ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2023 р. Справа№ 910/20298/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Гарник Л.Л.

Сотнікова С.В.

секретар судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників:

від позивача - Романюк М.В. ордер АА №1265385 від 11.01.2023р.;

від відповідача 1 - Ашмінець І.В. довір. №2-1322д від 13.12.2022р.;

від відповідача 2 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Компанії "Технекс Лімітед"

на рішення господарського суду м.Києва від 30.11.2022р.

(повний текст складено 14.12.2022р.)

у справі №910/20298/21 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Компанії "Технекс Лімітед"

до відповідачів:

1. Акціонерного товариства (далі - АТ) "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Полтавагазвидобування" АТ "Укргазвидобування"

2. Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) "Спеціалізоване монтажне управління №24"

про припинення порушення майнових прав інтелектуальної власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 30.11.2022р. у справі №910/20298/21 відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог Компанії "Технекс Лімітед" до АТ "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Полтавагазвидобування" АТ "Укргазвидобування" та ПрАТ "Спеціалізоване монтажне управління №24" про припинення порушення майнових прав інтелектуальної власності.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, 11.01.2023р. Компанія "Технекс Лімітед" подала апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 30.11.2022р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ "Укргазвидобування" просить відмовити Компанія "Технекс Лімітед" у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду м.Києва від 30.11.2022р. у справі №910/20298/21 залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії "Технекс Лімітед" на рішення господарського суду м.Києва від 30.11.2022р. у справі №910/20298/21 та призначено її до розгляду на 20.02.2023р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023р. апеляційну скаргу Компанії "Технекс Лімітед" на рішення господарського суду м.Києва від 30.11.2022р. у справі №910/20298/21 прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023р. розгляд справи №910/20298/21 відкладено на 13.03.2023р. на підставі ст. 270 ГПК України.

Компанією "Технекс Лімітед" до Північного апеляційного господарського суду було подано клопотання про витребування доказів (у порядку ст. 81 ГПК України).

Колегія суддів відхиляє клопотання Компанії "Технекс Лімітед" про витребування доказів як необґрунтоване, оскільки, всупереч положень ст.ст. 80, 81 ГПК України, позивач у клопотанні про витребування доказів не обґрунтував причини неподання його у встановлені строки та не довів, що ним були вжиті заходи для отримання відповідних доказів. Також, позивачем не доведено суду, що зазначені ним для витребування документи відображають обставини/факти, які входять до предмету доказування у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Компанія "Технекс Лімітед" звернулася до господарського суду м.Києва з позовом до АТ "Укргазвидобування" про:

- визнання авторського права Компанії "Технекс Лімітед" на твір - робочий проект (проектно-кошторисна та проектна документація) об`єкту "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Копилівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)", створений за договором на виконання проектних робіт №11.1708 від 14.12.2017р.;

- припинення порушення майнових прав інтелектуальної власності компанії "Технекс Лімітед" шляхом скасування Висновку експертизи №20538693.05.25.0337.20 від 09.04.2020р. та визнання недійсними актів готовності об`єкта "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Копилівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)" до пусконалагоджувальних робіт;

- визнання незаконними дії АТ "Укргазвидобування" ГПУ "Полтавагазвидобування" щодо використання твору - робочого проекту (проектно-кошторисна та проектна документація) об`єкту "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Копилівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)", створеного за договором на виконання проектних робіт №11.1708 від 14.12.2017р., для отримання висновків державної експертизи, та введення в експлуатацію об`єкту на підставі вказаної проектної документації;

- заборону АТ "Укргазвидобування" ГПУ "Полтавагазвидобування" експлуатації та використання поставленого компанією "Технекс Лімітед" обладнання "Блок осушки газу моделі EHRB50NGX-6D-AUTODEW(6.3)-Asme виробництва КНР", згідно переліку, що визначений дозволом №936.19.32 від 05.04.2019, без письмової згоди на таке використання компанії "Технекс Лімітед" як власника робочого проекту "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Копилівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)", створеного за договором на виконання проектних робіт №11.1708 від 14.12.2017р.;

