ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023м. ХарківСправа № 922/1490/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива" (вул.Степова, 5, м.Добропілля, Покровського району, Донецької області, 85032, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (вул.Островського, 50, смт.Бабаї, Харківського району, Харківської області, 62403, )
про стягнення заборгованості
за участю представників:

позивача - Алєксєєнко Р.Ю., ордер АЕ №1179746 від 07.02.2023;

відповідача - Кравець В.М., ордер ХВ № від 25.10.2022.

ВСТАНОВИВ:

07.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Перспектива" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" заборгованість за Договором поставки №137-СЗ від 05.03.2021 в сумі 539 118,96 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Специфікацію №1 від 30.09.2021 до договору поставки №137-С3 від 05.03.2021 в частині своєчасної та в повному обсязі поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.09.2022 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1490/22. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 05 жовтня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.10.2022, з урахуванням ухвали про виправлення технічної описки від 10.10.2022, підготовче засідання у справі №922/1490/22 відкладено на 26.10.2022.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 23.11.2022.

22.11.2022 через кабінет Електронного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№14731 від 22.11.2022).

У відзиві представник відповідача зазначив, що згідно даних обліку, ТОВ "Перспектива" має борг перед ТОВ "Украгроресурс". Відносини між підприємствами мають тривалий характер. На дату укладання договору поставки №137-СЗ від 05.03.2021, заборгованість ТОВ "Перспектива" перед ТОВ "Украгроресурс" складала 2058,00 грн. (договір поставки №148 - СЗ від 24.07.2020 за яким поставлено 614 841,60 грн., а сплачено 612 783,60 грн., що підтверджується актом звірки). Протягом 2021 року ТОВ "Украгроресурс" здійснювалась поставка товару в розрізі рахунків відповідно до договору №137-СЗ від 05.03.2021. Всього поставлено товару за договором поставки №137-СЗ від 05.03.2021 на суму 11 083 502,36 грн., надійшло оплати 11 084 647,95 грн., що підтверджується актом звірки. З урахуванням поставки за договором №148 -СЗ від 24.07.2020 заборгованість ТОВ "Перспектива" перед підприємством відповідача складає 912, 41 грн.

В судовому засіданні 23.11.2023 судом на підставі статті 119 ГПК України протокольною ухвалою відзив на позовну заяву прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.11.2022 відкладено судове засідання на 14.12.2022.

14.12.2022 електронною поштою до суду надійшло клопотання (вх.№16328 від 14.12.2022) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива" про продовження строку для надання відповіді на відзив, в обґрунтування якого зазначено, що 09.12.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" надійшла позивачу скан-копія відзиву на позовну заяву без додатків. Таким чином потрібен час для підготовки відповіді на відзив та вивчення бухгалтерської документації.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.12.2022 вирішено повернутися до розгляду справи №922/1490/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" про стягнення заборгованості у підготовчому провадженні. Клопотання (вх.№16328 від 14.12.2022) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива" про продовження строку для надання відповіді на відзив задоволено. Надано строк подання відповіді на відзив до 15.01.2023. Підготовче засідання у справі №922/1490/22 відкладено на 18.01.2023.

16.01.2023 на електронну скриньку суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№1013 від 16.01.2023).

Аналогічна відповідь на відзив надійшла від представника позивача 19.01.2023 через канцелярію суду (вх.№1314 від 19.01.2023).

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що відповідач посилається на інші обставини, до того ж не надає первинну документацію. З боку ТОВ "Перспектива" надавався пакет документів, який стосується поставки товару по Специфікації №1 за договору поставки №137-C3 від 05.03.2021 згідно до якої товар замовлявся у кількості 7 позицій: Аспід Кс; Фунгіцид Балій, МЕ; Борей НЕО; Капуеро, ВГ; Парадокс РК (10л) + Адью, Р (10л); Спіріт, КС; Фунгіцид Соната, КС вартість товару що замовлявся складає 5 568 914,15 грн. з ПДВ, вказана вартість за товар була сплачена у повному обсязі. Згідно первинної документації відповідач поставив товар на 5 029 795,19 грн. Товар що поставлявся згідно специфікації №1 був поставлений не в повному обсязі, а лише у розмірі 2 888 544,11 грн. товар на суму 2 680 370,04 грн. відповідач поставити не зміг та сторони домовились на інший товар про що уклали специфікацію №2 та був виставлений рахунок №307 від 22.07.2022 , та ТОВ "Перспектива" та ТОВ "Украгроресурс" домовились врахувати товар згідно специфікації №2 у сплачену суму 5 568 914,15 з ПДВ.

Також, представник позивача пояснила, що до договору поставки № 137-C3 від 05.03.2021 замовлення товару було здійснено згідно Додаткових угод №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8.

В підготовчому засіданні 18.01.2023 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.02.2023.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.02.2023 оголошено перерву у судовому засіданні до 15.02.2023 та визнано явку представника позивача у судове засідання, призначене на 15.02.2023, обов`язковою.

В той же день на адресу позивача надіслано відповідну ухвалу про виклик в судове засідання від 01.02.2023.

13.02.2023 через кабінет Електронного Суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення (вх.№3483 від 13.02.2023).

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.02.2023 оголошено перерву у судовому засіданні до 01.03.2023.

В той же день на адресу позивача надіслано ухвалу про виклик в судове засідання від 15.02.2023.

Представник позивача, яка приймала участь в судовому засіданні 01.03.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Присутня в судовому засіданні 01.03.2023 представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та просила суд в його задоволенні відмовити.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Так, відповідно до частини 1 статті 195 ГПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Згідно з ч.2 ст.195 ГПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Разом з цим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який наразі продовжено до 20 травня 2023 року.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Разом з цим, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При цьому, суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладеною.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За приписами статті 8 Конституції України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26 липня 2007 року; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08 грудня 2016 року).

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Критерій розумності строку розгляду справи визначений у листі Верховного Суду України від 25 січня 2006 року №1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ", в якому зазначено, що критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" зазначив, що [..] очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Суд неодноразово визнавав, що неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо (рішення у справі "Штеґмюллер проти Авторії"). Таким чином, у кожній справі постає питання оцінки, що залежатиме від конкретних обставин.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Савенкова проти України", no. 4469/07, від 02 травня 2013 року, "Папазова та інші проти України", no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15 березня 2012 року).

У статті 6 Конвенції закріплений принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ашингдейн проти Великої Британії").

Ворожі війська постійно здійснюють масований ракетний обстріл, зокрема, по об`єктам енергетичної інфраструктури України і через це в багатьох містах України, в тому числі і у місті Харкові де розташований Господарський суд Харківської області, періодично було відсутнє електропостачання та, відповідно, інтернет-зв`язок. При цьому, як наслідок, у місті Харкові щодня застосовувались планові та/або аварійні відключення електроенергії.

Водночас, у місті Харкові періодично оголошуються повітряні тривоги, під час яких суддя, працівники апарату та відвідувачі суду мають перебувати в укриттях з метою уникнення загрози життю та здоров`ю.

З огляду на запровадження на території України воєнного стану, з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи, задля забезпечення сторонам конституційного права на судовий захист, приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля ефективної реалізації сторонами своїх процесуальних прав, а також враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.195 ГПК України.

При цьому, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 01.03.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представника відповідача у судових дебатах, суд встановив наступне.

05.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перспектива" (покупець) укладений договір поставки №137-C3 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1.Договору, у строки, зумовлені цим Договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця насіннєвий матеріал (надалі - товар або насіння) та/або хімічні засоби захисту рослин (надалі - товар або препарати), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар відповідно до умов Договору (додаткових угод та Специфікацій до нього).

Конкретний асортимент товару його кількість, ціна за одиницю, загальна вартість товару, номер рахунку-фактури, умови оплати, порядок вивантаження, грошовий еквівалент ціни та вартості товару в іноземній валюті курс іноземної валюта спосіб розрахунку (в тому числі за допомогою авальованих векселів), розмір знижки до ціни реалізованого товару або умови, за яких відбувається коригування ціни товару в бік зменшення, вимоги щодо надання забезпечення виконання зобов`язань, а також штрафні санкції, крім тих, що містяться в даному Договорі, інші відомості, які сторони вважають за потрібне погодити наводяться у Специфікаціях та/або в додаткових угодах до даного Договору, які є його невід`ємною частиною (п.2.1.Договору).

Кількість товару, який зобов`язаний поставити постачальних, може відхилятись від суми зазначеної в специфікаціях та/або додаткових угодах покупець оплачує фактично поставлену йому кількість товару (п.2.2.Договору).

Сторони визначили грошовий еквівалент ціни товару у відповідній іноземній валюті (долар США або ЄВРО - далі іноземна валюта), який вказується у Специфікаціях та/або додаткових угодах (п.2.3.Договору).

Згідно з п.4.1. Договору, якщо інше не буде визначено у Специфікаціях та/або Додаткових угодах, поставка товару за цим Договором здійснюватиметься на умовах EXW, склад постачальника, що знаходиться за адресою: м. Ізюм, вул. Маршала Федоренко, 11/1Д.

Вказана умова передбачає вивіз товару зі складу постачальника автомобільним транспортом покупця за власний рахунок. Обов`язок щодо складання товаро-транспортної накладної покладається на покупця, постачальник не підписує графи ТТН та не несе відповідальності перед покупцем та/або перевізником за втрату або пошкодження вантажу. Завантаження товару в неробочі дні здійснюється за попереднім погодженням з постачальником (п.4.2.Договору).

Усі базиси поставок розуміються сторонами згідно правил Інкотермс у редакції 2010 року, з урахуванням умов передбачених цим Договором (п.4.4.Договору).

Поставка товару здійснюється окремими партіями в строки, що додатково погоджуються сторонами (п.4.5.Договору).

Товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем:

- за якістю - відповідно до якісних показників документів про якість (сертифікату відповідності);

- за кількістю - відповідно даним, вказаних у видаткових накладних, що супроводжують партію товару (п.4.6.Договору).

Датою поставки вважається дата підписання сторонами видаткової накладної (п.4.7.Договору).

Згідно з п.5.1. Договору умови оплат товару (форма, розміри та строки оплати) визначаються Специфікаціями та/або додатковими угодами до Договору з урахуванням положень, визначених цим Договором, та можуть передбачати:

- повну (100%) попередню оплату до вивантаження товару;

- часткову передоплату за партію товару до фактичного відвантаження товару з оплатою решти вартості товару з відстроченням платежу якщо інше не буде погоджено в специфікаціях та/або додатковій угодах.

Рахунок виписаний постачальником на оплату товару, що відпускається на умовах повної попередньої сплати, якщо інше не зазначене в специфікації та/або додатковій угоді, діє протягом дня в якому його виписано, ціна товару протягом цього дня залишається незмінною (п.5.3.договору).

Сторони домовились, що покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару згідно умов наведених в специфікаціях та/або додаткових угодах до даного Договору (п.6.1.Договору).

Оплата вартості товару проводиться в гривнях. Оплата здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець має право на дострокову оплату товару (п.6.2.Договору).

Сторони домовились, що грошове зобов`язання вважається виконаним належним чином в момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п.6.3.Договору).

Покупець, здійснюючи оплату за товар, зобов`язаний вказувати в призначенні платежу номер і дату Договору в рамках якого здійснюється оплата, а також реквізити (номер і дату) рахунку-фактури здійснивши при цьому оплату товару з врахуванням індексації та самостійно розрахувавши її суму у відповідності з даним розділом цього Договору 9п.6.4.Договору).

Згідно з п.10.2.1. Договору постачальник зобов`язується передати товар покупцеві з дотриманням терміну поставки та у місці поставки, визначеному в Договорі.

Цей договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021 року а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань - до повного виконання (п.15.1.Договору).

Згідно з Специфікацією №1 від 30.09.2021 до договору №137-С3 від 05.03.2021 сторони погодили поставку товару (Аспід Кс; Фунгіцид Балій, МЕ; Борей НЕО; Капуеро, ВГ; Парадокс РК (10л) + Адью, Р (10л); Спіріт, КС; Фунгіцид Соната, КС) на загальну суму 5 568 914,15 грн., що еквівалентно 209 515,20 дол. США. Дата: 30.09.2021. Умови оплати: покупець здійснює 100% передоплату товару згідно рахунку №1437 від 30.09.2021 в сумі 5 568 914,15 грн. (з ПДВ), що еквівалентно 209 515,20 дол. США в строк до 30.09.2021. Строк і порядок відвантаження товару: товар постачається на умовах DAP (згідно Інкотермс у редакції 2010 року) за адресою покупця. Термін поставки: до 15.03.2022.

На підставі зазначеного, постачальником виставлені покупцю відповідний рахунок на оплату №1437 від 30.09.2021 на суму 5 568 914,15 грн.

В той же день, позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 5 568 914,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням №953 від 30.09.2021, з призначенням платежу: оплата за ЗЗР згідно рахунку №1437 від 30.09.2021.

На підставі зазначеного було зареєстровані відповідні податкові накладні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив поставку товару позивачу згідно наступних видаткових накладних:

- видатковою накладною №296 від 01.07.2022, відповідач 01.07.2022 поставив позивачу товар на загальну суму 1 384 155,95 грн. (замовлення покупця №1437 від 30.09.2021; Договір №137-С3 від 05.03.2021);

- видатковою накладною №303 від 05.07.2022, відповідач 05.07.2022 поставив позивачу товар на загальну суму 1 504 388,16 грн. (замовлення покупця №1437 від 30.09.2021; Договір №137-С3 від 05.03.2021);

- видатковою накладною №310 від 25.07.2022, відповідач 25.07.2022 поставив позивачу товар на загальну суму 2 141 251,08 грн. (замовлення покупця №307 від 22.07.2022; Договір №137-С3 від 05.03.2021).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, товар що поставлявся згідно Специфікації №1 був поставлений не в повному обсязі, а лише у розмірі 2 888 544,11 грн. згідно видатковою накладною №296 від 01.07.2022 та видатковою накладною №303 від 05.07.2022. Товар на суму 2 680 370,04 грн. відповідач, як зазначає позивач, поставити не зміг, у зв`язку з чим сторони домовились на інший товар про що уклали Специфікацію №2 від 22.07.2022.

Згідно Специфікації №2 від 22.07.2022 до договору №137-С3 від 05.03.2021 сторони погодили поставку товару на загальну суму 2 141 251,08 грн., що еквівалентно 77 977,10 дол. США. Дата: 22.07.2022. Умови оплати: покупець здійснює 100% передоплату товару згідно рахунку №307 від 22.07.2022 в сумі 2 141 251,08 грн. (з ПДВ), що еквівалентно 77 977,10 дол. США. Строк і порядок відвантаження товару: товар постачається на умовах EXW (згідно Інкотермс у редакції 2010 року) - самовивіз зі складу постачальника. Термін відвантаження - за домовленістю сторін.

На підставі зазначеного постачальником був виставлений відповідний рахунок на оплату №307 від 22.07.2022.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Перспектива" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" домовились врахувати товар згідно Специфікації №2 у сплачену суму 5 568 914,15 грн. з ПДВ, про що Товариство з обмеженою відповідальністю "Перспектива" надіслало електронного листа від 25.07.2022 відповідачу на електронну адресу 08.08.2022 .

За вищевказаними накладними всього відповідач поставив позивачу товару на загальну суму 5 029 795,19 грн.

Як стверджує позивач, із сплачених у якості передоплати 5 568 914,15 грн. відповідачем недопоставлено товару на суму 539 118,96 грн. Не зважаючи на всі спроби досудового врегулювання спору, що велися між сторонами в усному порядку, поставка у повному обсязі здійснена не була. Товар відповідачем не був поставлений в строк в обумовленому сторонами обсязі, так само як і не були повернуті грошові кошти за оплачений але не поставлений товар.

Також, як пояснив позивач, всього ним була здійснена передоплата на загальну суму 11 079 314,92 грн., а заборгованість утворилась після авансування коштів у розмірі 5 568 914,15 грн. від 30 09.2021.

Позивачем надано відповідний акт звірки, підписаний ним в односторонньому порядку.

