ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 Справа № 914/3235/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелльманн Східна Європа Оуверсіз», м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест», с. Бердихів, Львівська область

про стягнення заборгованості

Суддя Мороз Н.В.

при секретарі Пришляк М.С.

Представники:

Від позивача: Кравець І. Г.

Від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Позов подано Товариством з обмеженою відповідальністю «Хелльманн Східна Європа Оуверсіз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» про стягнення 147 131,09 грн.

Ухвалою суду від 21.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.01.2023.

Ухвалою суду від 16.01.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелльманн Східна Європа Оуверсіз» про участь в судовому засіданні, призначеному на 17.01.2023 в режимі відеоконференції.

17.01.2023 розгляд справи по суті відкладено на 14.02.2023.

25.01.2023 через систему «Електронний суд» позивачем подано заяву від 23.01.2023 про збільшення розміру позовних вимог, якою останній просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» 84 830,88 грн заборгованості, 1 236,98 грн пені, 9 408,64 грн 3% річних та 51 879,80 грн інфляційних втрат та поновити строк для подання такої заяви.

У зв`язку з перебуванням судді Мороз Н. В. на лікарняному з 14.02.2023 по 17.02.2023 (включно), розгляд справи, призначений на 14.02.2023 не відбувся.

Ухвалою суду від 20.02.2023 розгляд справи по суті відкладено на 07.03.2023.

Ухвалою суду від 06.03.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелльманн Східна Європа Оуверсіз» про участь в судовому засіданні, призначеному на 07.03.2023 в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судове засідання з`явився в режимі відеоконференції. Дав пояснення по суті спору, зазначив про наявність технічної описки в даті заявки на перевезення вантажу від 11.06.2020, оскільки вірною датою заявки слід вважати 11.06.2021. Позовні вимоги підтримав у відповідності до заяви про збільшення розміру позовних вимог. Крім того, повідомив, що докази реальності понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Після закінчення судового засідання (07.03.2023 о 11:44 год) на електронну адресу господарського суду надіслав клопотання від 07.03.2023 № 204/23 про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 07.03.2023 ухвалою, постановленою у вигляді занесення відомостей до протоколу судового засідання, суд ухвалив в порядку ст. 46 ГПК України поновити строк для подання заяви про збільшення розміру позовних вимог та прийняти до розгляду заяву ТзОВ "Хелльманн Східна Європа Оуверсіз" від 23.01.2023 про збільшення розміру позовних вимог.

Згідно з п.1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд також звертає увагу на те, що згідно норм, імперативно встановлених ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором транспортного експедирування № 070520-4 щодо оплати за надані послуги, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача 84 830,88 грн заборгованості, 1 236,98 грн пені, 9 408,64 грн 3% річних та 51 879,80 грн інфляційних втрат, у відповідності до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 23.01.2023.

Позиція відповідача.

У відповідності до позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву від 09.01.2023 № 19/23, зазначив, що позивачем порушено принципи та порядок нарахування пені з урахуванням строків позовної давності, що призвело до невірного нарахування кінцевої суми пені, крім того, вважає, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат також здійснено невірно, оскільки при здійсненні розрахунку позивачем не взято до уваги закріплені у КЗпП вихідні дні, зокрема, 28 червня День конституції України, що не може вважатись банківським (робочим) днем та враховуватись при проведенні розрахунків.

Обставини справи.

07.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хелльманн Східна Європа Оуверсіз» (позивач, за договором експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» (відповідач, за договором замовник) укладено договір транспортного експедирування № 070520-4.

Згідно умов даного договору, замовник доручає, а експедитор приймає на себе зобов`язання за плату і за рахунок замовника виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортно-експедиторських послуг (транспортно-експедиційне обслуговування) щодо експортно-імпортних і транзитних вантажів, що прямують до/з України, територією України, країн СНД та країни інших держав (далі за текстом - послуги) (п.1.1). Надання експедитором передбачених договором послуг здійснюється на підставі узгодженої сторонами письмової заявки замовника на перевезення вантажу, форма якої затверджена сторонами додаток № 2 до договору (п.1.3). Заявка та/або її узгодження та/або заперечення до неї передаються з використанням всіх видів зв`язку, в тому числі, але не тільки, поштою, кур`єрської поштою, факсом чи електронною поштою (що зазначені у договорі), та мають також містити: посилання на договір, номер та дату замовлення, назви замовника та експедитора. Електронний цифровий підпис може використовуватися (п.1.4). Узгоджена сторонами заявка є невід`ємною частиною договору. Погодження заявки між сторонами відбувається попередньо шляхом надсилання один одному затвердженої сторонами копії за допомогою факсимільного зв`язку, електронної пошти, або при прямій її передачі представникові сторони, що має юридичну силу оригіналу. По факту здійснення перевезення сторони надсилають належним чином оформлену та затверджену печаткою заявку разом із іншими документами, які стосуються кожного окремого перевезення, на паперовому носії (п.1.5). Замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг експедитора, відшкодовувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором на користь замовника з метою виконання договору, а також відшкодовувати витрати на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору, на оплату зборів (обов`язкових платежів), які зазнав експедитор, виконуючи надане йому замовником доручення. Останні витрати можуть бути включенні до розміру вартості послуг експедитора (п.2.1.9). Експедитор зобов`язується за дорученням замовника і за його рахунок організувати перевезення / перевантаження вантажу обраним експедитором або замовником транспортом і маршрутом та забезпечити оптимальне транспортно-експедиторське обслуговування вантажів (у т.ч. але не тільки укласти від свого імені або від імені замовника договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу) (п.2.3.1). Експедитор зобов`язується завчасно повідомити замовника про прийняття чи неприйняття до виконання заявки на запропонованих замовником умовах не більше ніж упродовж 2 робочих дні після отримання заявки. У разі прийняття заявки до виконання експедитор засвідчує заявку підписом уповноваженої особи, скріпляє печаткою (узгодження) і повертає її замовнику у порядку, встановленому договором. У випадку автоперевезення одночасно з підтвердженням експедитор повинен повідомити реєстраційний номер транспортного засобу, наданого для здійснення перевезення. Якщо від експедитора не надходило письмове підтвердження прийняття заявки, вона вважається прийнятою і підтвердженою з моменту фактичного прийняття вантажу експедитором до перевезення. У разі наявності зауважень до замовлення чи неможливості виконання замовлення експедитор зобов`язується не більше ніж упродовж 2 робочих днів після отримання заявки у порядку, встановленому договором, повідомити замовника про неможливість виконання замовлення цілком або частково з обґрунтуванням причин неможливості виконання та вказати дату передбаченого виконання. При цьому замовлення вважається узгодженим сторонами (п.2.3.3). Вартість послуг експедитора, вартість перевозки та додаткові витрати узгоджуються і затверджуються сторонами у заявках (п.3.1). Замовник зобов`язується оплатити надані експедитором послуги в наступному порядку: 20% вартості послуг замовник сплачує на користь експедитора у момент розмитнення вантажу та виїзду транспортного засобу із розмитненим вантажем з митного посту Городок Галицької митниці Держмитслужби або з будь-якого іншого митного посту, на якому здійснюватиметься: розмитнення вантажу (п.3.2.1); 80% вартості послуг замовник сплачує на користь експедитора в строк не пізніше 5-ти (п`яти) банківських днів після отримання вантажу, отримання СМR або ТТН із відміткою про отримання (п.3.2.2). Факт виконання робіт / надання послуг підтверджується підписаним сторонами актом. В разі не підписання замовником акту або відсутності від замовника письмової мотивованої відмови, акт вважається підписаним протягом 10 (десяти) днів з моменту його направлення рекомендованим листом з повідомленням (кур`єрською службою) на адресу замовника, а послуги прийнятими та наданими вчасно, якісно і в повному обсязі. Експедитор може відмовити замовнику, який не повернув акт, у прийнятті вантажу до експедирування або у видачі вантажу, що надійшов на ім`я замовника (п.3.5). У разі прострочення в розрахунках між сторонами, винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.4.9). Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020. Якщо жодна із сторін за 30 днів до терміну закінчення договору не повідомить іншу сторону в письмовому вигляді про розірвання договору, термін його дії буде автоматично продовжений на наступний календарний рік (п.5.7).

На виконання умов договору, на підставі заявки на перевезення вантажу № 8554 від 11.06.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хелльманн Східна Європа Оуверсіз» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» послуги з автоперевезення вантажу на загальну суму 340 830,88 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом надання послуг № 6056 від 24.06.2021.

Згідно даних, вказаних у СMR № S093375-2/2, вантаж був отриманий вантажоотримувачем 23.06.2021.

Таким чином, на думку позивача, у відповідності до умов договору, замовник зобов`язаний сплатити вартість наданих послуг до 29.06.2021.

Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» оплачено лише частину вартості наданих експедитором послуг за актом надання послуг № 6056 від 24.06.2021, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість.

З метою захисту своїх прав, 15.12.2022 позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 84 830,88 грн, пені у розмірі 927,73 грн за період 13.12.2021 по 28.12.2021, 3 % річних у розмірі 9 492,68 грн за період 29.06.2021 по 14.12.2022 та інфляційних втрат у розмірі 51 879,80 грн за період 01.07.2021 по 01.12.2022 у відповідності до розрахунку, долученого до позовної заяви.

У відзиві на позовну заяву, відповідач не погодився з позивачем щодо розміру та періоду нарахування штрафних санкцій. Зокрема, відповідач звернув увагу на положення законодавства щодо спеціальної позовної давності в один рік, що застосовується до вимог про стягнення неустойки. Крім того, відповідач зазначив, що вантаж, згідно СМR № S093375-2/1 та СМR № S093375-2/2 замовником отримано 23.06.2021. Оскільки, відповідно до ст. 73 КЗпП, 28 червня День Конституції України, є святковим днем і не може вважатися банківським (робочим) днем. Останнім днем, коли замовник повинен виконати свої зобов`язання із здійснення платежу у розмірі 80% вартості послуг є 01.07.2021, а днем порушення зобов`язань є наступний день, яким є 02.07.2021 саме від цієї дати потрібно проводити розрахунок процентів річних та інфляційних втрат.

Взявши до уваги зазначені відповідачем у відзиві доводи, позивачем здійснено перерахунок штрафних санкцій та скореговано періоди їх нарахування, про що зазначено у заяві про збільшення розміру позовних вимог від 23.01.2023, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача 84 830,88 грн заборгованості, 1 236,98 грн пені, 9 408,64 грн 3% річних та 51 879,80 грн інфляційних втрат.

Оцінка суду.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В даному випадку, між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору транспортного експедирування № 070520-4 від 07.05.2020.

За змістом ст. 929 ЦК України та ст. 9 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, ст. 13 ЦК України передбачає, що кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам.

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи транспортної накладної СМR № S093375-2/2, замовником отримано вантаж 23.06.2021. Дана обставина відповідачем не заперечується. Відтак, позивач взяті на себе за договором зобов`язання виконав, що також підтверджується наявним в матеріалах справи та скріпленим підписами та печатками сторін актом надання послуг № 6056 від 24.06.2021.

Виконання експедитором обов`язку з перевезення вантажу має наслідком виникнення у замовника кореспондуючого обов`язку щодо оплати за надані послуги.

З врахуванням передбачених п. 3.2.2 договору 5-ти банківських днів після отримання вантажу, а також те, що 28.06 є святковим днем і не може вважатися банківським (робочим) днем, останнім днем, виконання замовником зобов`язання щодо здійснення оплати у розмірі 80% вартості послуг є 01.07.2021. В цій частині суд погоджується з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву. В той же час, щодо розміру основної суми заборгованості за договором відповідач не заперечив.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт порушення замовником зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг. Доказів зворотнього суду не надано.

Як зазначено в ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, сторони у п. 4.9 договору транспортного експедирування № 070520-4 погодили, що у разі прострочення в розрахунках між сторонами, винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідач, уклавши вказаний договір, погодився на викладені в ньому умови, в тому числі і умову про нарахування пені за порушення розрахунків.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Таким чином, перевіривши поданий позивачем розрахунок пені, доданий до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 23.01.2023, з огляду на період нарахування неустойки та дату звернення з відповідним позовом, суд встановив, що такий нараховано вірно, у відповідності до вимог, встановлених ст. 232 ГК України, відтак, вимога про стягнення з відповідача 1 236, 98 грн пені підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеного, позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 9 408,64 грн та інфляційні втрати у розмірі 51 879,80 грн, у відповідності до розрахунку позовних вимог, долученого до заяви про збільшення розміру позовних вимог та за вказані в ньому періоди.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зазначена стаття розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти та інфляційні втрати за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто вони є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», суд встановив, що такий нараховано вірно, відтак, вимога про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є правомірною та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідача Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд також звертає увагу, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання.

Суд констатує, що при розгляді даної справи судом враховано та здійснено належне дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення у відповідності до заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Судові витрати.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, відтак, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» (81064, Львівська область, Яворівський район, с. Бердихів, вул. Промислова, 8 ідентифікаційний код 38380596) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелльманн Східна Європа Оуверсіз» (65074, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 55/10, ідентифікаційний код 37114838) 84 830,88 грн заборгованості, 1 236, 98 грн пені, 9 408,64 грн 3% річних, 51 879,80 грн інфляційних втрат та 2 481,00 грн судового збору.

Повне рішення складено 10.03.2023

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.