- заборону Державній службі України з питань праці, її територіальним органам, проводити експертизу робочого проекту (проектно-кошторисна та проектна документація) об`єкту "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Копилівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)", створеного за договором на виконання проектних робіт №11.1708 від 14.12.2017р., та надавати відповідні висновки.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 14.12.2021р. було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

08.02.2022р. до місцевого суду від позивача надійшла заява про залучення співвідповідача (ПрАТ "СМУ №24") та зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просив:

- визнати авторське право Компанії "Технекс Лімітед" на твір - робочий проект (проектно-кошторисна та проектна документація) об`єкту "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)", створений за договором на виконання проектних робіт №11.1708 від 14.12.2017р.;

- припинити порушення майнових прав інтелектуальної власності компанії "Технекс Лімітед" шляхом скасування висновку експертизи №20538693.05.25.0337.20 від 09.04.2020р. та висновку експертизи №20538693.05.25.1334.20 від 23.12.2020р., визнати недійсними акти готовності об`єкта "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)" до пусконалагоджувальних робіт;

- визнати незаконними дії АТ "Укргазвидобування" ГПУ "Полтавагазвидобування" та ПрАТ "СМУ №24" щодо використання робочого проекту (проектно-кошторисна та проектна документація) об`єкту "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)", створеного за договором на виконання проектних робіт №11.1708 від 14.12.2017р., для отримання висновків державної експертизи, та введення в експлуатацію об`єкту на підставі вказаної проектної документації;

- заборонити АТ "Укргазвидобування" ГПУ "Полтавагазвидобування" та ПрАТ "СМУ №24" експлуатацію та використання поставленого компанією "Технекс Лімітед" обладнання "Блок осушки газу моделі EHRB50NGX-6D-AUTODEW(6.3)-Asme виробництва КНР", згідно переліку, що визначений дозволом №936.19.32 від 05.04.2019р., без письмової згоди на таке використання компанії "Технекс Лімітед" як власника робочого проекту "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)", створеного за договором на виконання проектних робіт №11.1708 від 14.12.2017р.;

- заборонити Державній службі України з питань праці, її територіальним органам, проводити експертизу робочого проекту (проектно-кошторисна та проектна документація) об`єкту "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)", створеного за договором на виконання проектних робіт №11.1708 від 14.12.2017р., та надавати відповідні висновки.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 25.05.2022р. було прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову від 08.02.2022р., задоволено заяву про залучення до участі у справі співвідповідача та залучено до участі у справі відповідача 2 - ПрАТ "СМУ №24", відкладено підготовче засідання.

З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2017р. між Компанією "Технекс Лімітед" (замовник) та ПАТ "Інжинірингово-виробниче підприємство "ВНІПІТРАНСГАЗ" (виконавець) було укладено договір №11.1708 на виконання проектних робіт, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором, своїми силами і засобами розробити робочий проект по об`єкту: "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області".

Відповідно до п.1.2 договору, обсяг робіт, технічні, економічні та інші вимоги до проектної документації, які є предметом договору, вказані у технічному завданні (ТЗ) на проектування, яке оформлене як додаток №1 і є невід`ємною частиною цього договору. За виключенням робіт по проектуванню автоматизованої системи керування (АСК) УОГ вказаних в п.12 ТЗ. В частині автоматизації проектувальнику забезпечити розміщення шаф управління та запроектувати внутрішньо-майданні комунікації.

На виконання умов договору №11.1708, виконавцем було передано замовнику результати виконання договору - створену на замовлення проектно-кошторисну документацію - робочий проект 11.1708/РП "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області".

В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що відповідачем 1 без дозволу позивача було здійснено використання об`єкту авторського права - робочого проекту, та вжито заходи щодо введення в експлуатацію та промислового використання об`єкту "Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ" на підставі робочого проекту, створеного на замовлення позивача, чим порушено майнові права позивача. З огляду на порушення відповідачем 1 авторських прав позивача, останній звернувся до місцевого суду із даним позовом.

