ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" лютого 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1959/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Керівника Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області (67400, Одеська обл., м. Роздільна, вул. Ярослава Мудрого, буд. 8) в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 1, ) в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, )

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фермерського господарства "ЛИС 07" (67100, Одеська обл., Великомихайлівський р-н, смт Велика Михайлівка, вул. Центральна, буд. 33, )

про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

за участю учасників справи:

прокурор Ейсмонт І.С.

від позивача: Афанасьєв М.Г., діє в порядку самопредставництва

від відповідача: Олексін В.В., адвокат, діє на підставі ордеру

від третьої особи: не з`явився

Суть спору: Керівник Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості Фермерського господарства "ЛИС 07" (67100, Одеська обл., Великомихайлівський р-н, смт Велика Михайлівка, вул. Центральна, буд. 33, ) перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств за договором №2 від 31.05.2008 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству у сумі 150000 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки нерухомого майна (магазин-бар, площею 231,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) та належить на праві власності ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , шляхом його реалізації на прилюдних торгах в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування позовних вимог Керівник Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств зазначає про невиконання Фермерським господарством "ЛИС 07" умов договору №2 від 31.05.2008 що надання фінансової підтримки фермерському господарству, про що встановлено рішенням Господарського суду Одеської області від 10.09.2020 у справі №916/366/19, яке фактично не виконано, у зв`язку з чим прокурор вважає, що є підстави звернення стягнення на майно ОСОБА_1 , як іпотекодавця за договором іпотеки від 31.05.2008.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; залучено Фермерське господарство "ЛИС 07" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; призначено підготовче засідання на 13.09.2022 об 11:45.

У підготовчому засіданні 13.09.2022 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 27.09.2022 о 12:20. У підготовчому засіданні 27.09.2022 судом у протокольній формі винесено ухвалу у порядку ст. 177 ГПК України про продовження строків підготовчого провадження та у порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 11.10.2022 о 14:50.

11.10.2022 за вх.№22209/22 до суду від відповідача надійшов відзив, який прийнято судом до розгляду та клопотання про витребування доказів, а саме: витребування матеріалів справи №916/366/19 для огляду. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на наступне:

- відповідач зазначає, що прокурор просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості Фермерського господарства "ЛИС 07" за договором №2 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству, а також із посиланням на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2020 у справі №916/366/19. Так, саме рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/366/19 встановлюється розмір заборгованості, в розмірі якої прокурор хоче звернути стягнення на предмет іпотеки, проте ОСОБА_1 не була учасником розгляду справи №916/366/19, а тому не могла надати свої доводи щодо розміру такої заборгованості Фермерського господарства "ЛИС 07" перед позивачем, а тому, на думку відповідача, висновки, викладені у рішенні Господарського суду Одеської області по справі №916/366/19 щодо розміру заборгованості, не мають преюдиційного значення для ОСОБА_1 . Окрім того, відповідач звертає увагу, що прокурором не надано жодних доказів на обґрунтування такого розміру, а тому розмір заборгованості є недоведеним;

- відповідач зауважує, що пунктом 2 договору було встановлено, що фермерське господарство зобов`язується використати фінансову підтримку для провадження виробничої діяльності, а п.3.4.2 договору встановлено, що фермерське господарство мало повернути кошти фінансової допомоги в повному обсязі у строк до 30.05.2013 у сумі 150000 грн. Таким чином, сторонами встановлено, що останнім днем з виконання зобов`язань є саме 30.05.2013. Так, відповідач вказує, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, на думку відповідача, визначаючи початок перебігу позовної давності у даному спорі, слід враховувати, коли про порушене право дізналася або могла дізнатися саме держава в особі уповноваженого органу, яким є Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, а не прокурор;

- відповідач звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 50 Бюджетного кодексу України у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом, з моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави (Автономної Республіки Крим, територіальної громади), позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється. Таким чином, приймаючи до уваги положення ст. 50 Бюджетного кодексу України, відповідач вважає, що позовна давність не поширюється саме на вимоги кредитора до позичальника щодо погашення заборгованості за кредитними договорами, договорами позички та фінансової допомоги з бюджету на поворотній основі, кредитування по яким відбувалося з державного бюджету, разом з тим, стосовно не поширення позовної давності на вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у вказаній статті 50 Бюджетного кодексу України не зазначено;

- відповідач вказує, що так, на час укладення Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Укрдержфонду (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 договору іпотеки а саме: 31.05.2008 діяв Бюджетний кодекс України від 21.06.2001, при цьому 01.01.2011 року набрав чинності Бюджетний кодекс України, про що зазначено в його Прикінцевих та перехідних положеннях, разом з тим у Прикінцевих та перехідних положеннях Бюджетного кодексу України норма щодо надання зворотної сили статті 50 відсутня. Тому, на думку відповідача, було пропущено строк позовної давності на звернення із позовом до ОСОБА_1 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки;

- відповідач зазначає, що строк звернення стягнення на предмет іпотеки має відраховуватися від 30.05.2013 (дня, коли мав бути повернутий кредит), таким чином, виходячи з того, що звернення стягнення на заставне майно підлягало застосуванню позивачем ще з 30.05.2013, на переконання відповідача поведінка позивача протягом вказаних 10 років є зволіканням із вжиттям вказаних заходів, а також вказує на повну бездіяльності останнього протягом вказаного періоду часу та такі дії з боку фонду свідчать про невиконання ним своїх обов`язків, що є недопустимим.

У підготовчому засіданні 27.09.2022 судом у протокольній формі винесено ухвалу у порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 25.10.2022 о 13:45.

У підготовчому засіданні 25.10.2022 судом у протокольній формі задоволено клопотання відповідача про витребування у Господарського суду Одеської області для огляду матеріалів справи №916/366/19 та у протокольній формі винесено ухвалу у порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 09.11.2022 о 15:10.

03.11.2022 за вх.№24830/22 до суду від прокурора надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом до розгляду. У поданій відповіді на відзив прокурор вказує наступне:

- щодо розміру заборгованості прокурор вказує, що договором №2 від 31.05.2008 ФГ "ЛИС 07" було надано фінансову підтримку на поворотній основі у розмірі 150000 грн. у строк до 30.05.2013, разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 31.05.2008 із відповідачем було укладено договір іпотеки, яким іпотекодержатель (позивач) набуває права на звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення всієї суми основного зобов`язання, отже на думку прокурора сума заставного майна підтверджена саме договором іпотеки від 31.05.2008;

- щодо строку на звернення із позовом прокурор зазначає, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, разом з тим, згідно п.6.2 договору іпотеки від 31.05.2008, право іпотеки, та відповідно і договір, припиняє чинність у разі: припинення основного зобов`язання, забезпеченого цією іпотекою; знищення (втрати) предмета іпотеки, якщо іпотекодавець не замінив або не відновив предмет іпотеки; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем на підставах, передбачених чинним законодавством України та цим договором, права власності на предмет іпотеки; розірвання договору за угодою сторін, яка посвідчується нотаріально; в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Таким чином, на думку прокурора, оскільки строк дії іпотечного договору сторонами не встановлено, а основне зобов`язання не припинилося, то строк позовної давності не спливає;

- прокурор зауважує, що виходячи з того, що строк позовної даності станом на 01.01.2011 (дату набрання чинності Бюджетним кодексом України) не сплинув, то із застосуванням вимог ст. 50 Бюджетного кодексу України позовна давність щодо позовних вимоги у даній справі не поширюється.

09.11.2022 за вх.№25452/22 до суду від прокурора надійшло клопотання про повернення надлишково сплаченої суми судового збору.

У підготовчому засіданні 09.11.2022 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 185 ГПК України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 30.11.2022 о 10:50. У судовому засіданні 30.11.2022 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення розгляду справи на 14.12.2022 об 11:10. У судовому засіданні 14.12.2022 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення розгляду справи на 24.01.2023 о 12:30. У судовому засіданні 24.01.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення розгляду справи на 17.02.2023 о 10:45.

