ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3902/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання Степановій О.В.,

за участю представників:

від ОСОБА_1 - Приміч Д.В.,

від Приватного підприємства "НІКА-2" - Гамар В.І.,

від ОСОБА_2 - участі не брали,

від ОСОБА_3 - участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "НІКА-2"

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2022, прийняте суддею Невінгловською Ю.М., м. Одеса, повний текст складено 26.12.2022,

у справі №916/3902/21

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Приватного підприємства "НІКА-2"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

- ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_3

про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного підприємства "НІКА-2", в якому просив визнати недійсним рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "НІКА-2", оформлене протоколом №2 від 11.05.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням корпоративних прав позивача у зв`язку з незаконністю оскаржуваного останнім рішення загальних зборів Приватного підприємства "НІКА-2", яким безпідставно виключено ОСОБА_1 зі складу учасників вказаного підприємства.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 28.12.2021 відкрито провадження у справі №916/3902/21 та в подальшому ухвалою суду від 19.01.2022 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2022 у справі №916/3902/21 (суддя Невінгловська Ю.М.) позов задоволено; визнано недійсним рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "НІКА-2", оформлене протоколом №2 від 11.05.2021; стягнуто з Приватного підприємства "НІКА-2" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Судове рішення мотивоване порушенням прав ОСОБА_1 у зв`язку із неналежним повідомленням останнього про проведення 11.05.2021 загальних зборів Приватного підприємства "НІКА-2", на яких було вирішено питання про виключення позивача зі складу учасників даного підприємства, а також тим, що вказане виключення позивача відбулося безпідставно, тобто за відсутності доказів, які б підтверджували систематичне невиконання останнім обов`язків учасника підприємства відповідача або перешкоджання його діяльності.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "НІКА-2" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2022 у справі №916/3902/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зокрема, в апеляційній скарзі з урахуванням доповнень б/н від 12.01.2023 (вх.№2001/22/Д1 від 13.01.2023) скаржник наголошує на тому, що викладені у протоколі №2 від 11.05.2021, яким оформлено оскаржуване позивачем рішення загальних зборів, обставини недофінансування та скрутного майнового становища Приватного підприємства "НІКА-2" внаслідок невнесення задекларованої частки статутного капіталу і низької фінансової дисципліни учасників, серед яких ОСОБА_1 вживав найменше заходів з внесення задекларованого внеску до статутного капіталу відповідача, не спростовані позивачем під час розгляду даної справи за допомогою належних та допустимих доказів, у зв`язку з чим вказані факти підтверджують наявність достатніх підстав для виключення ОСОБА_1 зі складу учасників вказаного підприємства. Крім того, за твердженням відповідача, ним було вжито всіх необхідних і передбачених статутом заходів, спрямованих на повідомлення позивача як про загальні збори, призначені на 17.02.2020, та прийняте на них рішення, так і про загальні збори, призначені на 11.05.2021, на яких було прийнято оскаржуване рішення про виключення ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу б/н та б/д (вх.№2001/22/Д2 від 23.01.2023) ОСОБА_1 , посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просить апеляційну скаргу Приватного підприємства "НІКА-2" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2022 у справі №916/3902/21 - без змін. Зокрема, позивач стверджує про те, що він не був належним чином повідомлений про проведення загальних зборів, оскільки відповідачем було безпідставно проігноровано направлені йому ОСОБА_1 повідомлення про зміну адреси останнього для здійснення комунікації з Приватним підприємством "НІКА-2". Позивач також зауважує на відсутності обґрунтованих підстав для його виключення зі складу учасників відповідача, оскільки учасник підприємства має право, а не обов`язок брати участь у загальних зборах, а також не зобов`язаний збільшувати первинний та вже сформований розмір капіталу юридичної особи шляхом внесення додаткових вкладів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 11.01.2023 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження; встановлено позивачу та третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 26.01.2023 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 призначено справу №916/3902/21 до розгляду на 08.03.2023 об 11:00.

У судовому засіданні 08.03.2023 представник Приватного підприємства "НІКА-2" апеляційну скаргу підтримав; представник ОСОБА_1 висловив заперечення проти її задоволення; представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи.