Заперечуючи проти позову, відповідачем 1 було зазначено, що замовлень на виконання робіт по спірному об`єкту ані позивачу, ані АТ "ІВП "ВНІПІТРАНСГАЗ" відповідачем 1 не надавалося; підрядні роботи по спірному об`єкту виконувалися на підставі договору №912/17 від 26.07.2017р., укладеному з ПрАТ "СМУ №24", та запит на згоду про залучення до виконання субпідрядника - компанії "Технекс Лімітед", від підрядника не надходив; окрім того, робочий проект не є об`єктом авторського права, позивач не мав права на укладення договору на виконання проектних робіт, а спірне обладнання у відповідача 1 відсутнє.

Заперечуючи проти позову, відповідачем 2 було зазначено, що на виконання договору №912/17 від 26.07.2017р. було укладено договір з компанією "Технекс Лімітед", відповідно до якого позивач мав розробити проектно-кошторисну документацію; у зв`язку із неналежним виконанням позивачем зобов`язань за договором, відповідач 2 відмовився від договору; на виконання своїх зобов`язань за договором №912/17, відповідач 2 самостійно виконав розроблення та погодження проекту, згідно якого виконуються роботи на спірному об`єкті.

За приписами статей 418, 420 ЦК України об`єктом права інтелектуальної власності може бути нематеріальний об`єкт, який оформлений в певну об`єктивну форму та відповідає вимогам закону.

Під твором слід розуміти сукупність ідей, думок, міркувань, образів, наукових положень, оцінок, висновків, пропозицій тощо, які виникли в процесі творчої діяльності автора і знайшли відображення у певній об`єктивній формі.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про авторське право та суміжні права", твір архітектури - твір у галузі мистецтва спорудження будівель і ландшафтних утворень (креслення, ескізи, моделі, збудовані будівлі та споруди, парки, плани населених пунктів тощо).

Згідно ст.8 Закону України "Про авторське право та суміжні права", об`єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема, твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва, ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, архітектури та інших сфер діяльності. Охороні за цим Законом підлягають всі твори, зазначені у частині першій цієї статті, як оприлюднені, так і не оприлюднені, як завершені, так і не завершені, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі.

Частиною 2 ст.29 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначено, що об`єктами авторського права в галузі архітектури є твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва, а також плани, креслення, пластичні твори, ілюстрації, карти та ескізи, що стосуються архітектури.

Враховуючи викладене, місцевий суд правильно погодився із твердженнями позивача, що робочий проект "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського регіону Полтавської області)" є об`єктом авторського права, оскільки містить креслення та архітектурні рішення.

Разом з тим, місцевим судом правильно були відхилені доводи відповідача 2 щодо того, що авторські права на робочий проект як твір архітектури підпадають під правову охорону і охороняються за умови отримання позитивного висновку експертизи, оскільки наявність такого висновку не впливає на форму вираження авторського задуму у проекті.

Відповідно до ст.422 ЦК України, право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Згідно приписів ст.7 Закону України "Про авторське право і суміжні права", суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині 1 ст. 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права. Автором вважається особа, зазначена як автор на примірнику обнародуваного твору, на рукописі або на оригіналі твору мистецтва, якщо в судовому порядку не буде доведено інше.

Відповідно до ч.2,3 ст.11 Закону України "Про авторське право і суміжні права", авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права.

Відповідно до п.28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 ''Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності", з огляду на приписи ст.33 ГПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: позивач повинен довести належність йому авторського права, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві покладається на відповідача.