У судовому засіданні 17.02.2023 прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.02.2023 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа у підготовчі та судові засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, жодних процесуальних позицій до суду не надала. Судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення третьої особи про розгляд судом господарської справи, час та місце засідань. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Справа №916/1959/22 розглядалась судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України та оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом та оголошеним загальнодержавним карантином, про намір вчинити такі дії до суду від учасників справи не надійшло.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В судовому засіданні 17.02.2023 господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 17.02.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Між тим, повний текст рішення складено 03.03.2023 у зв`язку з введенням в м. Одесі екстрених відключень електроенергії через масовані атаки країни-агресора, обстріл об`єктів критичної інфраструктури, тривалу відсутність електроенергії у суді, нестабільність в роботі системи діловодства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, представників позивача та відповідача, господарський суд встановив:

31.05.2008 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (позивач) та Фермерським господарством "ЛИС 07" (третя особа) укладений договір №2 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству, відповідно до якого Укрдержфонд в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств зобов`язується надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі Фермерському господарству "ЛИС 07" у сумі 150000 грн., а фермерське господарство зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку (допомогу) у визначений даним договором строк.

Згідно з п.3.1.2 договору Укрдержфонд в особі Одеського відділення має право вимагати від фермерського господарства повернення фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі відповідно до графіка.

Відповідно до п.3.1.3 договору Укрдержфонд в особі Одеського відділення має право вимагати для забезпечення договору про надання фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі до його укладання підтвердження гарантії повернення коштів (договір застави); об`єкт договору застави: нерухоме майно площею 231,4 кв.м., яке розташоване за адресою: Одеська область, Великомихайлівський район, смт. Цебрикове; вартість застави - 502785 (п`ятсот дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять) грн.

За п.3.1.4 договору фінансова підтримка (допомога) надається фермерському господарству не раніше набрання чинності угоди, якою забезпечується зобов`язання повернення фінансової (підтримки) допомоги.

У відповідності до п.3.4.2 договору фермерське господарство зобов`язане повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі Одеському відділенню Укрдержфонду фонду згідно з встановленим графіком: до 30.05.2013 у сумі 150000 грн. на спеціальний рахунок державного бюджету України: отримувач: ГУДКУ в Одеській області, банк ГУДКУ в Одеській області, МФО 828011, код ОКПО 23213460, р/р 0008. В разі зміни платіжних реквізитів для повернення фінансової допомоги фермерському господарству буде повідомлено додатково. Кінцевий термін повернення заборгованості по фінансовій підтримці (допомозі) до 30.05.2013 року.

Згідно з п.3.4.3 договору фермерське господарство зобов`язане укласти договір застави на користь Укрдержфонду в особі Одеського відділення.

Відповідно до п.3.4.4 договору фермерське господарство зобов`язане застрахувати майно, що є забезпеченням виконання обов`язків за цим договором, до повного погашення фермерським господарством заборгованості по фінансовій підтримки (допомозі); вигодонабувачем за договором страхування є Укрдержфонд в особі Одеського відділення.

За п.4.1 договору договір про надання фінансової підтримки (допомоги) набуває чинності з дати його укладання та діє до часу погашення фермерським господарством заборгованості (фінансової підтримки, пені).

Згідно з розділом 5 договору відповідно до чинного законодавства України у випадку прострочення терміну виконання зобов`язання по поверненню коштів фінансової підтримки (допомоги) Укрдержфонду в особі Одеського відділення Укрдержфонду фермерське господарство "ЛИС 07" зобов`язане сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченого платежу; за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки (допомоги) фермерське господарство "ЛИС 07" сплачує Укрдержфонду в особі Одеського відділення пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення; за нецільове використання державних коштів відповідальність несе селянське (фермерське) господарство "ЛИС 07" в особі голови фермерського господарства Лисенко Таїсія Іванівна відповідно до чинного законодавства України.

31.05.2008 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (іпотекодержатель, позивач) та ОСОБА_1 (іпотекодавець, відповідач) укладений договір іпотеки.

Відповідно до п.1.1 договору іпотеки іпотекою за цим договором забезпечуються будь-які вимоги "іпотекодержателя" (у тому числі ті, що виникнуть у майбутньому), які випливають з договору про надання фінансової підтримки(допомоги) фермерському господарству №2 від 31.05.2008, (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до нього), далі - "кредитний договір", укладеного між "іпотекодержателем" та Фермерським господарством "ЛИС 07", (позичальник), за умовами якого позичальник зобов`язаний до "30" травня 2013 року (тридцятого травня дві тисячі тринадцятого року) повернути "іпотекодержателю" кредит у розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч ) гривень у порядку, передбаченому кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. Погашення кредиту позичальником здійснюється згідно встановленого графіка: до 30 травня 2013 року в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень на спеціальний рахунок державного бюджету України: отримувач: ГУДКУ в Одеській області, банк ГУДКУ в Одеській області, МФО 828011, код ОКПО 23213460, р/р 0008. Також іпотекою забезпечується відшкодування іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків іпотекодержателя, пов`язаних з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору та/або цього договору (у тому числі сплати пені, штрафів, відшкодування збитків), а також витрат іпотекодержателя, пов`язаних зі зверненням стягнення на предмет іпотеки за цим договором (включаючи витрати по вчиненню виконавчого напису, судові витрати, витрати на оплату винагороду залученим експертам (оцінювачам, юристам), у тому числі витрат на утримання і збереження такого предмета іпотеки. Усі разом або будь-яке з зобов`язань іпотекодавеця, які визначені в цьому пункті даного договору та/або випливають (та/або випливатимуть у майбутньому) з кредитного договору, а також додаткових угод до нього, якщо такі будуть укладені між іпотекодержателем та позичальником та будуть невід`ємною частиною кредитного договору, у тому числі щодо строку та сум виконання зобов`язань, інших умов, надалі іменуються "основне зобов`язання". Сторони цього договору домовились, що іпотека, передбачена умовами цього договору, розповсюджується на будь-яке збільшення основного зобов`язання або процентів за основним зобов`язанням та не потребує державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за цим договором, іпотекою. У відповідності до даного договору "іпотекодержатель" має право у випадку невиконання "позичальником" будь-якого зі своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок предмету іпотеки на нижче вказаних умовах.

Згідно з п.1.2 договору іпотеки на забезпечення виконання основного зобов`язання Фермерського господарства "ЛИС 07" за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №2 від "31" травня 2008 року, іпотекодавець передає зі згоди іпотекодержателя в наступну іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві приватної власності майно: нерухоме майно: магазин-бар, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 326 (триста двадцять шість) квадратних метрів, який складається з будівель та споруд: магазину-бару, зазначеному на плані літ."А", площею - 231,4 кв.м.

За п.1.3 договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 502785 грн.

Відповідно до п.2.1.2 договору іпотеки на підставах, передбачених законодавством України, на предмет іпотеки може бути звернене стягнення.

Згідно з п.3.1.4 договору іпотеки іпотекодержатель має право у випадку невиконання зобов`язань за цим договором або за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі забезпечені іпотекою зобов`язання та вимоги, що визначені на момент фактичного задоволення, зазначені п.1.2 цього договору.

У відповідності до п.5.1 договору іпотеки у разі повного або часткового порушення будь-якого з умов основного зобов`язання або умов цього договору іпотекодержатель надсилає позичальнику/іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

За п.5.2 договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму основного зобов`язання, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, який зазначено у кредитному договорі, у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання будь-якого з зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум комісійної винагороди, сум неустойки (пені, штрафних санкцій), а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним).

Пунктом 5.4 договору іпотеки, зокрема, встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися за рішенням суду.

