номер провадження справи 9/125/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 Справа № 908/1638/22

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання, (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35)

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, (69057, м. Запоріжжя, вул. Олександра Матросова, буд. 29)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго, (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про стягнення суми 3457653,79 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: Аксарін Р.М.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання про стягнення з відповідача: Головного управління Національної поліції в Запорізькій області заборгованості за спожиту електричну енергію за період березень, квітень, травень 2022 року за договором про постачання електричної енергії споживачу № 105/19-22 від 21.01.2022 в розмірі 3296045,08 грн., 3% річних в сумі 22951,36 грн., інфляційних втрат в сумі 138657,35 грн., що разом складає 3457653,79 грн.

Ухвалою суду від 14.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1638/22, присвоєно справі номер провадження 9/125/22. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 29.11.2022 до участі у справі № 908/1638/22 залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго. Ухвалою суду від 04.01.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

22.02.2023 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

20.12.2022 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, за якою позивач просив прийняти до розгляду вказану заяву, зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 159766 грн. 50 коп., яка складається з: суми 22550 грн. 10 коп. 3% річних за період з 27.04.2022 по 01.08.2022 та суми 137216 грн. 40 коп. інфляційних втрат за період з 01.05.2022 по 30.06.2022.

Вказана заява позивача про зменшення розміру позовних вимог була прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі від 04.01.2023.

Таким чином предметом розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 22550 грн. 10 коп. 3% річних та суми 137216 грн. 40 коп. інфляційних втрат.

Позивач підтримав вказані позовні вимоги з підстав, викладених у позові та з урахуванням обставин, викладених у заяві про зменшення розміру позовних вимог. Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу № 105/19-22 від 21.01.2022, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем були нараховані відповідачу до стягнення сума 22550 грн. 10 коп. 3% річних та сума 137216 грн. 40 коп. інфляційних втрат, які заявлені ним до стягнення.

Позов обґрунтовано ст. ст. 16, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 193, 230 ГК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕКП України № 312 від 14.03.2018 та умовами договору про постачання електричної енергії споживачу № 105/19-22 від 21.01.2022.

Відповідач проти позову заперечив. 25.10.2022 від відповідача до суду надійшов відзив. Також відповідачем були надані письмові додаткові пояснення, враховуючи зменшення позивачем розміру позовних вимог, згідно з якими представником відповідача в судовому засіданні 31.01.2023 зазначено про наступне. Внаслідок проведеного ПАТ «Запоріжжяобленерго» коригування спожитого обсягу електричної енергії, виставлено нові рахунки, які оплачені відповідачем, що сторонами не заперечується. Тож відповідач не має заборгованості перед позивачем за спожиту електричну енергію за період: березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2022. Отже сума 3% річних та інфляційних втрат розраховані на суму боргу, якого не існує. Оскільки суми основного боргу не існує, то відсутня правова підстава для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Третя особа надала письмові пояснення в яких зазначила про наступне. Обсяги розподіленої електричної енергії споживачу (відповідачу у справі) у розрахунковий період за березень, квітень, травень 2022, яка була надана позивачем листом № 007-66/3395 від 13.07.2022, які склали: березень 2022 507249 кВт.год; квітень 2022 224877 кВт.год; травень 2022 132945 кВт.год. Разом з тим, ПАТ «Запоріжжяобленерго» провело коригування обсягів споживання відповідачем за зазначений період, про що повідомило позивача листом № 007-66/5901 від 06.12.2022. Скориговані обсяги електричної енергії становлять: березень 2022 506153 кВт.год; квітень 2022 214728 кВт.год; травень 2022 125374 кВт.год. Розрахунки за спожиту електроенергію та послуги з розподілу Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області проводяться безпосередньо з ТОВ Запоріжжяелектропостачання у відповідності до умов договору про постачання електричної енергії споживачу. ПАТ «Запоріжжяобленерго» щомісячно надає інформацію щодо обсягів розподіленої електричної енергії споживачем для подальшого виставлення рахунків електропостачальником. Просив розглядати справу без участі третьої особи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

21.01.2022 Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області (Споживач, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання (Постачальник, позивач у справі) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 105/19-22 (далі Договір), шляхом приєднання споживача до Договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції Постачальника - Додаток № 2 до Договору, для чого Споживач 21.01.2022 подав електропостачальнику заяву-приєднання до Договору.

