ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д к л а д е н н я р о з г л я д у с п р а в и

м.Чернівці

13 березня 2023 року Справа № 926/707/23

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гушилик С.М., за участю секретаря судового засідання Петровської В.С. розглянувши справу №926/707/23

За позовом Товаритсва з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" (58018, м.Чернівці, вул. Воробкевича Сидора, буд. 1-А)

До Новоселицької міської ради (60300, м. Новоселиця, вул. Чкалова, буд.7)

Про стягнення заборгованості в розмірі 586357,14 грн

За участю представників:

Від позивача: Попов В.Д. адвокат (за довіреністю від 12.12.2022 року).

Від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Новоселицької міської ради про стягнення штрафних санкцій за договором №41НВ587-118-19 на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими від 01.02.2019 року в розмірі 586357,14 грн.

17.02.2023 року позовні матеріали зареєстровані відділом документального забезпечення та аналітичної роботи Господарського суду Чернівецької області за вх.№707.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу №926/707/23 передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою 20.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено засідання на 13.03.2023 року.

28.02.2023 року до суду надійшло повідомлення про вступ прокурора у справу (вх.№880).

Від відповідача 06.03.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№940.

На електронну адресу суду 08.03.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№988).

09.03.2023 року відповідачем у справі було направлено до суду заперечення на відповідь на відзив (вх.№1008).

У судовому засіданні 13.03.2023 року представник відповідача не з`явився.

Представник позивача зазначив, що не отримав на не був ознайомлений з повідомленням про вступ у справу прокурора та заперечує проти вступу останнього у справу.

Так, судом встановлено, що до повідомлення виконувача обов`язків керівника Чернівецької окружної прокуратури (вх.№880 від 28.02.2023р.) про вступ прокурора у справу, не долучено доказів направлення означеної заяви сторонам по справі.

Вищезазначена заява Чернівецької окружної прокуратури аргументована тим, що вступ у справу прокурора є метою процесуального захисту інтересів держави в особі Новоселицької міської ради, мотивоване обставинами, пов`язаними із зверненням цього органу місцевого самоврядування до оружної прокуратури з проханням вступу у справу через те, що юристи Новоселицької міської ради не мають можливості забезпечити участь у розгляді даної справи.

У заяві про вступ прокурора у справу вказується про важливість використання бюджетних коштів з дотриманням вимог законодавства, що в протилежному випадку підриває матеріальну та фінансову основу системи бюджетного фінансування та завдає шкоду інтересам держави.

На думку прокурора, рішення у справі може вплинути на подальший економічний розвиток територіальної громади та, при цьому, Чернівецькою окружною прокуратурою вже здійснювалось представництво Новоселицької міської ради у господарському суді в інших справах.

Проте, в поданій заяві прокурором не надано доказів нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави Новоселицькою міською радою у конкретному спорі у справі №926/707/23, який виник з договірних відносин, що мають місце між сторонами на підставі договору на постачання природного газу для потреб споживачів.

Відповідач у справі не позбавлений можливості процесуально відреагувати на заявлений до нього позов.

Прокурором не обґрунтовано наявності визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, тобто господарським судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Новоселицькою міською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади.

На переконання суду, участь прокурора у даній справі не сприятиме забезпеченню судом дотримання вищезазначених принципів рівності та змагальності учасників судового процесу, а значить і не сприятиме дотриманню завдань господарського судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Так відповідно до частини 1, абзацу 1 частини 3 та абзацу 1 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Така правова позиція висловлена зокрема у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі № 906/240/18, від 01.11.2018 у справі № 910/18770/17, від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Аналогічна правова позиція у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

Отже, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Суд зобов`язаний дослідити: чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Останній не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може та бажає захищати інтереси держави, аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 (п.п. 28 -52), в якій зазначено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (дотримання порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Згідно частинами 1, 2 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Частиною 4 статті 53 ГПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно із пунктами 1, 2 частини 3 статті 2 ГПК України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з пунктами 2, 4 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, серед інших, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.

Частиною першою статті 7 ГПК встановлено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

У відповідності до частин першої-другої статті 13 ГПК судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою ж статті 2 ГПК України встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства, прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Останній не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може та бажає захищати інтереси держави.

Натомість саме лише посилання прокурора що у Новоселицької міської ради немає можливості залучити юриста до участі у розгляді даної справи, важливість використання бюджетних коштів з дотриманням вимог законодавства, чи те що рішення у справі може вплинути на подальший економічний розвиток територіальної громади, не може свідчити про неналежне виконання підприємством своїх функцій та слугувати підставою для вступу прокурора в справу №926/707/23.

За такого правового регулювання, враховуючи відсутність зі сторони прокурора належної аргументації та доказів невчинення чи неналежного вчинення, уповноваженим суб`єктом, відповідних дій по представництву державних інтересів в межах даної справи, беручи до уваги предмет спору, характер спірних правовідносин, суд не знайшов підстав для задоволення заяви прокурора про вступ у справу (вх.№880).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 3, 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 2 ч.2 ст.202 ГПК України встановлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно із частиною 8 даної статті про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Згідно з ч.1 ст.252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Пунктом 2 ч.2 ст.202 ГПК України встановлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно із частиною 8 даної статті про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Враховуючи вищезазначене, з метою надання учасникам справи можливості для повної реалізації своїх процесуальних прав, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи.

Керуючись статтями 202, 216, 232, 234, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Повідомлення про вступ прокурора у справу у справу №926/707/23 (вх.№880 від 28.02.2023) залишити без розгляду.

2. Відкласти розгляд справи на 30 березня 2023 року на 10 годину 00 хвилин, засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Чернівецької області за адресою: м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 14, в залі судових засідань №3 (другий поверх).

Рекомендувати у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, в період дії воєнного стану на території України надсилати документи за допомогою підсистеми "Електронний суд" або з кваліфікованим електронним підписом на офіційну електронну пошту суду: .

Вказана обставина не позбавляє учасників справи права на безпосереднє звернення та подання документів до канцелярію суду або їх направлення засобами поштового зв`язку та права на безпосередню участь повноважних представників учасників справи в судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Чернівецької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: https://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя Гушилик С.М.