номер провадження справи 34/20/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 Справа № 908/144/23

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

розглянув у спрощеному позовному провадженні,

без виклику представників сторін,

справу № 908/144/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецтех», ідентифікаційний код юридичної особи 40049277 (вул. Дружби, буд. 24, кв. 56, м. Нікополь, Дніпропетровська область, 53200)

до відповідача: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код ВП 19355964)

про стягнення 21 428 грн 37 коп.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Промспецтех» з позовною заявою від 28.12.2022 про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код ВП 19355964) 21 428 грн 37 коп., з яких: 4 328 грн 03 коп. 3% річних, 17 100 грн 34 коп. інфляційні втрати, а також судові витрати.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2023 справу № 908/144/23 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.01.2023 у справі № 908/144/23 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суд роз`яснив заявникові, що в разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається позивачу на підставі п. 4 ст. 174 ГПК України.

13.01.2023 позивачем виправлено недоліки позовної заяви.

Суд визнав достатніми надані позивачем документи для прийняття позовної заяви до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.01.2023 у справі № 908/144/23 вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Повідомлень про розгляд справи в судовому засіданні не надходило.

У відзиві відповідач просить відмовити у позові повністю та продовжити строки розгляду справи до закінчення або скасування воєнного стану.

Судом відхилено клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи, враховуючи відсутність правових підстав для продовження строку розгляду даної справи.

Відповідно до частин 2 і 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Промспецтех звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Державного підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, про стягнення 268479,92 грн. заборгованості (основного боргу) за договором поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.04.2021 у справі № 908/321/21 позов задоволено повністю - стягнуто з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промспецтех 268 479 грн. 92 коп. основного боргу, 4 027грн. 20 коп. судового збору та 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.

Рішення вступило у законну силу.

Враховуючи, що стягнутий за рішенням суду у справі № 908/321/21 борг в сумі 268 479 грн. 92 коп. було погашено 14.07.2021, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 328 грн 03 коп. 3% річних та 17 100 грн 34 коп. інфляційних втрат.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020.

Спірні правовідносини стосуються прострочення з оплати за видатковими накладними № 189 від 30.07.2020 на суму 3 981 грн 80 коп., № 213 від 31.08.2020 на суму 264 498 грн 12 коп.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.04.2021 у справі № 908/321/21, яке вступило у законну силу позов задоволено повністю - стягнуто з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промспецтех 268 479 грн. 92 коп. основного боргу, 4 027грн. 20 коп. судового збору та 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.

Предметом судового розгляду у справі № 908/321/21 був позов Товариства з обмеженою відповідальністю Промспецтех до Державного підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, про стягнення 268479,92 грн. заборгованості (основного боргу) за договором поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020.

Як встановлено судом, при розгляді справи № 908/321/21:

« 22.05.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Промспецтех», (Постачальник, позивач у справі) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», (Покупець, відповідач у справі) укладено Договір поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 (підписаний обома сторонами 02.06.2020) (далі за текстом Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується в червні - вересні 2020 року поставити, а Покупець прийняти і сплатити товар на загальну суму 839988,00 грн. з ПДВ. (пункти 1.1 і 1.2 Договору)

Найменування, код УКТ ЗЕД, код ЕСМО, технічні характеристики, одиниці виміру, кількість товару та ціна визначені сторонами в п. 1.1 Договору.

Відповідно до п. 12.1 Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє на протязі одного року з моменту укладення.

Сторонами доказів розірвання, припинення чи визнання недійним Договору суду не надано.

Вартість Договору становить 699990,00 грн., крім того ПДВ 20 % 139998,00 грн. Загальна сума договору складає 839988,00 грн. (п. 3.1 Договору)

Пунктом 3.2 Договору сторони обумовили, що розрахунок за товар, поставлений відповідно до п. 1.1 Договору, проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 120 (сто двадцяти) календарних днів з моменту поставки товару. Оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої а Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

За умовами п., п. 4.1, 4.2 Договору поставка товару відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DDP м. Енергодар, вул. Промислова, 133 (склад). Вантажоодержувач ЗВ ВП «Складське господарство». Поставка товару відбувається в строки згідно п. 1.2 Договору.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020 позивачем поставлений відповідачу обумовлений Договором товар, а саме:

- за видатковою накладною № 189 від 30.07.2020 поставлено товар на загальну суму 4778,16 грн., в тому числі 3981,80 грн. - вартість товару та 796,36 грн. - розмір ПДВ;

- за видатковою накладною № 213 від 31.08.2020 поставлено товар на загальну суму 264498,12 грн., в тому числі 220415,10 грн. - вартість товару та 44083,02 грн. - розмір ПДВ.

Видаткові накладні № 189 від 30.07.2020 і № 213 від 31.08.2020 підписані уповноваженими особами з боку Постачальника і Покупця та скріплені печатками сторін.

Отже, факт поставки позивачем відповідачу товару згідно умов Договору поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020 доведений відповідними видатковими накладними, які узгоджені сторонами та підтверджують факт прийняття відповідачем товару без жодних зауважень та претензій, про що свідчать підписи уповноважених представників позивача та відповідача на цих видаткових накладних.

Поставка товару підтверджується також товарно-транспортними накладними (форма № 1-ТН) № Р189 від 30.07.2020 і № Р213 від 31.08.2020, які також підписані уповноваженими особами з боку позивача і відповідача та скріплені печатками сторін.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов`язання згідно умов Договору виконав у повному обсязі та належним чином.

Відповідач факт отримання від позивача товару за видатковими накладними № 189 від 30.07.2020 і № 213 від 31.08.2020 по Договору поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020 на загальну суму 269276,28 грн. не заперечив…

«…Виходячи зі змісту Договору поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020, зокрема пункту 3.2 Договору, порядок розрахунків за Договором передбачає здійснення оплати протягом 120 календарних днів з моменту постачання товару на склад відповідача.

Отже, з моменту поставки позивачем відповідачу обумовленого Договором товару за видатковою накладною № 189 від 30.07.2020 (дати підписання сторонами у справі цієї видаткової накладної), враховуючи встановлений п. 3.2 Договору строк оплати, кінцевим терміном сплати за поставлений товар є 27.11.2020, а з моменту поставки позивачем відповідачу обумовленого Договором товару за видатковою накладною № 213 від 31.08.2020 (дати підписання сторонами у справі цієї видаткової накладної), враховуючи встановлений п. 3.2 Договору строк оплати, кінцевим терміном сплати за поставлений товар є 29.12.2020.

Таким чином, сторонами чітко визначений строк оплати отриманого за Договором товару.

Як вже зазначалося раніше за текстом рішення, за загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

За приписами частини 2 статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України).

За умовами п. 1.1 Договору відповідач зобов`язався прийняти і оплатити поставлений товар.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата отриманого товару у передбачені строки та в повному обсязі не здійснена.

За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач в порушення вимог ст. 692 ЦК України не виконав умови Договору поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020 в частині оплати поставленого товару, своєчасно та в повному обсязі не сплатив кошти за отриманий товар, що призвело до невиконання грошового зобов`язання і виникнення боргу за поставлений товар в сумі 269276,28 грн…

… На день розгляду спору відповідач доказів оплати товару в повному обсязі суду не надав.

Доводи відповідача стовно того, що умовами Договору сторони розмежували строки сплати ПДВ на поставлену продукцію та вартість самої продукції, тобто, вартість продукції сплачується протягом 120 календарних днів з моменту поставки продукції, а ПДВ сплачується після отримання Покупцем від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), судом відхиляються як необґрунтовані, з огляду на таке. Сторонами визначено у п., п. 3.1, 3.2 розділу 3 «Умови і порядок оплати» Договору, що розрахунок за продукцію, здійснюється протягом 120 календарних днів з моменту поставки товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, при цьому загальна вартість товару з урахуванням ПДВ складає 269276,28 грн.

Таким чином, встановлений у п. 3.2 розділу 3 Договору строк оплати за товар (120 календарних днів) визначений для оплати всієї вартості поставленого товару, у тому числі ПДВ.

Зазначення у п. 3.2 розділі 3 Договору необхідності передачі постачальником покупцю податкової накладної та оплата ПДВ покупцем після надання такої податкової накладної у своїй взаємозалежності визначає, що податкова накладна має бути подана та зареєстрована у реєстрі постачальником, а оплата суми ПДВ здійснена покупцем на протязі визначеного сторонами строку (120 календарних днів з дати поставки).

Будь-яких доказів звернення до позивача з приводу непередання податкової накладної відповідач суду не подав.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем порушено строки проведення оплати за поставлений товар. При цьому судом встановлено та не заперечується відповідачем, що товар ним отримано, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, наведені заперечення відповідача не звільняють його як покупця від обов`язку здійснити оплату за поставлений товар. При цьому, суд враховує, що безпосередньо факт отримання товару відповідач не заперечив.

Також суд звертає увагу, що, статтею 3 ЦК України закріплено, що одним із основних принципів цивільного права є принцип добросовісності, розумності та справедливості.

Позивач, уклавши Договір поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020 і передавши товар відповідачу, розраховує на отримання оплати у розумні строки, а відповідач, уклавши цей договір, свідомо прийняв на себе зобов`язання щодо своєчасного і повного розрахунку з позивачем за отриманий товар. При цьому суд зауважує, що умовами Договору сторони узгодили відстрочку платежу протягом 120 календарних днів з моменту отримання товару.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата отриманого товару у передбачені строки у повному обсязі не здійснена.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення 268479,92 грн. заборгованості (основного боргу) за Договором поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, на поставку товару за видатковою накладною № 189 від 30.07.2020 позивачем не надано відповідачу належним чином складену та зареєстровану податкову накладну щодо цієї поставки, а тому позивачем заявлена до стягнення лише вартість товару за видатковою накладною № 189 від 30.07.2020 в розмірі 3981,80 грн. без ПДВ. Щодо поставки товару за видатковою накладною № 213 від 31.08.2020, то позивачем на цю поставку була складена податкова накладна № 22 від 31.08.2020 на суму 264498,12 грн., яка направлялася на електронну пошту відповідача, яка зазначена в п. 4.4 Договору поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020. Крім того, 25.11.2020 прийнято рішення № 2169556/40049277 про реєстрацію податкової накладної № 22 від 31.08.2020 на суму 264498,12 грн. з ПДВ. Отже, відповідач має сплатити заборгованість за видатковою накладною № 22 від 31.08.2020 в розмірі 264498,12 грн. з урахуванням ПДВ.

У зв`язку із викладеним, позивачем заявлена до стягнення заборгованість (основний борг) за Договором поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020 в розмірі 268479,92 грн. (3981,80 грн. + 264498,12 грн.).

У відповідності до приписів ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасником справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням викладеного, оскільки заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений ним товар станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача 268479,92 грн. основного боргу підлягає задоволенню судом…».

Отже, судом при розгляді справи було встановлено заявлення до стягнення заборгованості (основного бору) за договором поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020 в розмірі 268479,92 грн. (3981,80 грн. + 264498,12 грн.) та узгодження відстрочки платежу протягом 120 календарних днів з моменту отримання товару і не здійснення відповідачем оплати отриманого товару у передбачені строки у повному обсязі.

Згідно з рішенням суду у справі № 908/321/21: «…Отже, з моменту поставки позивачем відповідачу обумовленого Договором товару за видатковою накладною № 189 від 30.07.2020 (дати підписання сторонами у справі цієї видаткової накладної), враховуючи встановлений п. 3.2 Договору строк оплати, кінцевим терміном сплати за поставлений товар є 27.11.2020, а з моменту поставки позивачем відповідачу обумовленого Договором товару за видатковою накладною № 213 від 31.08.2020 (дати підписання сторонами у справі цієї видаткової накладної), враховуючи встановлений п. 3.2 Договору строк оплати, кінцевим терміном сплати за поставлений товар є 29.12.2020…».

Враховуючи вищевикладене, відповідач мав оплатити товар згідно з видатковою накладною № 189 від 30.07.2020 на суму 3 981 грн 80 коп. до 27.11.2020, а аза видатковою накладною № 213 від 31.08.2020 на суму 264498 грн 12 коп. до 29.12.2020.

Відповідачем оплачено товар за вказаними видатковими накладними лише 14.07.2021, що підтверджується платіжними документами, копії яких додані до матеріалів справи та не заперечується сторонами.