Відповідно до п.30.1 зазначеної постанови, у вирішенні спорів, пов`язаних з передачею авторського права, господарські суди повинні всебічно і повно досліджувати обставини щодо обсягу прав, які передано чи надано у використання за договором, строку дії авторського договору тощо. У разі коли з матеріалів справи вбачається, що мало місце неодноразове передання майнових прав на твір, господарському суду у розгляді справи необхідно з`ясовувати усі обставини, пов`язані із встановленням суб`єктів майнового права на твір і передачею (відчуженням) повністю чи частково прав таких суб`єктів. Зокрема, підлягають з`ясуванню питання про те, який саме обсяг майнових прав передано і чи дотримано при цьому вимоги Закону щодо авторського договору; яким у зв`язку з цим є обсяг майнового права відповідної особи тощо.

Отже, у разі відсутності свідоцтва на твір, позивач повинен був довести наявність майнових авторських прав щодо твору.

Як вбачається із матеріалів справи, як на підставу виникнення авторського права позивач посилався на договір №11.1708 на виконання проектних робіт від 14.12.2017р., відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором, своїми силами і засобами розробити робочий проект по об`єкту.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України "Про авторське право та суміжні права", автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у ст.15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Частиною 2 ст.33 Закону України "Про авторське право та суміжні права" передбачено, що договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди).

У зазначеному цивільно-правовому договорі на виконання проектних робіт не визначено наявність авторського права на робочий проект, договір не містить всіх необхідних умов які вказують на укладення авторського договору відповідно до ст.31 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.430 ЦК України, майнові права інтелектуальної власності на об`єкт, створений за замовленням, належать творцеві цього об`єкта та замовникові спільно, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із спірного договору, сторони не погоджували жодних умов щодо переходу прав інтелектуальної власності до замовника.

Посилання позивача на лист ПАТ "ІВП "ВНІПІТРАНСГАЗ" від 08.08.2019р. обгрунтовано не було взято судом першої інстанції до уваги, оскільки вказаний лист не має юридичної сили договору або закону. Зі змісту листа вбачається, що позивач є власником продукції, а не прав інтелектуальної власності на результат творчої діяльності виконавця.

Дослідивши природу укладеного договору, місцевим судом було правильно встановлено, що останній є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт.

Відповідно до ст. 888 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про архітектурну діяльність", завдання на проектування - документ, у якому містяться обґрунтовані в межах законодавства вимоги замовника будівництва до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень та властивостей об`єкта архітектури, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і який складається відповідно до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, технічних умов.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник будівництва - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із доводами відповідача 1 щодо того, що позивач не міг мати у своєму розпорядженні вихідні дані для проектування, оскільки відповідачем 1, як власником об`єкта, такі документи не передавалися.

Окрім того, відповідно до п.3.3 договору, проектно-кошторисна документація, що розроблена виконавцем підлягає передачі замовнику після отримання позитивного письмового звіту експертної організації у повному обсязі.

В матеріалах справи наявні акти здачі приймання проектно-вишукувальної продукції №4/18 та №08/19, відповідно до яких виконавцем було передано замовнику результати виконання робіт по першим двом етапам, що свідчить про неповне виконання зазначеного договору.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивач та виконавець спільно володіють правами інтелектуальної власності на робочий проект. Іншого не було доведено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про авторське право та суміжні права", до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Як вбачається із заперечень відповідачів, останні не заперечували права на спірний робочий проект, який було виготовлено на замовлення позивача за договором №11.1708, що свідчить про відсутність спору щодо авторських прав на спірний робочий проект та порушення прав позивача у цій частині.

Відсутність порушення права особи є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене (не визнане, оспорюване) право та інтерес підлягають захисту. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі №911/1506/17.

Щодо вимоги про визнання незаконними дії відповідачів щодо використання робочого проекту для отримання висновків державної експертизи та введення в експлуатацію об`єкту на підставі вказаної проектної документації, апеляційний суд зазначає наступне.