Відповідач не визнає позовні вимоги та стверджує, що на дату укладання договору поставки №137-СЗ від 05.03.2021, заборгованість ТОВ "Перспектива" перед ТОВ "Украгроресурс" складала 2 058,00 грн. (договір поставки №148-СЗ від 24.07.2020 за яким поставлено 614 841,60 грн., а сплачено 612 783,60 грн., що підтверджується актом звірки). Протягом 2021 року ТОВ "Украгроресурс" здійснювалась поставка товару в розрізі рахунків відповідно до договору №137-СЗ від 05.03.2021, а саме:

1) Рахунок №231 від 18.03.2021 оплачено позивачем 25.03.2021 на суму 2 876 512,64 грн. (двома платіжними дорученнями на суму 220 143,18 грн. та 2 6563 69,46 грн). Поставлено товару за видатковою накладною № 578 від 01.04.2021 на суму 1 318 510,54 грн., за видатковою накладною №750 від 06.04.2021 на суму 1 361 716,86 грн., за видатковою накладною №751 від 08.04.2021 на суму 434 047,50 грн., за видатковою накладною №756 від 08.04.2021 на суму 162 789,12 грн. Заборгованість ТОВ "Перспектива" перед ТОВ "Украгроресурс" становить 400 551,38 грн.;

2) Рахунок №413 від 06.04.2021 оплачено позивачем 09.04.2021 на суму 379 271,64 грн. Поставлено товару за видатковою накладною №704 від 08.04.2021 на суму 393 966,72 грн., за видатковою накладною №757 від 09.04.2021 на суму 24 340,68 грн., Заборгованість ТОВ "Перспектива" перед ТОВ "Украгроресурс" становить 39 035,76 грн.

3) Рахунок №603 від 30.04.2021 оплачено позивачем 15.06. 2021 р. на суму 231 282,00 грн.

Поставлено товару за видатковою накладною №1358 від 21.05.2021 на суму 267 246,00 грн., заборгованість становить 35 964,00 грн. перед ТОВ "Украгроресурс".

4) Рахунок №761 від 19.05.2021 оплачено позивачем 01.06. 2021 на суму 193 034,42 грн. Поставлено товару за видатковою накладною №1484 від 28.05.2021 на суму 212 714,57 грн. Заборгованість ТОВ "Перспектива" перед ТОВ "Украгроресурс" становить 19 680,15 грн.

5) Рахунок №922 від 08.06.2021 оплачено позивачем 08.06.2021 на суму 775 056,00 грн. Поставлено товару за видатковою накладною №1613 від 15.06.2021 на суму 807 744,00 грн. Заборгованість ТОВ "Перспектива" перед ТОВ "Украгроресурс" становить 32 688,00 грн.

6) Рахунок №1332 від 01.09.2021 оплачено позивачем 07.09.2021 на суму 234 643,50 грн. Поставлено товару за видатковою накладною №1966 від 06.09.2021 на суму 244 697,58 грн. Заборгованість ТОВ "Перспектива" перед ТОВ "Украгроресурс" становить 10 054,08 грн.

7) Рахунок №903 від 02.06.2021, поставлено товар на суму 676980,00 грн. за видатковою накладною №1557 від 08.06.2021;

8) Рахунок №1400 від 28.09.2021, поставлено товар на суму 148953,60 грн. за видатковою накладною №2104 від 30.09.2021.

Як стверджує відповідач, всього поставлено товару за договором поставки №137-СЗ від 05.03.2021 на суму 11 083 502,36 грн., надійшло оплати 11 084 647,95 грн., що підтверджується актом звірки. А з урахуванням поставки за договором №148-СЗ від 24.07.2020 заборгованість ТОВ "Перспектива" перед підприємством відповідача складає 912,41 грн.

На підтвердження зазначеного відповідач надає суду наступні докази: не підписаний акт звірки, видаткові накладні №751 від 08.04.2021, №756 від 08.04.2021, №757 від 09.04.2021, №1358 від 21.05.2021, №1484 від 28.05.2021, №1557 від 08.06.2021, №1613 від 15.06.2021, №704 від 08.04.2021, №1966 від 06.09.2021, №2104 від 30.09.2021, №578 від 01.04.2021, рахунки на оплату №603 від 30.04.2021, №231 від 18.03.2021, №413 від 06.04.2021, №761 від 19.05.2021, №922 від 08.06.2021, №1316 від 30.07.2020, №1332 від 01.09.2021 та відповідні податкові накладні №№ 7, 23, 28, 63, 89, 123, 124, 145, 160, 186, 240, 207, 55, 71, 90, 106.

