ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"10" березня 2023 р. Cправа № 902/347/23

Суддя господарського суду Вінницької області Маслій І.В., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОВІО УКРАЇНА" (вул. Островського, 13, кв. 42, м. Київ, 03035)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМЕШІВКА АГРО ПЛЮС" (вул. Академічна, 16, м. Вінниця, 21000)

про стягнення 1 033 052,66 грн.

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОВІО УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМЕШІВКА АГРО ПЛЮС" про стягнення 1 033 052,66 грн заборгованості, з яких 756 165,20 грн - основного боргу, 185 765,80 грн - пені, 38 102,47 грн - 10% річних та 53 019,19 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №183 від 28.04.2021, в частині здійснення розрахунків за поставлений товар.

Дослідивши матеріали позовної заяви без номеру від 02.03.2023 (вх. номер канцелярії суду 334/23 від 09.03.2023) господарський суд дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що позовну заяву подано без додержання вимог статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за приписами пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з позовною заявою заявником подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке вмотивовано скрутним матеріальним станом, значною кількістю боржників у Товариства та чималою сумою заборгованості ТОВ "ЛЕМЕШІВКА АГРО ПЛЮС" перед Товариством, тому позивач немає можливості на момент звернення сплатити суму судового збору за подання позовної заяви, у зв`язку з чим просить відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви на 2 місяці, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за певних умов. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Однак визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Разом з тим, особа, що порушує питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, або про звільнення від його сплати, повинна навести обґрунтування обставин (з наданням на їх підтвердження доказів), які свідчать про неможливість здійснення оплати цього збору як станом на момент звернення до суду, так і до закінчення розгляду справи, ухвалення судового рішення по суті вимог заяви, скарги.

Обов`язок доказування і подання доказів визначений статтею 74 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, ті інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви та клопотання про відстрочення сплати судового збору не додано доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану позивача та докази які підтверджують обставини зазначені позивачем в обґрунтуваннях даної заяви.

Крім того, наведеними правовими нормами статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року в справі № 0940/2276/18 дійшла висновку, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, склад сторін у даній справі та предмет позову не свідчать про наявність умов, визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОВІО УКРАЇНА" про відстрочення сплати судового збору за подання до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Виходячи з аналізу наведених норм, саме лише скрутне матеріальне становище юридичної особи не є безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку із поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Зважаючи на вищевказане, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви, а судовий збір підлягає сплаті у встановленому законом розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України N 3674-VI від 8 липня 2011 року "Про судовий збір" за подання позову за місцем розгляду справи сплачується судовий збір, який зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

У позовній заяві позивачем заявлено вимогу майнового характеру.

З огляду на ціну позову, розмір судового збору за подання позовної заяви становить 15 495,79 грн.

Враховуючи наведене, позивачу слід сплатити судовий збір у сумі 15 495,79 грн та в підтвердження сплати судового збору у зазначеній сумі - надати докази сплати судового збору.

Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОВІО УКРАЇНА" не виконано вимоги пункту 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 77, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОВІО УКРАЇНА" в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви.

2. Позовну заяву без номеру від 02.03.2023 (вх. номер канцелярії суду 334/23 від 09.03.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОВІО УКРАЇНА" залишити без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОВІО УКРАЇНА" строк для усунення недоліків позовної заяви: 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

4. Попередити Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОВІО УКРАЇНА" про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

5. Копію ухвали надіслати Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОВІО УКРАЇНА" рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відому суду адресу електронної пошти: .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана 10.03.2023

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Островського, 13, кв. 42, м. Київ)