Отже, відповідачем здійснено оплату заборгованості (основного бору) за договором поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020 в розмірі 268479,92 грн. (3981,80 грн. + 264498,12 грн.) з простроченням.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Платежі, встановлені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, як, наприклад, статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом перевірено розрахунки позивача за допомогою ІПС «Законодавство» та визнано обґрунтованими та правомірно заявленими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 4 328 грн 03 коп. 3% річних за загальний період прострочення з 28.11.2020 по 13.07.2021, заявлений до стягнення та 17 100 грн 34 коп. інфляційних втрат за загальний період прострочення суми боргу 268479,92 грн за період з грудня 2020 по червень 2021.

Таким чином, судом задовольняються позовні вимоги у даній справі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір за позовом відноситься на відповідача.

Крім того, у позові позивач попередньо також заявляв судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 072 грн 06 коп. Відповідач вказав на завищення розміру адвокатських витрат для підготовки позову у даній справі.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Положеннями частини 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 цього ж Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п., п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом встановлено, що позивачем дотримані вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України, а саме: позивачем здійснено звернення до суду щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу одночасно із зверненням до суду з позовною заявою.

В підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, позивачем додано до матеріалів справи належним чином посвідчені копії наступних документів: договору про надання правової допомоги № 1/2022 від 04.01.2022, укладеного ТОВ «Промспецтех» з Адвокатським бюро «Легал Партнерс Юкрейн», прайс-листа (розмірів адвокатського гонорару) додатку № 1 до договору, акту про надання правової допомоги від 28.12.2022 по договору про надання правової допомоги № 1/202 від 04.01.2022 на суму 11 072 грн 06 коп. та підтвердження отримання винагороди у розмірі 10 000 грн 00 коп.

Також, в матеріалах справи міститься копія Ордеру серія АЕ № 1171179 від 28.12.2022 на надання правової допомоги адвокатом Шашликовим Д.Г.

Детальний опис робіт (наданих послуг) викладений в Акті про надання правової допомоги від 28.12.2022 по договору про надання правової допомоги № 1/2022 від 04.01.2022 на суму 11 072 грн 06 коп., в якому в графі «Правова допомога» зазначено: «Підготовка позовної заяви про стягнення 3% річних та інфляційних втрат з Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» за договором поставки товару № 226(2)20УК/53-121-01-220-09414 від 02.06.2020» та «гонорар за прийняття рішення на користь клієнта 5% від задоволених позовних вимог».

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява складена і підписана адвокатом Шашликовим Д.Г., що підтверджує факт надання послуг за договором.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція, викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Дослідивши обставини даної справи, господарський суд доходить висновку, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договорів поставки. У спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту поставки, судова практика є сталою.

Крім того, спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України.

Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значну кількість часу. Зокрема, спір стосується стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати за двома видатковими накладними, факт прострочення за якими вже встановлений судом при розгляді іншої справи.

Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним розрахунковим спором. В силу своїх властивостей дана справа не є складною та потребує наявності лише базових знань у сфері цивільного та господарського законодавства.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, дослідивши надані позивачем докази, врахувавши характер спору у даній справі, ступінь її складності, керуючись принципами справедливості, господарський суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу (гонорару), заявлений до стягнення з відповідача, є завищеним та неспівмірним зі складністю цієї справи, а відтак не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку, що загальна вартість робіт адвоката, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у даній справі, що відповідає критеріям розумності і співмірності, є 5 536 грн 03 коп.

За таких умов, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, встановивши неспівмірність заявлених позивачем до відшкодування судових витрат на правничу допомогу, їх невідповідність критеріям розумності, необхідності та неминучості, суд вважає обґрунтованими витрати на правничу допомогу в розмірі 5 536 грн 03 коп. та відмовляє в решті цих вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код ВП 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецтех», ідентифікаційний код юридичної особи 40049277 (вул. Дружби, буд. 24, кв. 56, м. Нікополь, Дніпропетровська область, 53200) 4 328 (чотири тисячі триста двадцять вісім) грн 03 коп. 3% річних, 17 100 (сімнадцять тисяч сто) грн 34 коп. інфляційних втрат та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. судового збору та 5 536 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять шість) грн 03 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 14.03.2023.

Суддя А.О. Науменко