02.02.2023 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 26.01.2023 (вх.№2001/22/Д3 від 02.02.2023), в якому остання просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2022 у справі №916/3902/21 та відмовити у задоволенні позову. У даному відзиві ОСОБА_2 зазначає про те, що позивач не підтвердив доказами факт сплати ним всієї частки задекларованого статутного капіталу Приватного підприємства "НІКА-2", а також про те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, досліджуючи питання правомірності виключення позивача зі складу учасників відповідача, виклав формальні посилання на норми законодавства, проте повністю проігнорував процедурні моменти, визначені статутом Приватного підприємства "НІКА-2". Крім того, за твердженням ОСОБА_2 , позивач був належним чином повідомлений про проведення 11.05.2021 загальних зборів.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що відзив на апеляційну скаргу б/н від 26.01.2023 (вх.№2001/22/Д3 від 02.02.2023) подано ОСОБА_2 з пропуском строку, встановленого в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 про відкриття апеляційного провадження у справі №916/3902/21, а також те, що остання не порушувала питання про поновлення вказаного процесуального строку, зазначений відзив на апеляційну скаргу судом апеляційної інстанції залишено без розгляду, про що у судовому засіданні 08.03.2023 було постановлено протокольну ухвалу.

ОСОБА_3 своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалася, відзив на апеляційну скаргу не надала, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з пунктом 1.1 статуту Приватного підприємства "Ніка-2", затвердженого рішенням засновника б/н від 01.09.2001 та зареєстрованого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 12.09.2001 за №04056813Ю0010276, вказане підприємство створено громадянкою Молдови ОСОБА_2 з метою здійснення ринкових взаємовідносин і отримання прибутку на основі задоволення потреб громадян, колективних, державних та інших підприємств і організацій в виконанні робіт і наданні послуг в сферах, визначених предметом діяльності.

Статутний фонд підприємства становить 500 грн. Вкладом засновника в статутний фонд підприємства можуть бути будинки, споруди, обладнання, інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, іншими природними ресурсами, а також інші майнові права, кошти, в тому числі і в іноземній валюті та інші види вкладів, не заборонені діючим законодавством (пункти 3.5, 3.6 статуту Приватного підприємства "Ніка-2" у вищезазначеній редакції).

На підставі рішення засновника Приватного підприємства "Ніка-2" №2 від 19.09.2005 до складу засновників даного підприємства введено: громадянина Молдови ОСОБА_1 та громадянку Молдови ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 1.2 статуту Приватного підприємства "Ніка-2", зареєстрованого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 12.09.2001 за №04056813Ю0010276 з подальшими змінами та доповненнями, проведеними державними реєстраторами 21.04.2008 за №7000138 та 20.07.2011 за №11000138, засновниками зазначеного підприємства є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На підставі рішення загальних зборів засновників, оформленого протоколом №1 від 09.01.2013, до статуту Приватного підприємства "Ніка-2" було внесено зміни, державну реєстрацію яких проведено 16.01.2013 за №6000138. Зокрема, пункт 3.2 статуту підприємства відповідача викладено у новій редакції, згідно з якою для забезпечення діяльності підприємства створюється статутний капітал у розмірі 30000000 грн, який складається з вартості вкладів його засновників, при цьому вклади засновників у статутному капіталі становлять: ОСОБА_2 - вклад на суму 18000000 грн, що відповідає частці у статутному капіталі у розмірі 60%; ОСОБА_1 - вклад на суму 6000000 грн, що відповідає частці у статутному капіталі у розмірі 20%; ОСОБА_3 - вклад на суму 6000000 грн, що відповідає частці у статутному капіталі у розмірі 20%.

Рішенням загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленим протоколом №1 від 13.07.2015, вирішено перерозподілити частки в статутному капіталі підприємства наступним чином: ОСОБА_2 - вклад на суму 6000000 грн, що відповідає частці у статутному капіталі підприємства у розмірі 20%; ОСОБА_1 - вклад на суму 6000000 грн, що відповідає частці у статутному капіталі підприємства у розмірі 20%; ОСОБА_3 - вклад на суму 18000000 грн, що відповідає частці у статутному капіталі підприємства у розмірі 60%, у зв`язку з чим внести зміни та доповнення до статуту підприємства та доручити засновнику ОСОБА_2 провести їх державну реєстрацію.

Державну реєстрацію вищезазначених змін до статуту Приватного підприємства "Ніка-2" було проведено 16.07.2015 (номер запису 2002795).

