ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/63/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Пустомитенко Світлани Михайлівни, м. Київ
до Фізичної особи - підприємця Склярук Олени Олександрівни, м. Харків
про стягнення 155316,69 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа - підприємець Пустомитенко Світлана Михайлівна, м. Київ звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи - підприємця Склярук Олени Олександрівни, м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача 155316,69 грн безпідставно отриманих грошових коштів. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору на витрати на професійну правову допомогу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у справі № 922/63/23 та ухвалено розгляд справи № 922/63/23 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі) надсилалися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

26 січня 2023 року через канцелярію суду, Фізичною особою - підприємцем Склярук Оленою Олександрівною подано відзив (вхідний № 1963) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

16 грудня 2021 року з банківського рахунку Фізичної особи - підприємця Пустомитенко Світлани Михайлівни (позивача) НОМЕР_1 , відкритого в АТ "АЛЬФА-БАНК" (АТ "СЕНС БАНК"), здійснено перерахування грошових коштів на банківський рахунок Фізичної особи - підприємця Склярук Олени Олександрівни (відповідача) НОМЕР_2 , відкритий в АТ "АЛЬФА-БАНК", в сумі 155316,69 грн з призначенням платежу "Повернення помилково зарахованих коштів".

Не можуть бути прийняті судом до уваги посилання позивача на те, що Фізична особа - підприємець Склярук Олена Олександрівна безпідставно отримала грошові кошти від позивача в сумі 155316,69 грн та зобов`язана їх повернути, з огляду на наступне.

Відповідно до договору суборенди від 01 грудня 2021 року, укладеному між Фізичною особою - підприємцем Пустомитенко Світланою Михайлівною та Фізичною особою - підприємцем Склярук Оленою Олександрівною, відповідач отримав від позивача в строкове платне користування частину приміщення продовольчого магазину за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського композитора, 14 для здійснення підприємницької діяльності.

Одночасно за вказаною адресою здійснювала господарську діяльність Фізична особа - підприємець Пустомитенко Світлана Михайлівна, яка за договором оренди від 01 вересня 2021 року займала іншу частину орендованого нежитлового приміщення.

З метою здійснення господарської діяльності за Фізичною особою - підприємцем Склярук Оленою Олександрівною за вищевказаною адресою було зареєстровано фіскальний касовий апарат (реєстраційне посвідчення № 87157 від 01 грудня 2021 року) та до AT "СЕНС БАНК" 10 грудня 2021 року за вказаною адресою подано заяву про реєстрацію торгівельної точки до договору на комплексне банківське обслуговування, в тому числі торговий еквайрінг.

У період 10-12 грудня 2021 року за вищевказаною адресою відповідач здійснювала торгівельну діяльність із застосуванням торгового еквайрінгу (розрахунків банківською карткою по терміналу). При цьому відповідачу було невідомо, що банківський термінал на ім`я Фізичної особи - підприємця Склярук Олени Олександрівни за вищевказаною торгівельною точкою ще не підключений, оскільки підключається банком на протязі 3-х днів після подання заяви, у зв`язку з чим відповідач помилково користувалась терміналом, підключеним за Фізичною особою - підприємцем Пустомитенко Світланою Михайлівною, яка, незважаючи на свою заяву від 10 грудня 2021 року до AT "СЕНС БАНК" про припинення надання послуги "торговий еквайринг" за вищевказаною адресою безпідставно отримала протягом 10-12 грудня 2021 року на свій банківський рахунок грошові кошти на загальну суму 155316,69 грн (10 грудня 2021 року - 42264,29 грн, 11 грудня 2021 року- 58914,99 грн, 12 грудня 2021 року - 57064,95 грн.)

У подальшому позивачем було виявлено безпідставне надходження коштів на її банківський рахунок, після чого саме за ініційованою позивача, заявою в її електронному банківському кабінеті вищевказані кошти, як помилково отримані, 16 грудня 2021 року були перераховані на банківський рахунок Фізичної особи - підприємця Склярук Олени Олександрівни в AT "СЕНС БАНК" (UA8503801). Повернення коштів відбувалось за одночасною згодою відповідача, що підтверджуються довідкою AT "СЕНС БАНК" № 2423- 83.11/2023 від 19 січня 2023 року, додатком 1 AT "СЕНС БАНК" (повідомлення по системі "IFOBS" від 16 грудня 2021 року № 1343952 та роздруківкою з системи Sense business online про переписку Фізичної особи - підприємця Пустомитенко Світлани Михайлівни та Фізичної особи - підприємця Склярук Олени Олександрівни з питання повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 155316,69 грн.

Таким чином, фактичне безпідставне надходження коштів Фізичної особи - підприємця Склярук Олени Олександрівни на банківський рахунок позивача стало можливим внаслідок недосконалої роботи AT "СЕНС БАНК", який отримавши 10 грудня 2021 року заяви двох суб`єктів господарювання за однією адресою: Фізичної особи - підприємця Пустомитенко Світлани Михайлівни (заява про припинення послуг торгового еквайрингу) і Фізичної особи - підприємця Склярук Олени Олександрівни (заява про реєстрацію торгівельної точки) допустив зволікання, внаслідок чого станом на 10-12 грудня 2021 року термінал для оплати банківськими картками Фізичної особи - підприємця Склярук Олени Олександрівни підключений не був та за вказаною адресою продовжував працювати термінал позивача.

Згідно частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини 1 статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на безпосередній вимозі закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що відповідач здійснював торговельну діяльність власним товаром, однак помилково користувався терміналом Фізичної особи - підприємця Пустомитенко Світлани Михайлівни, вважаючи його своїм власним, внаслідок чого протягом 10-12 грудня 2021 року саме позивач безпідставно на банківський рахунок отримав кошти відповідача в сумі 155316,69 грн, тобто фактично за відсутності правової підстави збагатився за рахунок відповідача. Вказані гроші в подальшому за ініціативою позивача 16 грудня 2021 року добровільно були повернуті Фізичній особі - підприємцю Склярук Олені Олександрівні.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "10" березня 2023 р.

Суддя П.В. Хотенець