ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2023 р. Справа№ 925/67/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засіданні: Колосовська А.Р.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 28.02.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Національного дендрологічного парку "Софіївка" Національної академії наук України

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 10.01.2023

у справі № 925/67/23 (суддя Гладун А.І.)

за позовом Національного дендрологічного парку "Софіївка" Національної академії наук України

до Фізичної особи-підприємця Галузінського Ігоря Валентиновича

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Національний дендрологічний парк "Софіївка" Національної академії наук України звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Галузінського Ігоря Валентиновича, у якому просив:

1) стягнути 178905,81 грн, зокрема 92215,78 основного боргу з орендної плати відповідно до договору оренди №2/2019 майна, що належить до майнового комплексу НАН України від 12.09.2019, 32686,29 грн пені, 20308,81 грн інфляційних втрат, 2599,00 грн 3% річних та 31095,93 грн комунальних платежів;

2) стягнути 17363,71 грн, зокрема 10000,00 основного боргу з орендної плати відповідно до договору № 74 від 01.06.2021, 4129,04 грн пені, 2863,67 грн інфляційних втрат, 371,00 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.01.2023 у справі №925/67/23 позовну заяву з доданими до неї документами повернуто Національному дендрологічному парку "Софіївка" Національної академії наук України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючі свої вимоги тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги НДП "Софіївка" НАН України зазначає, що договори оренди, за яким заявлено вимоги про стягнення заборгованості, тісно пов`язані між собою щодо предмета оренди (діяльності кафе і прилеглої території кафе - літнього торгівельного майданчика, який обслуговувався з кафе), спір по обох договорах виник між одним і тим самим позивачем - НДП «Софіївка» НАН України і одним і тим самим відповідачем - ФО-П Галузінським І.В., неналежне виконання відповідачем обов`язків за договорами оренди є спільною підставою для звернення з позовом у цій справі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Тищенко А.І., суддів Михальської Ю.Б., Скрипки І.М.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2023 витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/67/23, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Національного дендрологічного парку "Софіївка" Національної академії наук України до надходження матеріалів справи.

06.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду Черкаської області надішли матеріли справи № 925/67/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного дендрологічного парку "Софіївка" Національної академії наук України на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.01.2023 у справі № 925/67/23 та призначено справу до розгляду на 28.02.2023.

В судове засідання 28.02.2023 представник відповідача не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на викладене, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представника позивача, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Національний дендрологічний парк "Софіївка" Національної академії наук України звернувся до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Галузінського Ігоря Валентиновича 178905,81 грн, з яких: 1) 92215,78 основного боргу з орендної плати відповідно до договору оренди №2/2019 майна, що належить до майнового комплексу НАН України від 12.09.2019, 32686,29 грн пені, 20308,81 грн інфляційних втрат, 2599,00 грн 3% річних та 31095,93 грн комунальних платежів; 2) 17363,71 грн, з яких: 10000,00 основного боргу з орендної плати відповідно до договору № 74 від 01.06.2021, 4129,04 грн пені, 2863,67 грн інфляційних втрат, 371,00 грн 3% річних

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної сплати орендних платежів з договорами оренди №2/2019 та №74 майна, що належить до майнового комплексу НАН України.

Суд першої інстанції вказав, що позовні вимоги про стягнення коштів за двома різними договорами оренди майна від 12.09.2019 та від 01.06.2021 мають різний предмет доказування, не співвідносяться між собою як основна та похідна вимоги, коли від задоволення основної залежить задоволення похідної. Сумісний розгляд цих вимог ускладнить та затягне вирішення спору, перешкоджатиме об`єктивному з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін, що виникли на підставі обох договорів оренди. За вказаних обставин суд дійшов висновків про те, що при складенні позовної заяви позивач порушив правила об`єднання позовних вимог, встановлених частиною 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, що підставою для повернення даного позову заявнику.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Правила об`єднання і роз`єднання позовів наведені у статті 173 ГПК України, за якими в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні і похідні позовні вимоги.

Таким чином, нормою процесуального права закріплене право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

За змістом частини першої статті 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

У той же час аналіз пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України у системному співвідношенні з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини шостої статті 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

Отже, приписи частини шостої статті 173 ГПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення.

Проте у будь-якому випадку коли заявлені в одному позові вимоги є пов`язаними підставою виникнення або поданими доказами або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах четвертій, п`ятій статті 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов. Подібні висновки містить постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 902/434/19.

Судом першої інстанції було встановлено, що предметом позову є дві майнові вимоги: 1) про стягнення 178905,81 гри. за договором оренди майна № 2/2019, що належить до майнового комплексу НАН України від 12.09.2019; 2) про стягнення 17363,71 грн. відповідно до договору оренди від 01.06.2021 № 74. На підтвердження позовних вимог стороною позивача додано копії вказаних договорів, бухгалтерські документи, довідки.

Вказані договори укладені між позивачем - НДП «Софіївка» НАН України (орендодавець) та відповідачем - ФОП Галузінським І.В. (орендар), підставою звернення позивача до суду стало не виконання відповідачем своїх зобов`язань про сплату орендної плати та комунальних платежів відповідно до вищезазначених договорів оренди. Предметом договору оренди майна № 2/2019, що належить до майнового комплексу НАН України від 12.09.2019 є передача від позивача до відповідача в строкове платне користування державного майна - частину нежитлових підвальних приміщень блоку обслуговування з кафе (підвал, літній навіс) реєстровий номер 03534653.1ТБГІРАТ026 загальною площею 213,2 кв. м., розміщене за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Київська, буд. 12-а. Предметом договору оренди майна від 01.06.2021 № 74 є передача від позивача до відповідача в строкове платне користування місце на території парку в розмірі 60 кв.м. для здійснення торгівельних та інших послуг. Вказане торгівельне місце є прилеглою територією до приміщення кафе і використовувалось відповідачем для здійснення торгівельної діяльності в літній період (весна-літо-осінь) і тісно пов`язане із діяльністю самого кафе.

Колегія суддів дійшла до висновку, що спірні правовідносини виникли на підставі договорів оренди, які за своєю правовою природою с однотипними та містять ідентичний предмет регулювання, та які тісно пов`язані між собою щодо предмета оренди обох договорів, спір по обох договорах виник між одним і тим самим позивачем - НДП «Софіївка» НАН України і одним і тим самим відповідачем - ФО-П Галузінським І.В., неналежне виконання відповідачем обов`язків за договорами оренди є спільною підставою для звернення з позовом у цій справі.

Колегія суддів вважає, що об`єднання позовних вимог у цій справі не матиме наслідком суттєвого утруднення вирішення спору, а навпаки, надасть можливість досягти процесуальної економії за однакових обставин, виключить необхідність повторного звернення до суду для остаточного вирішення спору та досягнення легітимної мети - повного захисту прав позивача.

Отже, місцевим судом було неправильно застосовано положення пункту 2 частини 1 статті 174 ГПК України до спірних правовідносин.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а справа направленню до Господарського суду Черкаської області для розгляду по суті.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного дендрологічного парку "Софіївка" Національної академії наук України на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.01.2023 у справі №925/67/23 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.01.2023 у справі №925/67/23 скасувати.

Справу №925/67/23 повернути до Господарського суду Черкаської області для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 02.03.2023.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська