СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

02 березня 2023 року м. Харків Справа № 922/3604/21

Східний апеляційний господарський суд у складі судді Шевель О.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 вх. № 239 Х/2 на рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022, ухвалене суддею Кухар Н.М. у приміщенні Господарського суду Харківської області 13.01.2022 о 15:15 год. (повне рішення складено 20.01.2022) у справі №922/3604/21

за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків,

до Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство", м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_1 , м. Харків,

про стягнення 1127755,36 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі №922/3604/21 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство" на користь держави шкоду, заподіяну незаконним вирубуванням дерев, у загальній сумі 1127755,36 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 16916,33 грн.

Повне рішення складено 20.01.2022, отже, останнім днем встановленого ч.1 ст.256 ГПК України строку його апеляційного оскарження є 09.02.2022. Вказане рішення оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 26.01.2022.

19.01.2023, тобто із значним пропуском строку апеляційного оскарження, ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) надіслав поштою до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вищевказане рішення скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.226 ГПК України.

Заявник також просить поновити пропущений строк подання апеляційної скарги, в обґрунтування якого наводить наступні твердження: ОСОБА_1 не має електронної пошти, комп`ютера, в системі "Електронний суд" не зареєстрований, інтернетом не користується, практично живе та працює в лісі, на зазначений ним телефонний номер та поштову адресу ухвали-повідомлення від Господарського суду Харківської області не надходили, через що інформації про проведення судових засідань у справі ОСОБА_1 не отримував, про хід розгляду справи адвокат третьої особи, Літвінова А.С. , нічого не повідомляла, а з 24.02.2022 перебуває за кордоном. Заявник зазначає, що 05.01.2023 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Косогором С.Ф., який 11.01.2023 (після отримання доступу до матеріалів електронної справи в системі "Електронний суд") ознайомив ОСОБА_1 з повним текстом рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі №922/3604/21. Також апелянт зазначає, що внаслідок військової агресії РФ проти України отримання ним паперової копії рішення було ускладнено, і просить суд врахувати, що перебуваючи на посаді майстра лісу Бабаївського лісництва ДП "Жовтневе лісове господарство" та діючи у складі Держлісохорони, яка має статус правоохоронного органу, під час дії воєнного стану ОСОБА_1 переведений на цілодобовий посилений варіант несення служби. Апелянт посилається на висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, а також колегією суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в ухвалі від 29.11.2022 у справі №550/101/18 про те, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, і про те, що військова агресія РФ проти України об`єктивно обмежила громадян, які проживають у м.Харкові, у реалізації існуючих у них прав. Зазначені обставини заявник вважає поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження, наполягаючи на тому, що неналежне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання у справі №922/3604/21 позбавило його гарантованого державою доступу до правосуддя та порушило його право на справедливий суд.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2023 було витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3604/21.

27.02.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

01.03.2023 від Господарського суду Харківської області додатково отримано для долучення до матеріалів справи довідку про доставку електронного листа, відповідно до якої рішення від 13.01.2022 у справі №922/3604/21 доставлено до електронного кабінету Літвінової А.С. 26.01.2022 о 12:59 год.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, стосовно клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.256 ГПК України, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 1227/8971/2012 зазначила, що з аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа "Мушта проти України"); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи "Рябих проти Росії", "Устименко проти України"); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи "Безруков проти Росії", "Брумареску проти Румунії").

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16 звернуто увагу на необхідність врахування практики ЄСПЛ щодо поновлення строку на апеляційне оскарження. Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Виходячи зі змісту ч. 2, 3 ст. 256 ГПК України, клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, і лише сам факт подання скаржником клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду відновити цей строк.

У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 19.06.2020 у справі № 926/1037-б/15, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, від 30.08.2022 у справі № 903/952/20, від 23.12.2022 у справі № 922/3502/21 тощо).

У постанові від 12.07.2022 у справі 9/430-05-11867 Верховний Суд зауважив, що суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 29.11.2021 звернувся до господарського суду з заявою про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Як вбачається із вказаної заяви, підписаної ОСОБА_1 та його представником (т.2, а.с.1), у ній зазначено адресу реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , яку також вказано і в апеляційній скарзі, тобто будь-якої іншої адреси заявник суду не повідомляв), а також адресу представника, адвоката Літвінової А.С. (АДРЕСА_2).

Ухвалою суду від 30.11.2021 вказану заяву було задоволено та залучено ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Після залучення ОСОБА_1 до участі у справі господарський суд направляв копії процесуальних документів на адреси, зазначені в заяві ОСОБА_1 про вступ у справу, зокрема, ОСОБА_1 отримав повідомлення про призначення судового засідання на 23.12.2021 (т.2, а.с.227). Копію ухвали-повідомлення від 23.12.2021 про призначення розгляду справи на 13.01.2022 суд також направив на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , однак вказане поштове відправлення було повернуто відділенням зв`язку на адресу господарського суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (т.2, а.с.234).

Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом пункту 4 частини шостої якої днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та / або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20, від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22).

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції надав доступ до електронної справи представникові ОСОБА_1 , адвокату Літвіновій А.С., яка подавала заяви та отримувала процесуальні документи через систему "Електронний суд".

Зокрема, 13.01.2022 адвокат Літвінова А.С. подала клопотання про відкладення розгляду справи (т.3, а.с.16), з якого вбачається, що заявниця була повідомлена про час та місце судового засідання 13.01.2022 (в якому ухвалено оскаржуване рішення).

Повний текст рішення від 13.01.2022 адвокат Літвінова А.С. отримала в системі "Електронний суд" 26.01.2022 о 12:59 год., що підтверджується довідкою Господарського суду Харківської області, долученою до матеріалів справи.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Згідно з ч.7 ст.242 ГПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що твердження апелянта про те, що місцевий господарський суд не повідомляв його про розгляд справи, а також посилання на неотримання повного тексту оскаржуваного рішення до січня 2023 року, спростовуються матеріалами справи.

Твердження заявника скарги про те, що адвокат Літвінова А.С. не повідомляла його про хід розгляду даної господарської справи, не доведені жодними доказами, окрім того, відповідні обставини не можуть бути визнані об`єктивними та непереборними, оскільки стосуються виключно відносин між ОСОБА_1 та його представником.

Окрім того, як уже зазначалося, рішення в даній справі оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 26.01.2022. Посилання апелянта на відсутність у нього інтернету суд апеляційної інстанції не вважає переконливим аргументом, оскільки заявником не доведено неможливості (у разі дійсної відсутності інтернету) звернутися по допомогу до осіб, які мають доступ до інтернету, раніше, ніж у січні 2023 року (коли ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з іншим представником).

Заявник скарги зазначає, що адвокат Літвінова А.С. через розпочату військову агресію РФ виїхала за кордон 24.02.2022, разом з тим, ним не наведено посилання на жодні об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у період з 26.01.2022 до 24.02.2022, тобто після отримання копії рішення і до початку воєнних дій.

Стосовно посилань апелянта на введення в Україні воєнного стану, колегія суддів зазначає наступне.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану").

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов?язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22.

Таким чином, лише саме посилання апелянта на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги без зазначення конкретних обставин, які унеможливили своєчасне звернення до суду з апеляційною скаргою, та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з воєнним станом. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації своїх прав. Відповідних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 13.02.2023 у справі № 875/860/22, у постанові від 16.02.2023 у справі № 826/8499/17 тощо.

У постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, на яку посилається апелянт, Верховний Суд також зазначив, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків. У вказаній адміністративній справі суд надав оцінку поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду та визнав такі причини поважними з огляду на конкретні обставини справи №500/1912/22 - оскільки позивач є учасником бойових дій, мобілізованим у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС).

У справі № 550/101/18, на яку також посилається апелянт, Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в ухвалі від 29.11.2022 визнала поважними причини, з яких обвинувачений подав апеляційну скаргу на вирок від 10.08.2022 з пропуском встановленого строку, а саме - 25.10.2022, зокрема, суд зазначив, що отримання апелянтом копії вироку поштою стало можливим лише 07.09.2022, ці обставини, а також інші труднощі, такі як, віялові відключення електроенергії в місті Харкові, постійні повітряні тривоги, ускладнили процес підготовки апеляційних скарг та доповнень до них. Разом з тим, як вбачається із зазначеної ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, період пропуску заявником відповідного процесуального строку є невеликим.

У даній справі №922/3604/21 апелянт стверджує, що отримати оскаржуване рішення від 13.01.2022 в паперовому вигляді до січня 2023 року йому перешкоджали обстріли Харкова, віялові відключення електроенергії в місті, постійні повітряні тривоги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що такі обставини дійсно мали місце, істотні труднощі відчули на собі всі без винятку мешканці міста - на це вказує і сам апелянт у скарзі.

Разом з тим, у відповідності до вищенаведених приписів ч. 1 ст. 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Господарський суд Харківської області та Східний апеляційний господарський суд не припинили роботу під час воєнного стану, підприємство "Укрпошта" також здійснювало пересилання кореспонденції.

Отже, навіть з урахуванням наслідків ворожих обстрілів міста, а також характеру роботи ОСОБА_1 (посилений варіант несення служби у Держлісохороні), суд апеляційної інстанції зазначає, що строк пропуску апеляційного оскарження (майже рік з дня складення повного рішення господарського суду) є значним, і ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не наведено обставин, що перешкодили б йому раніше, ніж у січні 2023 року, ознайомитися з судовим рішенням, ухваленим за результатами розгляду справи, до участі в якій ОСОБА_1 було залучено за його власною заявою і про хід провадження в якій він був повідомлений.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник скарги також зазначає, що своєчасному отриманню копії оскаржуваного рішення перешкоджало перебування господарської справи за межами суду.

Як вбачається з матеріалів справи №922/3604/21, вона у 2022 році дійсно надсилалася до суду апеляційної та касаційної інстанції у зв`язку з тим, що відповідач, Державне підприємство "Жовтневе лісове господарство", м. Харків, оскаржував рішення від 13.01.2022 у даній справі. Постановою Верховного Суду від 24.01.2023 залишено без задоволення касаційну скаргу відповідача на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2022, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП "Жовтневе лісове господарство" на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України, оскільки Державним підприємством "Жовтневе лісове господарство" не було доведено існування об`єктивно непереборних обставин, що не залежали від волевиявлення апелянта та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій, що зумовили пропуск процесуального строку на апеляційне оскарження, а наведені скаржником обставини визнані судом апеляційної інстанції неповажними. Зокрема, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що заявником не доведено відсутність у адвоката можливості ознайомитися з матеріалами справи в підсистемі "Електронний суд" раніше, ніж 28.09.2022 (коли, за твердженням відповідача, таке ознайомлення було здійснено).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_1 , незважаючи на ті обставини, про які він стверджує - відсутність інтернету, ненадходження поштової кореспонденції тощо - було відомо про перебування справи №922/3604/21 за межами господарського суду. Відповідне додатково свідчить про необґрунтованість доводів стосовно неможливості своєчасного особистого ознайомлення ОСОБА_1 з повним текстом рішення від 13.01.2022.

Окрім того, заявник, вказуючи на укладення 05.01.2023 договору про надання правової допомоги з адвокатом Косогором С.Ф. (який в подальшому ознайомився з матеріалами справи в електронному вигляді), водночас не наводить мотивування щодо обставин, які не дали змоги укласти такий договір раніше.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За приписами статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Отже, надаючи оцінку поважності наведених заявником причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходить із вищенаведених засад рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не визнає поважними причинами пропуску відповідного процесуального строку обставини, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Згідно з ч.3, 4 ст.260 ГПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Таким чином, з метою усунення зазначеного недоліку заявником має бути надано суду мотивування із зазначенням інших підстав для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 174, 234, 258, 259, 260 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі №922/3604/21 залишити без руху.

2. Встановити заявнику десятиденний строк з дня вручення йому копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

3. Роз`яснити апелянту, що у разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, буде застосовано процесуальні наслідки, визначені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О.В. Шевель