12.2021 (понеділок); за грудень 2021 року - не пізніше 05.01.2022; за січень 2022 року - не пізніше 07.02.2022 (понеділок).

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, відповідачем не виконано свої зобов`язання з оплати отриманого ним природного газу у встановлені Договором строки, що ним визнається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із порушенням відповідачем грошових зобов`язань позивачем були нараховані та заявлені до стягнення пеня, 3% річних та інфляційних втрат коштів

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно пункту 8.1 Договору при настанні обставин неможливості повного або часткового виконання будь-якою із сторін зобов`язань по цьому Договору, як-то: пожежа, повінь, землетрус та інші стихійні лиха, аварія на газопроводі, війна та військові дії, блокада, страйки, зміна законодавства України, видання органами виконавчої влади України нормативних актів, що роблять неможливим виконання зобов`язань по цьому Договору, чи інших, не що не залежать від Сторін обставин, жодна зі сторін не несе відповідальності. Дані обставини повинні бути підтверджені ТПП України чи іншим компетентним органом.

У пункті 8.2 Договору сторони домовились, що про настання форс-мажорних обставин, термін їхньої дії та припинення сторона, для якої вони наступили, сповіщає інші сторону протягом трьох днів з моменту настання таких обставин. Неповідомлення або невчасне повідомлення про настання форс-мажорних обставин позбавляє сторону права посилатись на такі обставини.

Відповідач у апеляційній скарзі вказує, що листом від 01.03.2022 він повідомляв позивача про настання форс-мажорних, однак до матеріалів справи вказаний лист відповідачем не наданий.

Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований "Всім кого це стосується", на який посилається відповідач, Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Разом з цим, незважаючи на те, що такий загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин стосується невизначеного кола осіб, це не означає, що такий лист звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі стороні необхідно буде довести, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

Таким чином, загальний лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Вищенаведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.

Однак, як зазначено вище, відповідачем не виконані грошові зобов`язання, які мали бути виконані ще задовго до початку військової агресії та введення воєнного стану, і відповідачем не доведено, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

Відповідачем також не надано відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), отриманого в порядку, встановленому Регламентом ТПП України, який би підтверджував вплив вказаних обставин на неможливість виконання ним умов Договору.

Посилання відповідача на відсутність коштів у його контрагентів, які здійснювали будівництво доріг, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки згідно абз. 2 ст. 617 ЦК України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання умов Договору, тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов повністю та стягнув з відповідача як суму основного боргу, так і нараховані позивачем пеню, 3%% річних та інфляційні втрати коштів.

Таким чином, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані позивачем докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду Черкаської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Черкаський асфальтобетонний завод" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 13 вересня 2022 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Черкаської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.03.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук