УХВАЛА

м. Київ

06.03.2023Справа № 910/3014/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Сташківа Р.Б., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Снетч"

про забезпечення позову подану в межах справи №910/3014/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Снетч"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Укрзовнішінформ"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Буд"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ Компані"

про визнання протиправними рішень, скасування записів та застосування наслідків

недійсності правочинів

Без повідомлення (виклику) учасників процесу.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Снетч" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Укрзовнішінформ" (далі - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Буд" (далі - відповідач-2, Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ Компані" (далі - відповідач-3) у якому просить суд:

- визнати протиправними рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кибальчука Олександра Миколайовича:

№27422218 від 23.12.2015 щодо РНОНМ 00 з відкриттям розділу;

№27424496 від 23.12.2015 щодо РНОНМ 00 з відкриттям розділу;

№27425646 від 23.12.2015 щодо РНОНМ 00 з відкриттям розділу;

- визнати незаконними та скасувати свідоцтва про право власності та записи про державну реєстрацію прав: №12705029 від 23.12.2015 року, №12706706 від 23.12.2015 року,

№12706172 від 23.12.2015 року, з одночасним закриттям розділів;

- застосувати наслідки недійсності:

договору купівлі продажу, посвідченого 28.02.2018 приватним нотаріусом Чуловським В.А. за реєстровим № 3228, шляхом визнання припиненим права власності TOB «ІТ КОМПАНІ» на об`єкт нерухомого майна: громадський будинок, приміщення №1-29 (група приміщень №1), об`єкт житлової нерухомості: Ні Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 520.6, Опис: В цілому це громадський будинок за адресою: м.Київ, вулиця Білоруська, 38-А, приміщення 1-29 (група приміщень №1), з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 520,6 кв.м., який складається з: Громадський будинок «А», ганок, сходи, огорожа №1,2, ворота №3, сходи №4,1- вимощення - асфальт, плитка, тротуарні бордюри загальною площею 245,3 кв.м. Адреса: м. Київ, вулиця Білоруська, будинок 38-А (РНОНМ 00);

договору купівлі продажу, посвідченого 28.02.2018 приватним нотаріусом Чуловським В.А. за реєстровим № 3227, шляхом визнання припиненим права власності TOB «ІТ КОМПАНІ» на об`єкт нерухомого майна: громадський будинок, приміщення №1-17 (група приміщень №3), об`єкт житлової нерухомості: Ні Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 376.6, Опис: з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 376,6 кв.м., який складається з: Громадський будинок «А», ганок, огорожа №1,2, ворота №3, сходи №4, І- вимощення - асфальт, плитка, тротуарні бордюри загальною площею 547,4 кв.м Адреса: м. Київ, вулиця Білоруська, будинок 38-Б (РНОНМ 00);

договору купівлі продажу, посвідченого 16.02.2018 приватним нотаріусом Чуловським В.А. за реєстровим № 2120, шляхом визнання припиненим права власності ТОВ «ІТ КОМПАНІ» на об`єкт нерухомого майна: громадський будинок, приміщення №1-5 (група приміщень №2), об`єкт житлової нерухомості: Ні Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 110.7, Опис: В цілому це громадський будинок за адресою: м.Київ, вулиця Деревлянська (колишня Якіра), 13-Б, приміщення 1-5 (група приміщень №2), з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 110,7 кв.м., який складається з: Громадський будинок «А», ганок, огорожа №1,2, ворота №3, сходи №4, І вимощення - асфальт, плитка, тротуарні бордюри загальною площею 334,5 кв.м Адреса: м.Київ, вулиця Деревлянська, будинок 13-Б (РНОНМ 00);

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.

Між позивачем та відповідачем-1 31.01.2023 було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Задорожним О.С. за реєстровим № 86 на підставі якого позивач придбав будівлю літ.Б загальною площею 1007,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Деревлянська (колишня назва Якіра), будинок 13.

Як стверджує позивач, а також в самому договорі купівлі-продажу від 31.01.2023 вказана будівля належала відповідачу-1 на підставі договору купівлі-продажу будівлі в літ. Б, посвідченого 03.10.2014 року Бородіною О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 124. Право власності на будівлю зареєстровано за Продавцем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.10.2014, номер запису про право власності: 7216688, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 91.

Позивач зазначає, що його представники прибувши до придбаної будівлі, однак не змогли безперешкодно туди потрапити, оскільки вона була зайнята невідомими людьми, які називали себе законними власниками в особі TOB «ІТ КОМПАНІ» та на підтвердження чого надали відповідні документи, які, як зазначає позивач, стосувалися трьох інших за технічними характеристиками та назвами об`єктів нерухомого майна, а саме: 1. громадський будинок, приміщення №1-29 (група приміщень №1), загальною площею 520,6 кв.м., за адресою м. Київ, вул. Білоруська, будинок 38-А, РНОНМ 00; 2. громадський будинок, приміщення №1-5 (група приміщень №2), загальною площею 110,7 кв.м., за адресою м. Київ, вул. Деревлянська, будинок 13-Б, РНОНМ 00; 3. громадський будинок, приміщення №1-17 (група приміщень №3), загальною площею 376,6 кв.м., за адресою м. Київ, вул. Білоруська, будинок 38-Б, РНОНМ 00. Крім того, згідно цих документів всі ці три об`єкти були зареєстровані за адресами відмінними від адреси придбаної будівлі, а загальна площа зазначених об`єктів нерухомого майна складає 1007,9 кв.м., що повністю співпадає з площею набутої (придбаної) позивачем будівлі, загальна площа якої становить 1007,9 кв.м.

Позивачем було проаналізовано інформаційні довідки, отримані щодо трьох вищезазначених об`єктів нерухомого майна, та встановлено, що право власності на ці об`єкти виникло у Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Укрзовнішінформ" та було зареєстровано державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кибальчуком Олександром Миколайовичем на підставі свідоцтв про право власності, індексні номери: 50638067, 50642740, 50645267 які видані 23.12.2015, про що ним були прийняті відповідні рішення №27422218 від 23.12.2015; №27424496 від 23.12.2015 щодо РНОНМ 00; №27425646 від 23.12.2015 щодо РНОНМ 00.

Позивач вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Укрзовнішінформ" за Договорами купівлі продажу від 16.02.2018 та 28.02.2018 відчужила Товариству з обмеженою відповідальністю "Централ Буд" громадський будинок, приміщення №1-29 (група приміщень №1), загальною площею 520,6 кв.м., за адресою м. Київ, вул. Білоруська, будинок 38-А, громадський будинок, приміщення №1-5 (група приміщень №2), загальною площею 110,7 кв.м., за адресою м. Київ, вул. Деревлянська, будинок 13-Б та громадський будинок, приміщення №1-17 (група приміщень №3), загальною площею 376,6 кв.м., за адресою м. Київ, вул. Білоруська, будинок 38-Б.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Централ Буд" в свою чергу продало вказане нерухоме майно Товариству з обмеженою відповідальністю "ІТ Компані", на підтвердження чого позивачем надано копії відповідних договорів.

На думку позивача, правочини укладені між відповідачем-1 та відповідаче-2 в силу ст. 216 Цивільного кодексу не створили наслідків, у тому числі пов`язаних із виникненням права власності на спірні будинки за ТОВ «ЦЕНТРАЛБУД». Що в свою чергу зумовлює висновок про неможливість відчуження з боку ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» майна набутого за недійсним правочином. Що в свою чергу виключає набуття TOB «ІТ КОМПАНІ» права власності на спірні об`єкти нерухомості.

Через канцелярію суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Отже, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями пункту 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Так, позивач у своїй заяві про забезпечення позову просить суд вжити заходи забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту та заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України, його структурним підрозділам та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступного нерухомого майна:

- громадський будинок, приміщення №1-29 (група приміщень №1), загальною площею 520,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Білоруська, будинок 38- А (тридцять вісім, літера «А»), РНОНМ 00;

- громадський будинок, приміщення №1-5 (група приміщень №2), загальною площею 110,7 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Деревлянська, будинок 13-Б (тринадцять, літера «Б»), РНОНМ 00;

- громадський будинок, приміщення №1-17 (група приміщень №3), загальною площею 376,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Білоруська, будинок 38- Б (тридцять вісім, літера «Б»), РНОНМ 00;

- будівля, в літ. Б загальною площею 1007,9 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Деревлянська (колишня назва Якіра), будинок 13 (тринадцять) РНОНМ 91.

Необхідність звернення позивача до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що 20.02.2023 йому стало відомо що відповідач-3 (TOB «ІТ Компані») звернувся до Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (об`єкт нерухомого майна (будівля, літ. Б, загальною площею 1007,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Деревлянська, будинок 13 від 31.01.2023 року), прийняте приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Задорожним О.С. на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.01.2023, укладеного між ТОВ ФІРМА «УКРЗОВНІШІНФОРМ» та ТОВ «СНЕТЧ», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задорожнім О.С. (зареєстровано в реєстрі за №86).

Позивач звертає увагу на те, що TOB «ІТ КОМПАНІ» як сторона даної справи знала про наявність нерухомого майна, а саме: будівлі літ. Б загальною площею 1007,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Деревлянська (попередня назва - Якіра), буд. 13 та про наявний спір, однак всупереч Закону звернулася до Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України зі скаргою від 15.02.2023 задля вирішення по-суті спору про право, що у випадку задоволення скарги Колегією значно ускладнить та навіть унеможливить виконання майбутнього рішення по цій справі, у випадку задоволення позову, та фактично є способом позбавити позивача права власності на нерухоме майно, а саме: будівлю літ. Б загальною площею 1007,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Деревлянська (попередня назва - Якіра), буд. 13. В той же час, позивач вважає, що існує ризик, що в подальшому ТОВ «ІТ Компані» здійснить поділ та відчуження підконтрольного йому нерухомого майна іншій особі.

Копію відповідної скарги позивачем долучено разом із заявою про забезпечення позову. Зі змісту скарги судом встановлено, що відповідач-3 вказує на те, що державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кибальчуком О.М. було допущено помилку та не погашено відомості стосовно об`єкту, з якого робився поділ, та не внесено розділ стосовно поділу об`єкта нерухомості, а саме: будівлі літ.Б, загальною площею 1007,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Деревлянська, будинок 13, реєстраційний номер:91. Ця дія призвела до роздвоєння інформації стосовно об`єкту нерухомості та подальшої можливості рейдерського захоплення цього об`єкту.

Фактично спір у справі по суті стосується прав щодо нерухомого майна:

- громадський будинок, приміщення №1-29 (група приміщень №1), загальною площею 520,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Білоруська, будинок 38- А (тридцять вісім, літера «А»);

- громадський будинок, приміщення №1-5 (група приміщень №2), загальною площею 110,7 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Деревлянська, будинок 13-Б (тринадцять, літера «Б»);

- громадський будинок, приміщення №1-17 (група приміщень №3), загальною площею 376,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Білоруська, будинок 38- Б (тридцять вісім, літера «Б»);

- будівля, в літ. Б загальною площею 1007,9 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Деревлянська (колишня назва Якіра), будинок 13 (тринадцять).

Стверджувати, що це є різні будівлі чи одна ціла суд наразі не може, без розгляду справи по суті та встановлення тих чи інших обставин, у тому числі стосовно того хто є добросовісним набувачем спірного майна.

Суд, не надаючи оцінки мотивам поданої відповідачем-3 скарги, вважає, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб.

Суд зауважує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Предметом заявленого позову є вимоги про визнання протиправними рішень державного реєстратора, визнання незаконними та скасувати свідоцтва про право власності та записи про державну реєстрацію прав з одночасним закриттям розділів, а також про застосування наслідків недійсності договорів купівлі-продажу. Тобто спір немайнового характеру.

Отже, судове рішення у разі задоволення такого позову не вимагатиме його примусового виконання. Відтак у цьому даному випадку не повинна досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а досліджується та оцінюється така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Аналогічний висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, а також у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №904/2641/19.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

Статтею 2 Закону № 1952-IV визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому, державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Водночас обставини здійснення державної реєстрації відповідного речового права підлягають дослідженню під час вирішення спору щодо права власності на нерухоме майно (постанови Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 921/403/17-г/6, від 08.08.2019 у справі № 909/472/18).

Суд враховує, що одним із завдань господарського судочинства у відповідності до вимог статті 2 Господарського процесуального кодексу України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом рішення Конституційний Суд України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний інтерес), поняття "право" та "охоронюваний законом інтерес" особи, що вживаються в законах, знаходяться у логічно-смисловому зв`язку та означають прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, легітимний дозвіл, що є об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Подальші дії щодо скасування реєстраційної дії про право власності позивача на спірне майно або відчуження спірного нерухомого майна призведе до нівелювання охоронюваного законом інтересу позивача за захистом якого він звернувся до суду.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

З огляду на викладене вище, у даному випадку, за висновками суду, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Наведене підтверджує наявність обґрунтованих підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч.2 ст.18 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",).

Згідно з пунктами 6, 12, 14 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса; розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав; у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для відмови державним реєстратором у проведенні реєстраційних дій є судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій.

Оскільки заявлений позов стосується нерухомого майна, де потрібно, зокрема, встановити хто є добросовісним набувачем спірного майна, приймаючи до уваги, що право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації у встановленому чинним законодавством порядку, суд дійшов висновку, що обраний заявником спосіб забезпечення у вигляді арешту та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна є розумним, обґрунтованим та адекватним.

Суд також приймає до уваги постанову Верховного Суду від 23.02.2022 у справі №910/16158/21, де вказано, що такого характеру вид забезпечення позову можу забезпечити можливість ефективного захисту права власності на спірне нежиле приміщення.

Суд вважає, що накладення арешту та заборона державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, права на яке було передане різним юридичним особам, по суті спрямоване на збереження цього об`єкта нерухомого майна.

Судом враховано, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, на період вирішення спору, з метою запобігання розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення спору та зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

За висновками суду, визначені заявником заходи забезпечення позову гарантуватимуть виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, та гарантуватимуть ефективний захист оспорюваних прав та інтересів заявника, за захистом яких звернулося до суду.

Окрім того, забезпечення позову спрямоване на збереження та захист прав і законних інтересів відповідача-3, який також набув права на спірний об`єкт, а тому обрані заходи забезпечення позову жодним чином не будуть порушувати збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, оскільки, суд дійшов до висновку, що обрані позивачем засоби забезпечення позову є співмірним і відповідають критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності, забезпечують збалансованість інтересів учасників спірних правовідносин, запобігають порушенням у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу, відповідають інституту забезпечення позову в господарському процесі, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, суд задовольняє заяву позивача про забезпечення позову.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136, 137, 138, 140, 232, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Снетч" про забезпечення позову задовольнити.

З метою забезпечення позову у справі №910/3014/23 накласти арешт та заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України, його структурним підрозділам та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступного нерухомого майна:

- громадський будинок, приміщення №1-29 (група приміщень №1), загальною площею 520,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Білоруська, будинок 38- А (тридцять вісім, літера «А»), РНОНМ 00;

- громадський будинок, приміщення №1-5 (група приміщень №2), загальною площею 110,7 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Деревлянська, будинок 13-Б (тринадцять, літера «Б»), РНОНМ 00;

- громадський будинок, приміщення №1-17 (група приміщень №3), загальною площею 376,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Білоруська, будинок 38- Б (тридцять вісім, літера «Б»), РНОНМ 00;

- будівля, в літ. Б загальною площею 1007,9 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Деревлянська (колишня назва Якіра), будинок 13 (тринадцять) РНОНМ 91.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Снетч" (03035, м. Київ, вул. Сурикова, будинок 3, ідентифікаційний код 45054585).

Боржник-1: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Укрзовнішінформ" (м. Київ, вул. Липківського Василя Митроподита, будинок 45, ідентифікаційний код 30675830).

Боржник-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Централ Буд" (м. Київ, вул. Соломянська, будинок 1, ідентифікаційний код 40392045).

Боржник-3: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТ Компані" (04119, м. Київ, вул. Білоруська, 38-А, ідентифікаційний код 25102173).

Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її підписання незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Ухвалу підписано 06.03.2023.

Суддя Р.Б. Сташків