Разом з цим, як було встановлено судом та не заперечується сторонами, до Договору поставки №137-C3 від 05.03.2021 сторонами було укладено Додаткові угоди №№1-8, зокрема:

Додаткова угода №1 від 18.03.2021: Оплата згідно рахунку №231, була здійснена 2-ма платежами від 25.03.2022 на суму 2 876 512,64 грн. Товар був поставлений згідно видаткових накладних №578 від 01.04.2021 на суму 1318 510,54 грн., №750 від 06.04.2021 на суму 1 361 716,86 грн., №751 від 08.04.2021 на суму 434 047,50 грн., №756 від 08.04.2021 на суму 162 789,12 грн.

Згідно п.3 Додаткової угоди №1 від 18.03.2021 у разі здійснення покупцем своєчасної оплати, що встановлена в п.2. цієї додаткової угоди, вартість товару, що було поставлено на користь покупця зменшується (скоригована вартість), у такому випадку покупець має право на знижку на суму 400 551,38 грн.

Як стверджує позивач, вартість товару повинна бути зменшена у відповідності до п.3. Додаткової угоди №1.

Додаткова угода №2 від 06.04.2021: Оплата згідно рахунку №413 була здійснена 09.04.2022 на суму 379 271,64грн. Товар був поставлений згідно видаткових накладних №704 від 08.04.2021 на суму 393 966,72 грн., №757 від 09.04.2021 на суму 24 340,68 грн.

Згідно п.3 Додаткової угоди №2 від 06.04.2021р. у разі здійснення покупцем своєчасної оплати, що встановлена в п.2. цієї додаткової угоди, вартість товару, що було поставлено на користь покупця зменшується (скоригована вартість), у такому випадку покупець має право на знижку на суму 39 035,76 грн.

Як стверджує позивач, вартість товару повинна бути зменшена у відповідності до п.3. Додаткової угоди №2.

Додаткова угода №3 від 30.04.2021: Оплата згідно рахунку №603, була здійснена 15.06.2021 на суму 231 282,00 грн. Товар був поставлений згідно видаткової накладної №1358 від 21.05.2021 на суму 267 246,00 грн.

Згідно з п.3 Додаткової угоди №3 від 30.04.2021 у разі здійснення покупцем своєчасної оплати, що встановлена в п.2. цієї додаткової угоди, вартість товару, що було поставлено на користь покупця зменшується (скоригована вартість), у такому випадку покупець має право на знижку на суму 35 964,00 грн.

Як стверджує позивач, вартість товару повинна бути зменшена у відповідності до п.3. Додаткової угоди №3.

Додаткова угода №4 від 19.05.2021: Оплата згідно рахунку №761, була здійснена 01.06.2021 на суму 193034,42 грн. Товар був поставлений згідно видаткової накладної №1484 від 28.05.2021 на суму 212714,57 грн.

Згідно з п.3 Додаткової угоди №4 від 19.05.2021 у разі здійснення покупцем своєчасної оплати, що встановлена в п.2. цієї додаткової угоди, вартість товару, що було поставлено на користь покупця зменшується (скоригована вартість), у такому випадку покупець має право на знижку на суму 19 680,15 грн.

Як стверджує позивач, вартість товару повинна бути зменшена у відповідності до п.3. Додаткової угоди №4.

По Додатковій угоді №5 вартість товару була відкоригована.

Додаткова угода №6 від 08.06.2021: Оплата згідно рахунку №922, була здійснена 08.06.2021 на суму 775 056,00 грн. Товар був поставлений згідно видаткової накладної №1613 від 15.06.2021 на суму 807 744,00 грн.

Згідно п.3 Додаткової угоди №6 від 08.06.2021 у разі здійснення покупцем своєчасної оплати, що встановлена в п.2. цієї додаткової угоди, вартість товару, що було поставлено на користь покупця зменшується (скоригована вартість), у такому випадку покупець має право на знижку на суму 32 688,00 грн.

Як стверджує позивач, вартість товару повинна бути зменшена у відповідності до п.3. Додаткової угоди №6.