В подальшому 10.11.2015 державним реєстратором Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на підставі рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленого протоколом №2 від 09.11.2015, було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів підприємства відповідача, а саме: Розділ 4 статуту Приватного підприємства "Ніка-2", який має назву "Управління підприємством", доповнено пунктами 4.6-4.11, за умовами яких, зокрема, найвищим органом управління підприємства є загальні збори засновників, які скликаються директором підприємства за власною ініціативою чи за ініціативою не менше 1/5 частки голосів від загального складу засновників підприємства; повідомлення про проведення загальних зборів засновників проводиться шляхом публікації інформації про час та місце загальних зборів з визначенням порядку денного за 10 днів до проведення зборів у регіональному печатному засобі інформації "Слово Придністров`я"; загальні збори засновників є правомочними за умови реєстрації більше 60% від загального складу засновників підприємства; рішення вважається прийнятим за умови підтримки його більш ніж 50% від загальної кількості голосів; до виключної компетенції загальних зборів засновників належить прийняття рішення, зокрема, щодо: визначення головних напрямків діяльності підприємства; затвердження та внесення змін до статуту підприємства, перерозподіл та погодження відчуження на користь третіх осіб часток статутного капіталу засновників підприємства, виключення зі складу засновників підприємства.

Рішенням загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленим протоколом №3 від 23.11.2015, вирішено виключити зі складу засновників підприємства відповідача громадянина ОСОБА_1 та виплатити йому до 23.11.2016 вартість частини майна підприємства, що пропорційна частці останнього у статутному капіталі підприємства (20%), визначивши вартість на підставі фінансової звітності підприємства за 2015 фінансовий рік; зменшити розмір статутного капіталу підприємства на 6000000 грн та визначити його у розмірі 24000000 грн, при цьому частки у статутному капіталі розподіляються наступним чином: ОСОБА_2 - вклад на суму 6000000 грн, що відповідає частці у статутному капіталі Приватного підприємства "Ніка-2" у розмірі 25%; ОСОБА_3 - вклад на суму 18000000 грн, що відповідає частці у статутному капіталі Приватного підприємства "Ніка-2" у розмірі 75%, а також внести та затвердити зміни та доповнення до статуту підприємства відповідача шляхом викладення його в новій редакції та доручити директору останнього провести його державну реєстрацію.

25.11.2015 державним реєстратором Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області було проведено державну реєстрацію вищезазначених змін до установчих документів Приватного підприємства "Ніка-2" (номер запису 5002745).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.03.2018 у справі №916/1553/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 та постановою Верховного Суду від 10.10.2018, позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Ніка-2" задоволено частково; визнано недійсним рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформлене протоколом №3 від 23.11.2015; визнано недійсним статут Приватного підприємства "Ніка-2" у новій редакції, затверджений рішенням загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленим протоколом №3 від 23.11.2015; в частині позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленого протоколом №1 від 13.07.2015, та про визнання недійсними змін та доповнень до статуту Приватного підприємства "Ніка-2" в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів засновників, оформленим протоколом №1 від 13.07.2015, відмовлено.

Рішенням загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленим протоколом №3 від 07.06.2018, вирішено у зв`язку зі зміною персональних даних засновника - ОСОБА_2 , а саме: зміною виданої останній посвідки на постійне проживання, внести зміни до статуту Приватного підприємства "Ніка-2" та затвердити його в новій редакцій, а також доповнити види економічної діяльності підприємства - діяльністю 93.9 Інша діяльність у сфері спорту.

11.06.2018 державним реєстратором Білгород-Дністровської районної державної адміністрації проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи - Приватного підприємства "Ніка-2" (номер запису 6002795), а саме: зміна видів діяльності, зміна складу або інформації про засновників.

Рішенням загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленим протоколом №4 від 14.06.2018, вирішено відповідно до пункту 6.8 статуту підприємства погодити відчуження (передачу) частини належної частки засновника підприємства ОСОБА_2 у розмірі 1% статутного капіталу Приватного підприємства "Ніка-2", що складає 240000 грн, на користь ОСОБА_4 шляхом укладання з останнім договору дарування частки у статутному капіталі підприємства; включити до складу засновників Приватного підприємства "Ніка-2" громадянина Молдови ОСОБА_4 та перерозподілити частки статутного капіталу даного підприємства наступним чином: ОСОБА_2 - вклад на суму 5760000 грн, що відповідає частці у статутному капіталі підприємства у розмірі 24 %, ОСОБА_3 - вклад на суму 18000000 грн, що відповідає частці у статутному капіталі підприємства у розмірі 75%, ОСОБА_4 - вклад на суму 240000 грн, що відповідає частці у статутному капіталі підприємства у розмірі 1%, а також внести і затвердити зміни та доповнення до статуту Приватного підприємства "Ніка-2" шляхом викладення його в новій редакції та доручити директору вказаного підприємства провести його державну реєстрацію.