26.07.2017р. між ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (замовник) та ПрАТ "СМУ №24" (підрядник) було укладено договір будівельного підряду "Під ключ", відповідно до якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик, своїми силами і засобами, а також необхідними матеріалами виконати проектно-вишукувальні роботи, розробити та погодити в державній експертній організації відповідно до чинного законодавства розроблену проектно-кошторисну документацію, отримати позитивний висновок (письмовий звіт), побудувати та укомплектувати необхідним устаткуванням за завданням замовника відповідно до проектно-кошторисної документації, умов цього договору, та здати у встановлений строк об`єкт, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити закінчений будівництвом та обладнаний об`єкт.

На виконання умов цього договору, ПАТ "СМУ №24" (в особі головного інженера Ю.В. Корсака) було розроблено робочий проект "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)" №912/17/20-ЗП.

23.12.2020р. головним інженером ДП "Карпатський ЕТЦ" було затверджено висновок експертизи №20538693.05.25.1344.20 щодо відповідності проектної документації вимогам нормативно-правових актів з питань охорони праці та промислової безпеки по робочому проекту 912/17/20 "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)", який надано ПрАТ "СМУ №24".

Із наявних в матеріалах справи документів суд позбавлений можливості встановити, чи є робочий проект №912/17/20 об`єктом інтелектуальної власності.

Разом з тим, враховуючи, що проектні роботи були виконанні на замовлення замовника, саме замовнику (яким є АТ "Укргазвидобування") належать права на робочий проект №912/17/20.

Позивачем належними та допустимими доказами не було доведено, що робочий проект №912/17/20 виконаний позивачем.

Відповідно до п.4.1.2 договору від 26.07.2017р., підрядник має право за письмовою згодою замовника залучати до виконання робіт інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. На вимогу замовника, підрядник зобов`язаний надати замовнику інформацію про предмет договору, найменування та адресу субпідрядника та інформувати замовника про порядок виконання умов договору субпідрядником.

Листом за вих. №Т12 від 28.03.2017р. ПАТ "СМУ №24" повідомило ПАТ "Укргазвидобування" про залучення субпідрядної організації - ПАТ "ІВП "ВНІПІТРАНСГАЗ" для виконання проектно-вишукувальних робіт.

Як вбачається із оскаржуваного позивачем висновку експерта №20538693.05.25.0337.20, висновок щодо відповідності проектної документації вимогам нормативно-правових актів з питань охорони праці та промислової безпеки по робочому проекту 11.1708/РП "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)", який опрацьовано ПАТ "ІВП "ВНІПІТРАНСГАЗ" та наданий АТ "Укргазвидобування".

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що АТ "Укргазвидобування" мало у розпорядженні робочий проект 11.1708/РП "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області)", який опрацьовано ПАТ "ІВП "ВНІПІТРАНСГАЗ".

Разом з тим, відомостей про виготовлення цього проекту саме на замовлення позивача за договором №11.1708 матеріали справи не містять.

Листом від 15.08.2019р. позивач направив відповідачу 1 проектно-кошторисну документацію, підготовану на виконання договору між позивачем та відповідачем 2. У відповідь на вказаний лист відповідач 1 повідомив позивача про неможливість розгляду листа.

Судом першої інстанції правильно було прийнято до уваги твердження відповідача 1 щодо відсутності у матеріалах справи згоди на п.4.1.2 договору від 26.07.2017р., щодо залучення відповідачем 2 субпідрядної організації - компанії "Технекс Лімітед".

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження використання відповідачам робочого проекту 11.1708 "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ (за межами населених пунктів на території адміністративного підпорядкування Ковалівської сільської ради Полтавського регіону Полтавської області)", авторські права на які належать позивачу.

Позивачем не було доведено порушення відповідачами майнових прав інтелектуальної власності позивача на спірний робочий проект та його використання відповідачами, тому місцевим судом законно і обгрунтовано відмовлено у задоволенні вимоги про припинення порушення майнових прав та визнання незаконними дій.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що вимоги про припинення порушення прав інтелектуальної власності шляхом скасування висновків експертизи та визнання недійсними актів готовності об`єкта до експлуатації є некоректною, оскільки задоволення такої вимоги не здійснить жодного захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин та не відновить порушене право.