Додаткова угода №8 від 01.09.2021: Оплата згідно рахунку №1332, була здійснена 07.09.2021 на суму 234 643,50 грн. Товар був поставлений згідно видаткової накладної №1966 від 06.09.2021 на суму 244697,58 грн.

Згідно з п.3 Додаткової угоди №8 від 01.09.2021 у разі здійснення покупцем своєчасної оплати, що встановлена в п.2. цієї додаткової угоди, вартість товару, що було поставлено на користь покупця зменшується (скоригована вартість), у такому випадку покупець має право на знижку на суму 10 054,08 грн.

Як стверджує позивач, вартість товару повинна бути зменшена у відповідності до п.3. Додаткової угоди.

Як стверджує позивач, згідно п.3 всіх додаткових угод для ТОВ "Перспектива" були встановлені знижки в разі оплати у встановлений відповідачем строк, й тому одразу позивач оплачував рахунки у відповідності до суми знижки, та була домовленість між сторонами що відповідач здійснить коригування вартості у податкових накладних. Однак відповідач в цій частині умов домовленостей не здійснив коригування у повному обсязі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було встановлено судом, 05.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перспектива" (покупець) укладений договір поставки №137-C3 відповідно до п.1.1. якого, у строки, зумовлені цим Договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця насіннєвий матеріал та/або хімічні засоби захисту рослин, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар відповідно до умов Договору (додаткових угод та Специфікацій до нього).

Конкретний асортимент товару його кількість, ціна за одиницю, загальна вартість товару, номер рахунку-фактури, умови оплати, порядок вивантаження, грошовий еквівалент ціни та вартості товару в іноземній валюті курс іноземної валюта спосіб розрахунку (в тому числі за допомогою авальованих векселів), розмір знижки до ціни реалізованого товару або умови, за яких відбувається коригування ціни товару в бік зменшення, вимоги щодо надання забезпечення виконання зобов`язань, а також штрафні санкції, крім тих, що містяться в даному Договорі, інші відомості, які сторони вважають за потрібне погодити наводяться у Специфікаціях та/або в додаткових угодах до даного Договору, які є його невід`ємною частиною (п.2.1.Договору).

Сторони погодили, що поставка товару здійснюється окремими партіями в строки, що додатково погоджуються сторонами (п.4.5.Договору).

Звертаючись з цим позовом до суду, предметом позову позивач визначив частину суми попередньої оплати у розмірі 539 118,96 грн., яку було перераховано позивачем на рахунок відповідача на виконання умов Специфікації №1 від 30.09.2021 до договору №137-С3 від 05.03.2021 та на яку відповідач товар так і не поставив та відповідну суму позивачу не повернув.

Так, 30.09.2021 сторонами було підписано Специфікацію №1 до договору №137-С3 від 05.03.2021, якою погоджено поставку товару на загальну суму 5 568 914,15 грн., що еквівалентно 209 515,20 дол. США. Умови оплати: покупець здійснює 100% передоплату товару згідно рахунку №1437 від 30.09.2021 в сумі 5 568 914,15 грн. (з ПДВ), що еквівалентно 209 515,20 дол. США в строк до 30.09.2021. Строк і порядок відвантаження товару: товар постачається на умовах DAP (згідно Інкотермс у редакції 2010 року) за адресою покупця. Термін поставки: до 15.03.2022.

На підставі зазначеного, постачальником було виставлено покупцю відповідний рахунок на оплату №1437 від 30.09.2021 на суму 5 568 914,15 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

В той же день, позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 5 568 914,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням №953 від 30.09.2021, з призначенням платежу: оплата за ЗЗР згідно рахунку №1437 від 30.09.2021.

Частиною 1 статті 172 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 172 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як було встановлено судом, товар що поставлявся згідно Специфікації №1 був поставлений не в повному обсязі, а лише у розмірі 2 888 544,11 грн. згідно видатковою накладною №296 від 01.07.2022 та видатковою накладною №303 від 05.07.2022, з зазначенням у вказаних накладних: замовлення покупця №1437 від 30.09.2021; Договір №137-С3 від 05.03.2021.

Товар на суму 2 680 370,04 грн. відповідач, як зазначає позивач, поставити не зміг, у зв`язку з чим сторони домовились на інший товар про що уклали Специфікацію №2 від 22.07.2022.