15.06.2018 державним реєстратором Білгород-Дністровської районної державної адміністрації проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи (номер запису 7002795), а саме: зміна складу або інформації про засновників.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.01.2020 у справі №916/2749/19 позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Ніка-2" задоволено частково; визнано недійсним рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформлене протоколом №3 загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2" від 07.06.2018 в частині внесення змін до статуту Приватного підприємства "Ніка-2" та затвердження його у новій редакції; визнано недійсним статут Приватного підприємства "Ніка-2" у новій редакції, затвердженій рішенням загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленим протоколом №3 загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2" від 07.06.2018; визнано недійсними рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформлені протоколом №4 загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2" від 14.06.2018; визнано недійсним статут Приватного підприємства "Ніка-2" у новій редакції, затвердженій рішенням загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленим протоколом №4 загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2" від 14.06.2018; відмовлено у задоволенні позову в частині визнання недійсним рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленого протоколом №3 загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2" від 07.06.2018 про доповнення видів економічної діяльності - діяльністю 93.19 Інша діяльність у сфері спорту.

Постановою Південно-західного апеляційного суду від 09.06.2020 скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2020 у справі №916/2749/19 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленого протоколом №3 від 07.06.2018, про доповнення видів економічної діяльності; позов в цій частині задоволено; в решті рішення залишено без змін.

19.04.2019 позивач засобами поштового зв`язку, а саме: листом з описом вкладення, надіслав відповідачу непідписану заяву, в якій просив направляти всю необхідну кореспонденцію, а також будь-які відомості, що мають значення для управління господарською діяльністю підприємства (зокрема, повідомлення про проведення загальних зборів та їх порядок денний), на адресу: АДРЕСА_1 .

Рішенням загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленим протоколом №1 від 17.02.2020, вирішено посилити фінансову дисципліну шляхом визначення строку учасникам даного приватного підприємства для внесення повного розміру задекларованої грошової частки розміру статутного капіталу в період до 01.06.2020, про що повідомити учасників, а також зобов`язати всіх учасників відповідача у відповідності до вимог законодавства та статуту підприємства у строк до 01.04.2020 повідомити Приватне підприємство "Ніка-2" щодо власного місця проживання на території України у відповідності до приписів Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Відповідно до протоколу №1 від 17.02.2020 на загальних зборах засновників Приватного підприємства "Ніка-2" були присутні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На підтвердження своїх доводів щодо належного повідомлення позивача про призначення на 17.02.2020 загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2" відповідачем до суду першої інстанції було подано докази надіслання ОСОБА_1 відповідного повідомлення листом з описом вкладення (поштове відправлення №232) за адресою: АДРЕСА_2 , а також друковане видання "Слово Придністров`я" №6(11571) від 06.02.2020, в якому розміщено оголошення про вказані загальні збори.

Вищенаведене рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленим протоколом №1 від 17.02.2020, було опубліковане у друкованому виданні "Слово Придністров`я" №10(11575) від 05.03.2020, а також надіслане ОСОБА_1 листом з описом вкладення на адресу: АДРЕСА_2 .

В подальшому 04.02.2021 позивач засобами поштового зв`язку (листом з описом вкладення) повторно звернувся до Приватного підприємства "Ніка-2" з заявою, яка була підписана та в якій він просив направляти йому всю необхідну кореспонденцію, а також будь-які відомості, що мають значення для управління господарською діяльністю підприємства, в тому числі повідомлення про проведення загальних зборів, на адресу: АДРЕСА_1 .

Рішенням загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленим протоколом №2 від 11.05.2021, вирішено:

-по першому питанню порядку денного: обрати головою зборів - ОСОБА_3 , секретарем зборів - ОСОБА_2 , а також уповноважити вказаних осіб на підписання протоколу цих загальних зборів;

-по другому питанню порядку денного: виключити зі складу засновників Приватного підприємства "Ніка-2" ОСОБА_1 та виплатити йому сплачену частину частки у статутному капіталі підприємства, що дорівнює 381445 грн в порядку та у спосіб, передбаченими статутом даного підприємства;

-по третьому питанню порядку денного: визначити статутний капітал Приватного підприємства "Ніка-2" у розмірі 3900827 грн та розподілити його наступним чином: ОСОБА_2 - 414570 грн, що складає 10,63% статутного капіталу; ОСОБА_3 - 3486257 грн, що складає 89,37% статутного капіталу;

-по четвертому питанню порядку денного: внести до державного реєстру зміни в частині, що стосується місця реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і документів, що посвідчують особу ОСОБА_2 , а також визначити відповідні зміни в статуті підприємства;

-по п`ятому питанню порядку денного: затвердити статут Приватного підприємства "Ніка-2" в новій редакції, уповноважити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на його підписання.

Згідно з вищенаведеним протоколом №2 від 11.05.2021 у загальних зборах засновників Приватного підприємства "Ніка-2" брали участь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У протоколі №2 від 11.05.2021 зазначено, що по другому питанню слухали ОСОБА_2 стосовно неналежного виконання засновниками рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2", оформленого протоколом №1 від 17.02.2020, про посилення фінансової дисципліни з формування статутного капіталу, згідно з яким учасники підприємства повинні були у строк до 01.06.2020 внести повний розмір задекларованої частки статутного капіталу підприємства, проте станом на момент проведення цих зборів не всі учасники здійснили поповнення статутного капіталу. Зокрема, за твердженням доповідача, ОСОБА_1 , який був належним чином проінформований про наявний обов`язок щодо внесення повного розміру задекларованої грошової частки розміру статутного капіталу, повністю проігнорував вказаний обов`язок та здійснює систематичне нехтування своїми обов`язками перед підприємством. Водночас ОСОБА_2 наголосила на тому, що внаслідок неналежного поповнення статутного капіталу та необхідності провадження підприємницької діяльності підприємством 25.10.2007 з Відкритим акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" було укладено кредитний договір №010/11-35/518 на строк до 24.10.2014 і на суму 1600000 грн, при цьому погашення кредитного договору відбувалося виключно через директора підприємства ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою вказаного банку №Д2-В24/63/233 від 06.05.2021 та листом останнього №Д2-В24/63-233 від 06.05.2021, у той час як ОСОБА_1 не приймав жодної участі у погашенні кредиту та одночасно припинив виплати щодо сплати задекларованого статутного капіталу, натомість відповідно до аналітичних довідок інші учасники Приватного підприємства "Ніка-2" ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) проводили (не припиняли) поетапне поповнення задекларованого статутного капіталу. Поряд з цим, доповідач зауважила на тому, що вказані обставини зумовили набуття підприємством обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом, тобто додаткового і необґрунтованого фінансового навантаження, який фактично було покладено на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , при цьому своєчасність та належність поповнення статутного капіталу засновниками, що зумовлює збільшення оборотів та надходження прибутку, виключає необхідність отримання запозичених коштів для здійснення підприємницької діяльності, між тим станом на момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 вніс свою частку у розмірі 13420 грн (що складає 5,37% від задекларованої частки капіталу на той час, який становив 250000 грн), а в цілому станом на 23.11.2015 та 01.06.2020 відповідно позивачем із задекларованої частки статутного капіталу було внесено 381445 грн (що складає 6,36% від задекларованого об`єму частки) та, починаючи з 11.09.2012, поповнення задекларованого статутного капіталу ОСОБА_1 взагалі не проводив, хоча розрахунок сплаченої частки позивачем не був оскаржений.

З огляду на викладене, доповідач ( ОСОБА_2 ) підсумувала, що позивач систематично ухиляється від участі в діяльності підприємства, ігнорує загальні збори засновників, не проводить належне поповнення задекларованого статутного капіталу підприємства, що негативно впливає на фінансову спроможність Приватного підприємства "Ніка-2" та є загрозою дотримання мети та цілей останнього, що в силу положень пунктів 4.10-4.11 статуту є підставою для виключення ОСОБА_1 зі складу засновників відповідача з виплатою внесеної (сплаченої) ним частки.