Щодо вимоги про заборону експлуатації та використання обладнання, поставленого позивачем, без письмового дозволу останнього, як власника робочого проекту, апеляційний суд зазначає наступне.

В обґрунтування вказаної вимоги позивач зазначає, що саме позивач поставив відповідачу 1 спірне обладнання для реалізації робочого проекту позивача.

Разом з тим, відповідач 1 стверджує, що устаткування поставлялося відповідачем 2 на підставі п.3.5 договору №912/17 від 26.07.2017р.

Зазначені обставини встановлені рішенням господарського суду м.Києва від 06.08.2019р. у справі №910/2526/19, яким встановлено, що «Дослідивши акт №1 від 29.03.2018р. складений на виконання умов договору №912/17 від 26.07.2017р., з огляду на те, що в акті відсутні відомості про неналежну поставку устаткування, відсутні будь-які заперечення щодо якості устаткування та враховуючи, що у даному акті зафіксовано неможливість здійснити доставку установки безпосередньо на місцезнаходження об`єкту з причин, що не залежали від відповідача (ПАТ "СМУ №24"), місцевий суд прийшов до висновку, що фактично поставка устаткування відбулась 29.03.2018р. Договором №912/17 від 26.07.2017р. не передбачено ідентифікуючих характеристик установки осушки газу для Копилівського ГКР та, як зазначено судом вище, акт №1 від 29.03.2018р. складений на виконання саме умов договору №912/17 від 26.07.2017р.».

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не було спростовано належними та допустимими доказами встановлені рішенням господарського суду м.Києва від 06.08.2019р. у справі №910/2526/19 обставини та не доведено факт поставки обладнання відповідачу 1.

Посилання позивача на витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначене у ньому обладнання не містить ідентифікуючих ознак.

У наявній в матеріалах справи ТТН від 29.03.2018р. зазначено вантажоодержувачем ПАТ "СМУ №24", а не АТ "Укргазвидобування". Доказів використання обладнання відповідачем 2 матеріали справи не містять.

В матеріалах справи наявний дозвіл №936.19.32 виданий на ім`я ФОП Вороніна Ігоря Борисовича на застосування переліченого у дозволі обладнання за умови додержання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки. Будь-яких інших відомостей (зазначення об`єкта, на якому дозволено використання обладнання, чи ідентифікуючих ознак обладнання, тощо) у дозволі не зазначено. Зазначений дозвіл виключно встановлює можливість використання обладнання, без зазначення конкретного об`єкта на якому може використовуватися обладнання.

Місцевим судом законно і обгрунтовано відмовлено у задоволенні вимоги позивача про заборону Державній службі України з питань праці, її територіальним органам, проводити експертизу робочого проекту та надавати відповідні висновку, оскільки не було встановлено використання відповідачами робочого проекту №11.1708, а також така вимога спрямована на втручання у дискреційні повноваження Державної служби.

Враховуючи положення чинного законодавства та беручи до уваги, що саме АТ "Укргазвидобування" є замовником за договором підряду на виконання робіт по об`єкту "облаштування Копилівського ГКР. Технічне переоснащення Копилівського ТДПУ блоком осушки газу. Роботи під ключ" та власником цього об`єкту, то саме йому, як замовнику, належать авторські права на архітектурний твір (об`єкт інтелектуальної власності).

Пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Як встановлено ст.73,74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст.78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Місцевий суд законно і обґрунтовано відмовив повністю у задоволенні позовних вимог Компанії "Технекс Лімітед" до АТ "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Полтавагазвидобування" АТ "Укргазвидобування" та ПрАТ "Спеціалізоване монтажне управління №24" про припинення порушення майнових прав інтелектуальної власності.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 240, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії "Технекс Лімітед" залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 30.11.2022р. у справі №910/20298/21 - без змін.

Справу №910/20298/21 повернути до господарського суду м.Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 14.03.2023р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді Л.Л. Гарник

С.В. Сотніков