Згідно Специфікації №2 від 22.07.2022 до договору №137-С3 від 05.03.2021 сторони погодили поставку товару на загальну суму 2 141 251,08 грн., що еквівалентно 77 977,10 дол. США. Умови оплати: покупець здійснює 100% передоплату товару згідно рахунку №307 від 22.07.2022 в сумі 2 141 251,08 грн. (з ПДВ), що еквівалентно 77 977,10 дол. США. Строк і порядок відвантаження товару: товар постачається на умовах EXW (згідно Інкотермс у редакції 2010 року) - самовивіз зі складу постачальника. Термін відвантаження - за домовленістю сторін.

На підставі зазначеного постачальником був виставлений рахунок на оплату №307 від 22.07.2022.

Згідно з видатковою накладною №310 від 25.07.2022 відповідач 25.07.2022 поставив позивачу товар на загальну суму 2 141 251,08 грн., з зазначенням у накладній: замовлення покупця №307 від 22.07.2022; Договір №137-С3 від 05.03.2021.

За вищевказаними накладними всього відповідач поставив позивачу товару на загальну суму 5 029 795,19 грн.

Отже, різниця між сумою попередньої оплати та сумою поставленого товару на виконання умов Специфікації №1 становить 539 118,96 грн.

Доказів поставки відповідачем товару на суму 539 118,96 грн. позивачу чи повернення останньому вказаної суми матеріали справи не містять.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар в установлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

З огляду на зазначене, станом на день прийняття цього рішення відповідач не поставив оплачений позивачем товар за Специфікацію №1 від 30.09.2021 до договору №137-С3 від 05.03.2021 на суму у розмірі 539 118,96 грн.

Строк поставки вказаного товару відповідачем сплинув, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача передплату у розміру недопоставленого товару.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, на підтвердження виконання ним зобов`язання за Специфікацію №1 від 30.09.2021 до договору №137-С3 від 05.03.2021 в частині поставки товару на суму у розмірі 539 118,96 грн., сплачену позивачем в якості попередньої оплати, або повернення грошових коштів у розміру недопоставленого товару, а в матеріалах справи такі докази відсутні, суд дійшов висновку про те, що позивачем заборгованість відповідача за Специфікацію №1 від 30.09.2021 до договору №137-С3 від 05.03.2021 у вигляді передплаченої суми у розмірі 539 118,96 грн. належним чином доведена, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Водночас суд констатує, що на підставі договору №137-С3 від 05.03.2021 окрім Специфікації №1 від 30.09.2021 (поставка товару за якою є предметом цього спору) та Специфікації №2 від 22.07.2022 до неї, сторонами було укладено ряд додаткових угод, поставка товару за якими не входить до предмета даного позову, що вбачається, зокрема, з наданих відповідачем доказів.

При цьому, укладання інших додаткових угод до Договору та здійснення поставок за ними не є взаємопов`язаним/взаємовиключним з поставкою товару за Специфікації №1 від 30.09.2021.

А відтак, суд не вбачає за необхідне надавати детальну оцінку таким доказам, оскільки означені докази не стосуються предмета спору, не підтверджують поставку відповідачем товару на оспорювану суму у розмірі 539 118,96 грн. за Специфікації №1 від 30.09.2021 та не спростовують наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 539 118,96 грн.

Твердження відповідача про те, що з урахуванням поставки за договором №148-СЗ від 24.07.2020 заборгованість позивача перед підприємством відповідача складає 912, 41 грн. є безпідставним, необґрунтованим та не приймається судом до уваги, оскільки вказаний договір жодним чином не впливає на виконання умов Специфікації №1 від 30.09.2021 до договору №137-С3 від 05.03.2021.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (вул.Островського, 50, смт.Бабаї, Харківського району, Харківської області, 62403, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива" (вул.Степова, 5, м.Добропілля, Покровського району, Донецької області, 85032, ) заборгованість за Договором поставки №137-СЗ від 05.03.2021 в сумі 539 118 (п`ятсот тридцять дев`ять тисяч сто вісімнадцять) грн. 96 коп., а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 086 (вісім тисяч вісімдесят шість) грн. 78 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "13" березня 2023 р.

Суддя Т.О. Пономаренко