В пункті 1.1 Договору сторонами визначено, що цей договір про постачання електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Додатком 1 до Договору є підписана Споживачем заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії.

За змістом п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 3.4 Договору факт постачання товару підтверджується підписаним сторонами Актом (-ами) прийняття-передавання товарної продукції.

Підпунктом 1 пункту 6.2 Договору встановлено, що Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору на підставі належним чином оформлених Постачальником рахунку та Акту.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що визначені Комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до цього Договору (п. 5.1 Договору).

В п. 1 Комерційної пропозиції (Додаток № 2 до Договору) визначено ціну 1 кВт/год електричної енергії, яка складає 4,173227 грн. за кВт/год з ПДВ.

Згідно з п. 3 Комерційної пропозиції термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати рахунок та Акт надаються Постачальником на адресу Споживача до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим; оплата рахунку та Акту здійснюється у строк до 15 робочих днів з моменту отримання його Споживачем.

Термін дії Договору до 31.12.2022 (п. 5 Комерційної пропозиції).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за період: березень-травень 2022 від ПАТ «Запоріжжяобленерго», який виконує функції ОСР на території Запорізької області, було отримано інформацію про фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії по кожному споживачу (лист № 007-66/3395 від 13.07.2022).

За підсумками за період: березень травень 2022 між електропостачальником та ОСР підписані акти приймання-передавання послуг з розподілу електричної енергії.

На підставі п. 3.4 Договору, 18.04.2022, 12.05.2022 та 15.06.2022 позивачем на електронну адресу відповідача, зазначену в Додатку № 1 до Договору («Заява-приєднання») були направлені підписані з боку позивача акти прийняття-передавання товарної продукції та рахунки за спожиту електричну енергію (щомісячно), за період березень, квітень, травень 2022, на загальну суму 3342768,88 грн.

Відповідачем було здійснено часткову сплату рахунків за березень, квітень, травень 2022, що підтверджується платіжними дорученнями № 6091 від 07.07.2022 на суму 13164,05 грн., № 6090 від 07.07.2022 на суму 15583,49 грн., № 6089 від 07.07.2022 на суму 17976,26 грн., всього на загальну суму 46723,80 грн. (копії містяться в матеріалах справи).

І, відповідно, як зазначив позивач у позовній заяві, з урахуванням часткової оплати, у відповідача виник борг за спожиту електричну енергію у період березень, квітень, травень 2022, який станом на день звернення з позовом до суду становив 3296045,08 грн.

З матеріалів справи також слідує, що під час розгляду даної справи № 908/1638/22 позивачем було отримано від ОСР лист від 06.12.2022 № 007-66/5901, яким ОСР повідомило позивача про здійснення коригування обсягів спожитої електричної енергії відповідачем у період березень-серпень 2022, перерахунок - 65805 кВт.год.

09.12.2022 (під час розгляду даної справи № 908/1638/22) відповідачем було сплачено борг за спожиту електричну енергію за березень 2022 в сумі 1928515,82 грн. (пл. доручення № 11343 від 09.12.2022), за квітень 2022 в сумі 818144,60 грн. (пл. доручення № 11344 від 09.12.2022), за травень 2022 в сумі 477692,99 грн. (пл. доручення 11345 від 09.12.2022).