У відповідності до п.п. 6.1-6.3 договору іпотеки цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Право іпотеки, та відповідно і цей договір, припиняє чинність у разі: припинення основного зобов`язання, забезпеченого цією іпотекою; знищення (втрати) предмета іпотеки, якщо іпотекодавець не замінив або не відновив предмет іпотеки; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем на підставах, передбачених чинним законодавством України та цим договором, права власності на предмет іпотеки; розірвання цього договору за угодою сторін, яка посвідчується нотаріально; в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку.

В матеріалах справи на підтвердження виконання умов договору №2 від 31.05.2008 щодо надання Фермерському господарству "ЛИС 07" поворотної фінансової допомоги наявне платіжне доручення від 02.06.2008 на суму 150000 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Заступник керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, звертався до Господарського суду Одеської області з позовом до Фермерського господарства "ЛИС 07" про стягнення заборгованості у розмірі 417242,45 грн. за договором №2 від 31.05.2008 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству.

Рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/366/19 від 10.09.2020 позов задоволено повністю; стягнуто з Фермерського господарства "ЛИС 07" на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств суму основної заборгованості в розмірі 150000 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 215700 грн., суму 3% річних в розмірі 26687,66 грн., пеню в розмірі 24854,79 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 6258,64 грн. Приймаючи дане рішення, суд зазначив, що:

- невиконання ФГ "ЛИС 07" своїх зобов`язань щодо своєчасного та повного повернення фінансової допомоги, наданої на поворотній основі Укрдержфондом, порушує інтереси держави в особі Одеського відділення Укрдержфонду у зв`язку з несвоєчасним надходженням грошових коштів за користування фінансової допомоги в повному обсязі; заступник керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області правомірно звернувся з позовом до ФГ "ЛИС 07" про стягнення в інтересах держави в особі Укрдержфонду в особі Одеського відділення;

- між сторонами у справі укладений договір №2 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 31.05.2008, яким встановлено зобов`язання позивача надати відповідачу фінансову підтримку на суму 150000 грн. та зобов`язання відповідача повернути кошти фінансової підтримки відповідно до узгодженого сторонами графіку з кінцевим строком повернення 30.05.2013; позивачем у справі Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств на виконання умов укладеного між сторонами договору №2 від 31.05.2008, були перераховані відповідачу грошові кошти у вигляді фінансової підтримки (допомоги) у розмірі 150000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2 від 02.06.2008, що не спростовано з боку відповідача за час розгляду справи, однак, Фермерським господарством "ЛИС 07" було допущено неналежне виконання положень п.3.4.2 договору №2 щодо своєчасного та в повному обсязі повернення фінансової підтримки (допомоги) Одеському відділенню Укрдержфонду в розмірі 150000 грн. у строк до 30.05.2013; судом встановлено наявність неналежного виконання Фермерським господарством "ЛИС 07" прийнятих на себе зобов`язань за договором №2 від 31.05.2008, належне виконання зобов`язань щодо повернення коштів відповідачем суду не доведено, обставини, викладені прокурором в позові в якості підстав його вимог, відповідачем не спростовані, отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 150000 грн. коштів фінансової підтримки (допомоги) - є обґрунтованими та підтверджені відповідними доказами з боку прокурора та позивача;

- у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №916/2871/17 міститься наступний висновок: у разі якщо на момент набрання чинності Бюджетним кодексом України визначений ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності у спірних правовідносинах (щодо кожного чергового платежу) не сплив, то ч.2 ст. 50 Бюджетного кодексу України поширює свою дію на спірні правовідносини і порушене відповідачем право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Виходячи з того, що строк позовної даності щодо кожного окремого платежу за укладеним між сторонами договором станом на 01.01.2011 (дату набрання чинності Бюджетним кодексом України) не сплинув, то із застосуванням вимог ст. 50 Бюджетного кодексу України, позовна давність на позовні вимоги у даній справі не поширюється;

- розрахунок індексу інфляції, згідно з яким розмір індексу інфляції за вищевказаний період становить 215700 грн., перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача; стягнення 3% річних в сумі 68687,66 грн. за період прострочення з 06.06.2018 по 06.12.2018, розрахунок яких судом перевірений та встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача, тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

В матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

В матеріалах справи наявна постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №64910921.

10.08.2021 Роздільнянською окружною прокуратурою направлено Одеському відділенню Українського державного фонду підтримки фермерських господарств лист в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" про надання наступної інформації: чи реалізовувало Одеське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств свої зобов`язання за договором іпотеки від 31.05.2008, в частині перевірки документально і в натурі наявності, стану, умов збереження та використання предмета іпотеки; чи вживались заходи Одеським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств на звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою забезпечення фінансових зобов`язань ФГ "ЛИС 07" за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №2 від 31.05.2008.

27.08.2021 Роздільнянською окружною прокуратурою направлено Українському державному фонду підтримки фермерських господарств лист в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" про надання наступної інформації: чи реалізовувало Український державний фонд підтримки фермерських господарств свої зобов`язання за договором іпотеки від 31.05.2008, в частині перевірки документально і в натурі наявності, стану, умов збереження та використання предмета іпотеки; чи вживались заходи Українським державним фондом підтримки фермерських господарств на звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою забезпечення фінансових зобов`язань ФГ "ЛИС 07" за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №2 від 31.05.2008.

Листом від 07.09.2021 Одеське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств надало відповідь на лист прокуратури від 10.08.2021, в якому зазначено, що: за даними бухгалтерського обліку, станом на 01.09.2021, за ФГ "ЛИС 07" перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств рахується заборгованість в розмірі 417242,45 грн; інших заходів щодо повернення фінансової підтримки не вживалось у зв`язку з тим, що в Одеському відділенні відсутні кошти на сплату держмита; прохання розглянути можливість здійснення представницьких повноважень, а саме звернення до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення до ФГ "ЛИС 07" із позовом про звернення стягнення на заставне майно по договору іпотеки від 21.05.2008.

У листі від 25.10.2021 Український державний фонд підтримки фермерських господарств надав відповідь на лист прокуратури від 27.08.2021, в якому зазначено, що: Укрдержфондом не здійснювалися та не заплановано здійснення заходів, спрямованих на захист інтересів держави шляхом звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на заставне майно (договір застави від 31.05.2008) фермерського господарства "ЛИС 07", яка становить 417242,45 грн за договором фінансової підтримки №2 від 31.05.2008.

У листі від 25.10.2021 Роздільнянською окружною прокуратурою направлено лист Великомихайлівському міжрайонному відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про надання інформації про стан виконавчого провадження №64910921 з примусового виконання наказу.

У листі 25.10.2021 Великомихайлівський міжрайонний відділ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано відповідь на лист прокуратури від 25.10.2021, в якому зазначено, що: 22.03.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (АСВП:64910921) та надіслано сторонам; 22.03.2021 державним виконавцем надано електронні запити в порядку доступу державного виконавця: до Державної фіскальної служби України щодо джерел отримання доходів боржника та номерів відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах; до реєстру прав власності на нерухоме майно: до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів; згідно відповіді МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби; згідно актів державного виконавця від 26.04.2021, 22.09.2021 виходом за фактичною адресою боржника на момент перевірки встановлено, що майно, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє; 08.06.2021 винесена постанова про арешт коштів боржника, винесена постанова про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника; 27.09.2021 винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження; 27.09.2021 згідно відповіді щодо сільськогосподарських машин, які значаться за боржником, за вказаними параметрами машин не знайдено; повторно надані запити до реєструючих установ щодо виявлення майна боржника.

12.07.2022 Роздільнянською окружною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" направлені Одеському відділенню Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Українському державному фонду підтримки фермерських господарств повідомлення про те, що Роздільнянською окружною прокуратурою в порядку господарського судочинства буде скеровано до суду позовну заяву на захист інтересів держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до Токмілової Василини Іванівни (третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ФГ "ЛИС 07") про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор у позовній заяві вказує на невиконання Фермерським господарством "ЛИС 07" умов договору №2 від 31.05.2008 щодо своєчасного та повного повернення фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, що встановлено рішенням Господарського суду Одеської області від 10.09.2020 у справі №916/366/19, у зв`язку з чим прокурор вважає, що наявні підстави для звернення стягнення на майно ОСОБА_1 , як іпотекодавця за договором іпотеки від 31.05.2008, яким забезпечено виконання зобов`язань за договором №2 від 31.05.2008. Прокурор вказує, що невиконання зобов`язань відповідачем ставить під загрозу порушення майнових інтересів позивача, який від імені держави реалізує державну політику в аграрній сфері; ненадходження коштів, наданих з метою підтримки фермерських господарств, до Державного бюджету України, безпосереднім чином зачіпає майнові інтереси держави та завдає матеріальні збитки, позбавляє можливості фінансувати відповідні державні програми. Також інтерес держави полягає у необхідності неухильного дотримання законності при використанні коштів державного бюджету.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 3 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Відтак, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічні висновки викладено у пунктах 38-40, 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Отже, прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави, має визначити компетентний орган та довести у чому полягає невжиття компетентним органом заходів для захисту порушених прав, які підлягають захисту у спосіб, який обрав прокурор, і зокрема захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Як вказує прокурор, звернення з даним позовом зумовлено необхідністю відновлення та захисту порушених інтересів держави при використанні та поверненні коштів державного бюджету.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Закону України "Про фермерське господарство" Український державний фонд підтримки фермерських господарств є державною бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств, діє на основі Статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Допомога за рахунок коштів державного бюджету через Український державний фонд підтримки фермерських господарств надається фермерським господарствам на безповоротній основі та на конкурсних засадах на поворотній основі для здійснення виробничої діяльності та диверсифікації виробництва в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, а також спрямовується на забезпечення гарантій, поруки при кредитуванні банками фермерських господарств.

Господарський суд вказує, що Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах та є учасником договору за основним зобов`язанням, а саме: договором №2 від 31.05.2008 та виступає іпотекодержателем за договором іпотеки від 31.05.2008.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, прокурор звернувся до позивача з повідомленнями від 12.07.2022 в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" про намір звернутися до суду із відповідним позовом.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про дотримання прокурором вимог, передбачених ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" для представництва прокурором інтересів держави в суді та можливості розгляду позовних вимог по суті.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є принцип верховенства права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Суд зазначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, тоді як підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

У відповідності до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

За ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Згідно з ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

За ч.1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Як встановлено судом, предметом спору у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31.05.2008, яким забезпечені вимоги позивача, які випливають з договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №2 від 31.05.2008.

Господарський суд зазначає, що преюдиційними фактами щодо третьої особи у даній справі є встановлені у рішенні Господарського суду Одеської області у справі №916/366/19 від 10.09.2020 обставини невиконання Фермерським господарством "ЛИС 07" своїх зобов`язань про повернення наданих грошових коштів за договором №2 від 31.05.2008, який забезпечений іпотечним договором від 31.05.2008.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Одеської області від 10.09.2020 у справі №916/366/19, яке набрало законної сили, господарський суд дійшов висновку, що враховуючи невиконання Фермерським господарством "ЛИС 07" своїх зобов`язань про повернення наданих грошових коштів за договором №2 від 31.05.2008, приймаючи до уваги чинність іпотеки, наявні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, що належить відповідачу - ОСОБА_1 , як іпотекодавцю за договором іпотеки від 31.05.2008, яким забезпечено виконання основного зобов`язання Фермерським господарством "ЛИС 07" за договором №2 від 31.05.2008, яке, як встановлено судом, не виконано.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про підставність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог Керівника Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств.

Іншого відповідачем не доведено.

Господарський суд не приймає до уваги доводів відповідача про необґрунтованість розміру заборгованості, в рахунок якої прокурор просить звернути стягнення на предмет іпотеки, та про відсутність преюдиційного значення для ОСОБА_1 висновків, викладених у рішенні по справі №916/366/19, оскільки особою, стосовно якої встановлені обставини у справі №916/366/19, є третя особа - Фермерське господарство "ЛИС 07" - як боржник за договором про надання поворотної фінансової допомоги, а чинною іпотекою були забезпечені вказані вимоги позивача до цієї третьої особи, до того ж, умовами договору іпотеки від 31.05.2008 встановлено розмір наданої фінансової допомоги за договором №2 від 31.05.2008, який був предметом розгляду у справі №916/366/19 та який забезпечується майном відповідача.

Розглянувши клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог позивача, яке викладене у відзиві, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Між тим, заявляючи про застосування наслідків спливу строків позовної давності, відповідач вказує на те, що в договорі №2 від 31.05.2008 сторонами визначено строк виконання зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги до 30.05.2013 та із посиланням на ч.1 ст. 50 Бюджетного кодексу зазначає, що позовна давність не поширюється саме на вимоги кредитора до позичальника щодо погашення заборгованості за кредитними договорами, договорами позички та фінансової допомоги з бюджету на поворотній основі, кредитування по яким відбувалося з державного бюджету, разом з тим, стосовно не поширення позовної давності на вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у вказаній статті 50 Бюджетного кодексу України не зазначено.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Бюджетного кодексу України:

- у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави (Автономної Республіки Крим, територіальної громади). Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється (в редакції від 24.04.2013 - на момент встановленого строку виконання основного зобов`язання за договором №2 від 31.05.2008);

- у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави (Автономної Республіки Крим, територіальної громади). Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється (в редакції на час розгляду справи).

Господарський суд зазначає, що договором №2 від 31.05.2008 встановлено, що фінансова допомога надається на підставі довідки №11, виданої згідно протоколу №1, відповідно до рішення комісії від 27.05.2008 та Порядку використання коштів передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2004 №1102 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2008 №113), фінансова підтримка (допомога) на поворотній основі надається на провадження виробничої діяльності.

Таким чином, Фермерському господарству "ЛИС 07" була надана фінансова допомога з державного бюджету за державні кошти. Разом з тим, за договором іпотеки від 31.05.2008, де відповідач є іпотекодавцем, встановлено, що вказаним договором забезпечуються будь-які вимоги іпотекодержателя, які випливають з договору №2 від 31.05.2008, тобто забезпечується належне виконання умов договору про надання фінансової підтримки за бюджетні (державні) кошти. Враховуючи викладене, господарський суд зазначає, що редакції ч.1 ст. 50 Бюджетного кодексу України не поширюють позовну давність на вимоги щодо погашення заборгованості за надання кредитів з бюджету, тобто, на основне зобов`язання, з огляду на що, господарський суд доходить висновку, що позовна давність не поширюється в даному випадку і на діючу іпотеку, якою забезпечене основне зобов`язання.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, господарський суд зазначає, що оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, враховуючи умови припинення іпотечного договору (відсутність встановлення конкретного строку дії іпотечного договору), приймаючи до уваги факт того, що основне зобов`язання, забезпечене іпотекою, не припинене, а також з огляду на вимоги ч.1 ст. 50 Бюджетного кодексу України, господарський суд доходить висновку, що підстав для застосування до вимог прокурора у даній справі строків позовної давності за клопотанням відповідача немає.

Іншого відповідачем не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Керівника Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств - задовольнити повністю.

2.В рахунок погашення заборгованості Фермерського господарства "ЛИС 07" (67100, Одеська обл., Великомихайлівський р-н, смт Велика Михайлівка, вул. Центральна, буд. 33, ) перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 1, ) за договором №2 від 31.05.2008 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству у сумі 150000 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки нерухомого майна (магазин-бар, площею 231,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ), шляхом його реалізації на прилюдних торгах в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

3.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3, ) 2481 /дві тисячі чотириста вісімдесят одну/ грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 03 березня 2023 р. у зв`язку з введенням в м. Одесі екстрених відключень електроенергії через масовані атаки країни-агресора, обстріл об`єктів критичної інфраструктури, тривалу відсутність електроенергії у суді, нестабільність в роботі системи діловодства.

Суддя Ю.С. Бездоля