Відповідач на підтвердження своїх доводів щодо належного повідомлення позивача про призначення на 11.05.2021 загальних зборів засновників Приватного підприємства "Ніка-2" надав до місцевого господарського суд друковане видання "Слово Придністров`я" №16(11632) від 29.04.2021, в якому міститься оголошення про призначення цих загальних зборів з викладенням їх порядку денного.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства "НІКА-2", оформленого протоколом №2 від 11.05.2021.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд послався на порушенням прав ОСОБА_1 у зв`язку із неналежним повідомленням останнього про проведення 11.05.2021 загальних зборів Приватного підприємства "НІКА-2", на яких було вирішено питання про виключення позивача зі складу учасників даного підприємства, при цьому суд першої інстанції зауважив, що вказане виключення позивача відбулося безпідставно, тобто за відсутності доказів, які б підтверджували систематичне невиконання останнім обов`язків учасника підприємства відповідача або перешкоджання його діяльності.

Колегія суддів не погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В силу частини першої статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Реалізуючи визначене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19), а право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), відтак суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки" Європейський суд з прав людини зауважив, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 04.12.1995 у справі "Белле проти Франції" для того щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, оскільки обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Неналежність або неефективність обраного позивачем способу захисту права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд повинен встановити на що саме спрямований позов та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту в обраний позивачем спосіб.

Дослідивши підстави позову у даній справі, мету та спрямованість останнього через призму доводів позивача, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 фактично спрямовані на відновлення становища, що існувало до порушення його прав, а саме: він прагне поновити себе у складі учасників Приватного підприємства "НІКА-2", який існував до 11.05.2021, тобто до прийняття оспорюваного рішення загальних зборів відповідача, оформленого протоколом №2 від 11.05.2021.

При цьому, в якості підстав для прийняття вищенаведеного рішення загальних зборів в частині зміни складу учасників Приватного підприємства "НІКА-2" шляхом виключення ОСОБА_1 у протоколі №2 від 11.05.2021 зазначено невнесення останнім задекларованої частки статутного капіталу, у той час як, за твердженням позивача, розмір статутного капіталу підприємства відповідача був належним чином сформований, у зв`язку з чим він не повинен вносити будь-який додатковий вклад.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вбачає, що у даній справі фактично існує спір між сторонами щодо сформованості статутного капіталу Приватного підприємства "НІКА-2", його розміру та розміру часток учасників вказаного підприємства, що безпосередньо підтверджується змістом поданих учасниками справи заяв по суті справи та самого рішення загальних зборів, що оспорюється позивачем у цій справі.

У спірних правовідносинах, які склалися між сторонами у цій справі, поновлення порушених корпоративних прав позивача у разі здійснення їх захисту в судовому порядку безпосередньо пов`язане зі здійсненням державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі та склад учасників Приватного підприємства "НІКА-2", тобто пов`язане з відносинами у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а тому ефективність обраного позивачем способу захисту його порушених корпоративних прав визначається з урахуванням можливості у разі задоволення позову поновити такі права, у цьому випадку - здійснити державну реєстрацію змін до відомостей про розміри часток у статутному капіталі та склад учасників Приватного підприємства "НІКА-2".

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.08.2021 у справі №909/722/16.

Колегія суддів зауважує, що тривалий час обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання недійним рішення загальних зборів вважався ефективним, між тим 22.10.2019, тобто набагато раніше за звернення ОСОБА_1 з позовом у даній справі, Велика Палата Верховного Суду своєю постановою у справі №923/876/16 змінила цей підхід та визначила, що звернення до суду з позовом про скасування статуту та визнання недійсним рішення загальних зборів з метою поновлення становища у товаристві, яке призводить до зміни складу учасників, розміру статутного капіталу або часток учасників у статутному капіталі, не є ефективним способом захисту.

Отже, зміна правової позиції щодо вищенаведених способів захисту відбулася у жовтні місяці 2019 року та була обумовлена змінами, що відбулися у чинному законодавстві, зокрема, у Законі України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"; з того часу судова практика з цього питання є усталеною, відтак, звертаючись у грудні 2021 року з позовом у даній справі, позивач мав би врахувати відповідну правову позицію.

Крім того, тривалий час приватне підприємство вважалося окремою організаційно-правовою формою юридичної особи, до якої лише за аналогією застосовувалися норми законодавства про господарські товариства.