Вказані обставини щодо коригування обсягів спожитої електричної енергії та сплати відповідачем за спожиту електричну енергію за період березень-травень 2022 стали підставою для зменшення позивачем розміру позовних вимог, що не суперечить приписам ст. 46 ГПК України і є правом позивача, про що ним було заявлено 20.12.2022, шляхом подачі заяви про зменшення розміру позовних вимог, за якою позивач просив прийняти до розгляду вказану заяву, зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 159766 грн. 50 коп., яка складається з: суми 22550 грн. 10 коп. 3% річних за загальний період з 27.04.2022 по 01.08.2022 та суми 137216 грн. 40 коп. інфляційних втрат за загальний період з 01.05.2022 по 30.06.2022, які нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором.

Вказана заява позивача про зменшення розміру позовних вимог була прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі від 04.01.2023.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши сторін, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п. п.1, 7 ст. 193 ГК України.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в порушення умов договору оплату вартості спожитої електричної енергії в обумовлені договором терміни належним чином не виконав.

Так, відповідно до п. 3 Комерційної пропозиції (Додаток № 2 до Договору) оплата рахунку та Акту здійснюється у строк до 15 робочих днів з моменту отримання його Споживачем.

Як встановлено судом вище, рахунки та акти за березень, квітень та травень 2022 були направлені позивачем на електронну адресу відповідача, зазначену в Додатку № 1 до Договору («Заява-приєднання»), 18.04.2022, 12.05.2022 та 15.06.2022 відповідно.

Таким чином, за березень 2022 відповідач повинен був здійснити розрахунок до 09.05.2022 включно, за квітень 2022 до 02.06.2022 включно, за травень 2022 до 06.07.2022 включно.

Разом з тим, оплата відповідачем була здійснена із порушенням строків, встановлених договором. Остаточні розрахунки відповідач здійснив 09.12.2022.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до приписів ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанові Верховного Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Таким чином наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов`язань, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат є обґрунтованими.

Перевіривши за допомогою інформаційно-правової системи «ІПС Ліга:Закон» розрахунок інфляційних витрат, суд встановив, що розрахунок здійснений вірно, а тому вимоги в цій частині задовольняються судом в заявленому позивачем розмірі, а саме - в розмірі 137216,40 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що при його здійсненні були допущені помилки в частині визначення початку періоду прострочення, що, відповідно, призвело до невірного визначення розміру 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача.

Так, враховуючи викладені вище висновки суду, за березень 2022 початком періоду прострочення є 10.05.2022, за квітень 2022 03.06.2022, за травень 2022 07.07.2022. Здійснивши за допомогою інформаційно-правової системи «ІПС Ліга:Закон» перерахунок 3% річних, з урахуванням вказаних початків прострочення по кожному з актів, суд встановив, що до стягнення з відповідача на користь позивача належить сума 18370,19 грн. 3% річних.

Щодо заперечень відповідача, суд зазначає, що коригування ОСР показів обсягів спожитої електричної енергії, яке відбулось у грудні 2022, не змінює строків оплати, визначених умовами укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії споживачу. Тим більше, що коригування відбулось в бік зменшення, а не збільшення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач при зверненні до суду сплатив за платіжним дорученням № 6143 від 30.08.2022 суму 51864,81 грн. - 1,5 % від загального розміру заявлених позовних вимог.

20.12.2022 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі від 04.01.2023.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

На підставі викладеного, враховуючи зменшення позивачем розміру позовних вимог, до повернення позивачу з Державного бюджету України належить сума 49468,31 грн. судового збору (пропорційно зменшенню розміру позовних вимог), про що судом буде постановлено ухвалу за відповідним клопотанням позивача.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України інша частина судового збору (2396,50 грн.) покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, (69057, м. Запоріжжя, вул. Олександра Матросова, буд. 29) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання, (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35) суму 18370 грн. 19 коп. 3% річних та суму 137216 грн. 40 коп. інфляційних втрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, (69057, м. Запоріжжя, вул. Олександра Матросова, буд. 29) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання, (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35) суму 2333,80 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 07.03.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Суддя О.С. Боєва