Однак, така правова позиція була змінена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 29.06.2021 у справі №916/2813/18, в якій за результатами розгляду спору між учасниками Приватного підприємства "Ніка-2" вказано про те, що приватне підприємство не є окремою організаційно-правовою формою юридичної особи, а може мати форму або господарського товариства або кооперативу.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши аналіз ознак юридичної особи відповідача відповідно до його статуту, зазначає, що Приватне підприємство "Ніка-2" у даній справі необхідно розглядати як товариство з обмеженою відповідальністю, оскільки зазначене підприємство створено з метою здійснення ринкових взаємовідносин і отримання прибутку шляхом виконання робіт і надання послуг у сферах, визначених предметом його діяльності; підприємство має статутний капітал, поділений на частки, та не здійснює випуск акцій; учасники (засновники) не несуть відповідальності за зобов`язаннями приватного підприємства; статутом відповідача не передбачено, що один член (засновник, учасник) має один голос у вищому органі, зокрема, з можливістю мати додаткову кількість голосів тощо.

17.06.2018 набрав чинності Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" № 2275-VIII від 06.02.2018, який визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників (частина 1 статті 1 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Цим Законом були внесені зміни до законів України, у тому числі до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (пункт 5 глави VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" №2275-VIII від 06.02.2018). Зокрема, стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" була доповнена частиною четвертою, яка визначає перелік документів, що подаються заявником для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю.

Відповідно до підпунктів "д" та "е" пункту 3 частини п`ятої статті 17 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються: судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві або судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

У розумінні пункту 8 частини першої статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" заявником, який може звернутися за вчиненням реєстраційних дій, є позивач або уповноважена ним особа - у разі подання судового рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників такого товариства чи судового рішення, що набрало законної сили, про стягнення з відповідача (витребування з його володіння) частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі.

Таким чином, у частині п`ятій статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній з 17.06.2018) міститься перелік судових рішень, на підставі яких проводиться державна реєстрація змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства. Цей перелік є чітко визначеним і є вичерпним (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16 та від 18.12.2019 у справі №840/3447/18).

Отже, належним способом захисту порушених прав позивача, який прагне відновити становище, що існувало до порушення його прав (зокрема, відновити розміри часток у статутному капіталі та/або склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, які існували до порушення його прав) є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

Правовий висновок про те, що приписи підпунктів "д" та "е" пункту 3 частини п`ятої статті 17 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" поширюються і на відносини за участю приватних підприємств викладено в постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №914/1191/20.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги спірність правовідносин щодо сформованості статутного капіталу Приватного підприємства "НІКА-2", його розміру та розміру часток учасників вказаного підприємства, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що позовна вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів у даній справі не відповідає належним та ефективним способам захисту, оскільки судове рішення, що набрало законної сили, про задоволення такої вимоги не є підставою для внесення відповідних змін щодо розміру статутного капіталу та/або розміру часток у статутному капіталі та/або складу учасників підприємства відповідача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв`язку з чим не призведе до поновлення прав ОСОБА_1 . Натомість належним способом захисту у такому спорі з урахуванням підпункту "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" виступає вимога про визначення розміру статутного капіталу Приватного підприємства "НІКА-2" та розмірів часток учасників цього підприємства, що безпідставно залишилось поза увагою місцевого господарського суду.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

При цьому, беручи до уваги те, що позовна вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів у даній справі не відповідає належним та ефективним способам захисту, остання, відповідно, не підлягає і розгляду по суті, адже обрання позивачем неналежного способу захисту вже є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.12.2020 у справі №5017/1221/2012 та від 18.05.2022 у справі № 914/1191/20.

За таких обставин, беручи до уваги неналежність та неефективність обраного позивачем способу захисту, оцінка доводам апеляційної скарги, які стосуються суті позовних вимог (зокрема, твердженням відповідача про дотримання процедури скликання та проведення 11.05.2021 загальних зборів засновників Приватного підприємства "НІКА-2", а також про правомірність виключення позивача зі складу учасників цього підприємства), апеляційним господарським судом не надається, як не надається і оцінка доводам ОСОБА_1 про протилежне.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2022 у справі №916/3902/21 не відповідає вказаним вище вимогам у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "НІКА-2" задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2022 у справі №916/3902/21 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства "НІКА-2" відмовити.

Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "НІКА-2" 3405 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.03.2023.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук