ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2023 р. Справа№ 920/134/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Гибало В.О.

за участю представників сторін:

прокурор: Луцик О.О.,

від позивачів: не з`явились

від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП"

на рішення Господарського суду Сумської області від 26.10.2022

у справі № 920/134/22

за позовною заявою керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі

позивача 1: Північно-східного офісу Держаудитслужби

позивача 2: Міністерства освіти і науки України

позивача 3: Сумського державного університету

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП"

про визнання недійсними окремих додаткових угод та стягнення 538 654,29 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року керівник Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Північно-східного офісу Держаудитслужби (далі-позивач 1), Міністерства освіти і науки України (далі-позивач 2), Сумського державного університету (далі-позивач 3) звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" (далі-відповідач) про визнання недійсними окремих додаткових угод та стягнення 538 654,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що внаслідок укладення додаткових угод, збільшилась ціна за 1 тис. куб. м. газу протягом 16 днів з 3958,33 грн без ПДВ до 5164,19 грн без ПДВ, тобто на 30,46 % та зменшився обсяг поставки природного газу від початкової кількості для позивача за договором поставки природного газу № 1 від 13.01.2021. Прокурор вважає, що спірні додаткові угоди були укладені без належних на те підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо підвищення ціни природного газу, чим порушено норми Закону України «Про публічні закупівлі» та положення договору. Враховуючи безпідставність укладення спірних додаткових угод, відповідачу були надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 538 654,29 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь Сумського державного університету.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням господарського суду м. Києва від 26.10.2022 у справі №920/134/22 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсними додаткові угоди № 2 від 27.01.2021 та № 3 від 29.01.2021 до договору постачання природного газу № 1 від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» та Сумським державним університетом.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» на користь Сумського державного університету 538 654,29 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» на користь Сумської обласної прокуратури 13 041,81 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що, оскільки сторонами всупереч інтересів держави без належного підтвердження підстав, в порушення норм та положень укладеного договору № 1 від 13.01.2021, було укладено додаткові угоди, якими суттєво збільшено ціну за одиницю товару на 30,46 %, що не відповідає вимогам тендерної документації та очікуванням замовника щодо економного витрачання бюджетних коштів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод № 2 від 27.01.2021 та № 3 від 29.01.2021 до договору № 1 постачання природного газу від 13.01.2021. Крім того, збільшення ціни за одиницю природного газу, внаслідок укладення вказаних додаткових угод спричинило переплату бюджетних коштів в сумі 538 654,29 грн, що становить різницю між фактично сплаченою сумою та сумою, яка мала бути сплачена без зміни ціни за оспорюваними додатковими угодами. Таким чином, суд дійшов до висновку, що грошові кошти в сумі 538 654,29 грн безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» та підлягають поверненню Сумському державному університету на підставі ст. 670 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Сумської області скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю", що міститься у листі від 07.04.2015 № 3302-05/11398-07 в якому зазначено, що внесення змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Також апелянт звертає увагу, що коливання ціни підтверджено довідками Харківської торгово-промислової палати від 21.01.2021 №146/21 та від 22.01.2021 № 147/21. Проте, прокурором не підтверджено відсутність коливання ціни за одиницю товару на ринку у період укладення спірних додаткових угод та не надано до суду спростування наявності коливання ціни на ринку.

Апелянт зауважує на тому, що суд не звернув увагу на те, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення застосовані правові позиції Верховного Суду у справах № 927/491/19 від 18.06.2021, № 913/166/19 від 12.02.2020, № 910/4474/17 від 15.03.2018, № 912/1580/18 від 13.10.2020, № 904/3255/13 від 15.05.2014, які сформовані щодо положень Закону у редакціях, що передують правовідносинам, які виникли у сторін цієї справи.

Скаржник зазначає, судом при розгляді справи не закрито провадження в частині вимог позивачів за якими відсутній предмет спору, а саме між ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» та Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України та Міністерства освіти і науки України, оскільки позовна заява не містить змісту вимог, спрямованих на захист прав або інтересів Північно-східного офісу Державної аудит служби та Міністерства освіти і науки.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції порушено правила територіальної підсудності, оскільки ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» зареєстровано в м.Києві, а тому розгляд Господарським судом Сумської області цієї справи свідчить про порушення правил територіальної підсудності.

Також скаржник зауважує, що позовна вимога про визнання недійсними додаткових угод не є належним способом захисту права і не може бути задоволена судом, виходячи з предмету позову про визнання недійними додаткових угод до договору на постачання природного газу на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України як таких, що укладені з порушенням частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Узагальнені доводи відзиву Окружної прокуратури міста Суми на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, виконувач обов`язків керівника Окружної прокуратури міста Суми у своєму відзиві, наданому до суду 06.03.2023, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Крім того вказує, відповідачем не надано жодних обґрунтувань та доказів, що за період з укладення додаткових угод відбулося коливання ціни на ринку, що унеможливлює для сторони виконання зобов`язань за договором і таке коливання було не прогнозованим. Тому твердження відповідача, що відбулось коливання вартості газу в бік збільшення є необґрунтованим.

Також прокурор зазначає, що не погоджується з доводами відповідача, що у даному спорі не застосовуються висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, оскільки вони, на думку відповідача, стосувалися правовідносин, врегульованих попередньою реакцією Закону України «Про публічні закупівлі, оскільки положення Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції Закону від 19.09.2019 (введені в дію 19.04.2020 року) нічим не відрізняються від положень попередньої реакції щодо принципів публічної закупівлі, порядку проведення закупівлі, порядку укладання договору та змін до нього. Незмінними залишилися вимоги щодо максимального підвищення ціни не вище ніж на 10% у разі коливання ціни на ринку. Тому всі висновки Верховного Суду у справі № 927/491/19 є актуальними для даних правовідносин.

Стосовно відсутності предмету спору між ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП», Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України та Міністерством освіти і науки України прокурор вказує, що Міністерство освіти і науки України є головним розпорядником бюджетних коштів у сфері освіти та розпорядником вищого рівня по відношенню до Сумського державного університету. З аналізу положень ч. ч. 1, 3 ст. З Господарського кодексу України, вбачається, що укладення Сумським державним університетом додаткових угод до договору № 1 від 13.01.2021 за результатами проведеної процедури відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» є господарською діяльністю останнього. Разом з цим, контроль за фінансово-господарською діяльністю закладу, забезпечення організації та вдосконалення бухгалтерського обліку, ефективного і цільового використання бюджетних коштів здійснює засновник - Міністерство освіти і науки України, а тому вказане питання віднесено до його компетенції. При цьому, за умови існування декількох органів, що можуть здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, Закон не визначає перевагу одних над іншими при виборі відповідного органу прокурором. За таких обставин у справі наявний спір між ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП», Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України та Міністерством освіти і науки України.

Прокурор також звертає увагу, що як основний договір так і всі додаткові угоди до нього укладались в м. Суми. За таких обставин місцем виконання вищезазначеного договору є місцезнаходження Сумського державного університету, а саме місто Суми. Відтак, судом розглянуто справу з дотриманням правил підсудності.

Щодо неналежного способу захисту права в частині визнання недійсними додаткових угод, прокурор вказує, що, у даному випадку, сторонами всупереч інтересам держави без належного підтвердження підстав, в порушення норм та положень укладеного договору, підписано додаткові угоди №№ 2, 3 до договору № 1 від 13.01.2021, якими суттєво збільшено ціну за одиницю товару, що, в свою чергу, не відповідає вимогам тендерної документації та очікуванням замовника щодо економного витрачання бюджетних коштів.

Узагальнені доводи відзиву Міністерства освіти і науки України на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, Міністерство освіти і науки України у своєму відзиві, наданому до суду 06.03.2023, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Крім того, Міністерство освіти і науки України вказує, що згідно даних з сайту ТБ «Українська енергетична біржа», які є у вільному доступі (https.V/www.ueex.com.ua), за період з листопада до грудня 2020 року ціни на природний газ були сталими, з деяким коливанням у бік збільшення. Однак, відповідач ініціював укладення додаткових угод, що призвело до збільшення ціни на природний газ в загальному на 30,46 %. Надані апелянтом цінові довідки, якими останній обґрунтовував підвищення ціни за одиницю товару у закупівлі природного газу не містять інформації щодо коливання ціни на ринку природного газу, та не містять інформації про повне відсоткове (пропорційне) коливання ціни на ринку природного газу по відношенню до певних дат, з яких сторони підвищили ціни на природний газ. Так, коливання ціни товару на ринку кожного разу при укладенні спірних додаткових угод сторонами договору жодним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено, у зв`язку з чим ними не дотримано вимоги ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Враховуючи наведене, перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору про закупівлю з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення додаткових угод № 2 від 27.02.2021, № 3 від 29.01.2021 є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку відповідача.

Таким чином Міністерство освіти і науки України вважає, що суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсними додаткових угод № 2 від 27.01.2021 та № 3 від 29.01.2021 до договору № 1 постачання природного газу від 13.01.2021 оскільки сторонами всупереч інтересів держави без належного підтвердження підстав, в порушення норм та положень укладеного договору № 1 від 13.01.2021, було укладено додаткові угоди, якими суттєво збільшено ціну за одиницю товару на 30,46 %, що не відповідає вимогам тендерної документації та очікуванням замовника щодо економного витрачання бюджетних коштів.

Також Міністерство освіти і науки України зауважує, що збільшення ціни за одиницю природного газу, внаслідок укладення вказаних додаткових угод спричинило переплату бюджетних коштів в сумі 538654 грн 29 коп., що становить різницю між фактично сплаченою сумою та сумою, яка мала бути сплачена без зміни ціни за оспорюваними додатковими угодами. Таким чином, грошові кошти в сумі 538654 грн 29 коп. безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІТРЕИД ГРУП» та підлягають поверненню Сумському державному університету на підставі статті 670 Цивільного кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2023 справу №920/134/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О. М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 року у справі №920/134/22 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Сумської області від 26.10.2022 у справі № 920/134/22, відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.10.2022 у справі № 920/134/22 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 06.03.2023.

Явка представників сторін

Позивачі 1,2,3 та відповідач у судове засідання, призначене на 06.03.2023, не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка позивачів 1,2,3 та відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених сторін.

Позиції учасників справи

Прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції 06.03.2023 заперечувала проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просила її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

23.10.2020 Сумським державним університетом (далі - замовник, споживач) в єдиній системі публічних закупівель Prozorro оприлюднено оголошення UA-2020-10-23-004338-с про проведення відкритих торгів за предметом: ДК 021:2015: 09120000-6 газ природний з очікуваною вартістю закупівлі в розмірі 5 855 478 грн.

Відповідно до вказаного оголошення обсяг природного газу складає 755 000 метрів кубічних.

До участі у вищевказаній процедурі закупівель подано пропозиції від восьми юридичних осіб: ТОВ «Кастум», ТОВ «ЮГ-ГАЗ», ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП», ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС», ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ», ТОВ «ГАЗ.УА», ТОВ «АС», ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ».

За результатами проведених торгів, переможцем вказаного аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» з пропозицією 3 974 244,50 грн (ціна пропозиції після закінчення аукціону 3 586 250,00 грн), що зафіксовано у Звіті про результати проведення процедури закупівлі UA-2020-10-23-004338-с від 14.01.2021.

13.01.2021 між Сумським державним університетом (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» (постачальник) укладено договір постачання природного газу № 1, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу природний газ, в обсягах, за ціною та у порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених договором.

Предметом закупівлі визначено газове паливо (природний газ): код ДК 021:20-6, обсяг постачання газу 755 000 куб. м.

Відповідно до п. 6.1 договору, ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 3958,33 грн без ПДВ (4 750,00 грн з ПДВ). Загальна сума договору складає 2 988 541,67 грн без ПДВ (3 586 250,00 грн з ПДВ). В ціну природного газу включається сума компенсації вартості замовленої потужності, яка складає 136,58 грн 58 коп. за 1000 куб. м. без ПДВ (163,90 грн з ПДВ) (п. 6.2 договору).

Згідно з п. 7.1 договору, оплата за товар проводиться споживачем виключно грошовими коштами (гривні), в наступному порядку: 100 % вартості спожитого обсягу товару оплачується на підстав двостороннього акту (за звітний місяць) до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Договір діє з 13.01.2021 до 30.04.2021, а в частині проведення розрахунків до повної оплати за спожитий газ (п. 12.1 договору).

Пунктом п. 13.3 договору передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання сторонами зобов`язань в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Пунктом 13.4 договору сторони визначили, що зміни до договору вносяться за згодою сторін та оформлюються шляхом укладення додаткової угоди. Пропозицію щодо внесення змін до договору може зробити кожна із сторін договору. Пропозиція щодо внесення змін до договору має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін договору. Обмін інформацією щодо внесення змін до договору здійснюється у письмовій формі шляхом взаємного листування.

Після укладення договору, сторонами укладено додаткові угоди до нього, якими збільшено вартість одиниці товару та зменшено обсяг поставок, а саме:

-додатковою угодою № 1 від 22.01.2021 збільшено ціну на 1000 куб. м. природного газу та встановлено її у розмірі 4350 грн 21 коп. без ПДВ (5220 грн 25 коп. з ПДВ); загальна сума договору складає 2988541 грн 63 коп. без ПДВ, 3586249 грн 96 коп. з ПДВ, при цьому зменшено обсяг поставки до 686,9879 тис. куб. м.;

-додатковою угодою № 2 від 27.01.2021 збільшено ціну за 1000 куб. м природного газу та встановлено її у розмірі 4695 грн 15 коп. без ПДВ 5634 грн 18 коп. з ПДВ); загальна сума договору складає 2988541 грн 62 коп. без ПДВ, 3586249 грн 94 коп. з ПДВ, при цьому зменшено обсяг поставки до 636,51675 тис. куб. м.;

-додатковою угодою № 3 від 29.01.2021 збільшено ціну за 1000 куб. м природного газу та встановлено її у розмірі 5164 грн 19 коп. без ПДВ 6197 грн 03 коп. з ПДВ); загальна сума договору складає 2988541 грн 59 коп. без ПДВ, 3586249 грн 91 коп. з ПДВ, при цьому зменшено обсяг поставки до 578,70481 тис. куб. м.

Підставою для укладення додаткової угоди № 2 стала надана листом ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» № вих./156 від 26.01.2021 цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 146/21 від 21.01.2021.

Підставою для укладення додаткової угоди № 3 стала надана листом ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» № вих./189 від 28.01.2021 цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 147/21 від 22.01.2021.

Поставка природного газу за договором № 1 від 13.01.2021 здійснювалась з урахуванням оспорюваних додаткових угод до нього, відповідно до актів приймання-передачі природного газу протягом 2021 року:

-відповідно до акту № 8 від 31.01.2021 у січні 2021 року поставлено газ обсягом 132,10866 тис куб. м. на суму 818 681,06 грн,

-відповідно до акту № 5 від 28.02.2021 у лютому 2021 року поставлено газ обсягом 0,23921 тис куб. м. на суму 1 482,40 грн,

-відповідно до акту № 2 від 28.02.2021 у лютому 2021 року поставлено газ обсягом 209,12607 тис куб. м. на суму 1 295 960,11 грн,

-відповідно до акту № 1 від 31.03.2021 у березні 2021 року поставлено газ обсягом 171,33252 тис куб. м. на суму 1 061 752,43 грн,

-відповідно до акту № 2 від 31.03.2021 у березні 2021 року поставлено газ обсягом 0,18744 тис куб. м. на суму 1 161,58 грн,

-відповідно до акту № 3 від 30.04.2021 у квітні 2021 року поставлено газ обсягом 0,12057 тис куб. м. на суму 747,18 грн,

-відповідно до акту № 0 від 30.04.2021 у квітні 2021 року поставлено газ обсягом 38,34692 тис куб. м. на суму 237 636,94 грн.

Загальний обсяг поставленого газу становить 551,46139 тис куб. м.

Сумський державний університет повністю розрахувався за природний газ, поставлений на підставі зазначених актів приймання-передачі, за цінами, погодженими оскаржуваними додатковими угодами, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 4 від 10.02.2021 на суму 26 237,00 грн 00 коп., № 5 від 10.02.2021 на суму 792 444,06 грн, № 19 від 15.03.2021 на суму 1 482,40 грн, № 52 від 11.03.2021 на суму 4 843,00 грн, № 53 від 11.03.2021 на суму 102 000,00 грн, № 54 від 11.03.2021 на суму 1 158 743,11 грн, № 55 від 11.03.2021 на суму 30 374,00 грн, № 130 від 09.04.2021 на суму 1 058 431,43 грн, № 128 від 09.04.2021 на суму 3 321,00 грн, № 33 від 09.04.2021 на суму 11 614,58 грн, № 48 від 17.05.2021 на суму 747,18 грн, № 180 від 12.05.2021 на суму 100 000,00 грн, № 177 від 12.05.2021 на суму 118 062,94 грн, № 182 від 12.05.2021 на суму 19 574,00 грн.

Звертаючись з позовною заявою керівник Окружної прокуратури міста Суми послався на те, що внаслідок укладення додаткових угод, збільшилась ціна за 1 тис. куб. м. газу протягом 16 днів з 3958,33 грн без ПДВ до 5164,19 грн без ПДВ, тобто на 30,46 % та зменшився обсяг поставки природного газу від початкової кількості для позивача за договором поставки природного газу № 1 від 13.01.2021. Прокурор вважає, що спірні додаткові угоди були укладені без належних на те підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо підвищення ціни природного газу, чим порушено норми Закону України «Про публічні закупівлі» та положення договору. Враховуючи безпідставність підписання спірних додаткових угод, відповідачу надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 538 654,29 грн, тому вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь Сумського державного університету

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах ( ч. 4 ст. 53 ГПК України).

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Звертаючись до суду з позовом прокурор має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Відтак, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

У даному випадку порушенням інтересів держави є те, що під час проведення закупівлі порушено вимоги чинного законодавства, принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, створення добросовісної конкуренції у сфері закупівлі, принципи максимальної ефективності та економії, що є нераціональним та неефективним витрачанням коштів бюджету.

Закон України «Про публічні закупівлі» установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Отже правильне, в порядку, визначеному законодавством, використання бюджетних коштів беззаперечно становить державний інтерес.

Суперечності, які виникають у бюджетних правовідносинах, зачіпають як інтереси держави, так і суспільні інтереси, тож порушення інтересів держави у цій сфері є порушенням загальнодержавних інтересів, що у відповідності до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді.

Прокурор звернувся до Господарського суду Сумської області в інтересах Північно-східного офісу Держаудитслужби, Міністерства освіти і науки України та Сумського державного університету з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону "Про публічні закупівлі" регулювання та державний контроль у сфері закупівель здійснюють:

- Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері б закупівель (Міністерство економіки України);

- Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування (Державне казначейство);

- Банки (під час оплати за договорами про закупівлю);

- Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю (Державна аудиторська служба України);

- Антимонопольний комітет України;

- Рахункова палата.

Відповідно до ст.7-1 Закону "Про публічні закупівлі" Держаудитслужба здійснює моніторинг закупівлі протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору та його виконання. За результатами моніторингу закупівлі складається висновок, в якому має міститься опис порушення та зобов`язання щодо усунення порушення.

Закупівлі також перевіряються органом державного фінансового контролю під час проведення інспектування, а також під час державного фінансового аудиту. Перевірки закупівель проводяться за письмовим рішенням керівника органу державного фінансового контролю або його заступника за наявності однієї з таких підстав: 1) виникнення потреби у документальній та фактичній перевірці питань, які не можуть бути перевірені під час моніторингу процедури закупівлі, а саме: стану виконання умов договору, внесення змін до нього, в тому числі вимог щодо якості, кількості (обсягів) предмета закупівлі, ціни договору.

За змістом пунктів 1, 7, 8, 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів тощо.

Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, Державна аудиторська служба є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пп. 3,9 п. 4 вказаного Положення, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту; перевірки закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у різі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Державна аудиторська служба України, як орган, який здійснює фінансовий контроль, при моніторингу публічних закупівель має право при виявленні випадків недотримання законодавства про державні закупівлі та не виконанні підконтрольною установою вимог до усунення відповідних порушень, звернутися до суду в інтересах держави.

Постановою Кабінету Міністрів України № 266 від 06.04.2016 року «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби» затверджено перелік міжрегіональних територіальних органів Держаудитслужби України. Відповідно до п.1 вказаної постанови міжрегіональні територіальні органи Держаудитслужби за переліком згідно додатку 1 утворюються як юридичні особи публічного права.

Відповідно до наказу Держаудитслужби України № 23 від 02.06.2016 затверджено Положення про Північно-східний офіс Держаудитслужби, згідно якого Північно-східний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління у Луганський, Сумській, Харківській та Полтавській областях.

Окружною прокуратурою міста Суми до Північно-Східного офісу Держаудитслужби направлено листи № 51-8386вих-21 від 17.12.2021 та № 51-114вих-22 від 06.01.2022 з пропозицією звернутися до суду самостійно про визнання додаткових угод недійсними та стягнення сплачених на їх підставі коштів.

На запити прокуратури щодо вжитих органом контролю заходів до усунення порушень Закону України «Про публічні закупівлі», Управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, листами № 201825-17/3706-2021 від 23.12.2021с та № 201825-17/234-2022 від 26.01.2022 прокуратуру повідомлено, що в Управління відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом.

Таким чином, згідно наданих відповідей Держаудитслужби, орган контролю навіть після отримання інформації від прокурора про можливі порушення законодавства про публічні закупівлі, не планував проводити перевірку і не збирався звертатись до суду обґрунтовуючи це відсутністю повноважень.

Крім того, прокурор пред`являє позов також в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України з наступних підстав.

Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» визначені повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про вищу освіту» управління у сфері вищої освіти у межах своїх повноважень здійснюється центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Міністерство освіти і науки України, як центральний орган виконавчої влади, згідно ст.ст. 1, 6 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій. Повноваження міністерств, інших центральних органів виконавчої влади поширюються на всю територію держави.

Статтею ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» передбачено, що міністерства звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Міністерство освіти і науки України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 16.10.2014 передбачено, що Міністерство освіти і науки України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Підпунктом 772 пункту 4 Положення визначено, що Міністерство освіти і науки України розподіляє освітні субвенції та державне фінансування середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та стипендійний фонд закладів освіти, що перебувають у сфері його управління.

Відповідно до підпунктів 3-5 пункту 5 Положення Міністерство освіти і науки України контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління; організовує планово-фінансову роботу в апараті МОН, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку; забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів.

Міністерство освіти і науки України є головним розпорядником бюджетних коштів у сфері освіти та розпорядником вищого рівня по відношенню до Сумського державного університету.

Окружною прокуратурою міста Суми на адресу Міністерства освіти і науки України направлені листи № 51-8379вих-21 від 17.12.2021 та № 51-291вих-22 від 12.01.2022 з пропозицією звернутися до суду самостійно про визнання додаткових угод недійсними та стягнення сплачених на їх підставі коштів.

Міністерство освіти і науки листом № 14/5-22 від 13.01.2022 повідомило, що заходи, спрямовані на забезпечення дотримання вимог законодавства під час укладення додаткових угод до договору постачання газу № 1 від 13.01.2021 не вживались. З огляду на викладене, Міністерство просить прокуратуру вжити заходи, спрямовані на захист інтересів держави.

Оскільки Міністерством освіти і науки України не було вжито заходів щодо усунення порушені у судовому порядку, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з позовом.

Окрім цього, прокурор пред`являє позов також в інтересах держави в особі Сумського державного університету.

Відповідно до п. 1.4. Статуту, Сумський державний університет є юридичною особою публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, мати обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді.

Пунктом 1.3 Статуту закріплено, що Сумський державний університет є багатогалузевим вищим навчальним закладом класичного типу з підпорядкуванням Міністерству освіти і науки України.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про вищу освіту» фінансування державних закладів вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень.

Сумський державний університет у розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України є учасником бюджетного процесу та наділений повноваженнями розпоряджатися бюджетними коштами.

У даних спірних правовідносинах інтереси держави та позивача повністю збігаються, Сумський державний університет є отримувачем коштів, які надійдуть у разі їх стягнення.

Окружною прокуратурою міста Суми направлено лист № 51-8385 вих-21 від 17.12.2021 на адресу Сумського державного університету з пропозицією звернутись з позовом до суду про визнання недійсними додаткових угод та стягнення з ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» сплачених на їх підставі коштів.

Листом № 05.03.01-05/5398 від 28.12.2021 Сумський державний університет повідомив про відсутність підстав для звернення до суду.

Така пасивна позиція зазначених вище уповноважених органів та закладу освіти не відповідає вимогам законодавства та свідчать про невиконання ними своїх повноважень із захисту інтересів держави.

З огляду на наведені вище обставини, має місце винятковий випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженими органами та закладом освіти функцій із їх захисту, та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Північно-східного офісу Держаудитслужби, Міністерства освіти і науки України та Сумського державного університету.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес.

Таким чином, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо належного розпорядження бюджетними коштами з метою захисту інтересів держави.

Виходячи з висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прокурору для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі компетентного органу достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

З наданих прокурором доказів вбачається, що прокурором направлені відповідні листи-повідомлення та з отриманих відповідей не вбачається наміру вжиття заходів щодо захисту інтересів держави в судовому порядку.

На підставі викладеного, з урахуванням змісту позовної заяви, предмета спору, характеру спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з позовом, у зв`язку із доведеною бездіяльністю вказаних компетентних органів та закладу освіти, а також необхідністю невідкладного захисту інтересів держави в даному випадку.

Прокурор звернувся до суду з цим позовом, в якому просив суд визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 27.01.2021 та № 3 від 29.01.2021 до договору постачання природного газу № 1 від 13.01.2021 та стягнути з відповідача на користь Сумського державного університету надмірно сплачені кошти в сумі 538 654,29 грн.

Законом України «Про публічні закупівлі» встановлюються правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Стаття 5 Закону України «Про публічні закупівлі» (чинна на час укладення договору) до принципів закупівлі відносить: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (чинної на час укладення договору постачання природного газу) визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 632 ЦК України).

Згідно зі ст. 185 Господарського кодексу України, до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар)у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом (ч. 4, ч. 5 ст. 656 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Статтею ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції, чинній на час укладання додаткових угод) передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозицїї за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, Закон встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону, зокрема, - у випадку коливання цін товару на ринку чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку , не більше ніж на 10 % та не збільшуючи загальну суму договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що оспорювані додаткові угоди підвищення ціни на предмет закупівлі укладені з порушенням вимог ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі», а саме: зміна істотних умов договору (ціни за одиницю товару на 10 %) допускається лише у разі коливання ціни такого товару на ринку. Виявлений прокурором під час проведення перевірки факт порушення інтересів держави внаслідок незаконного підвищення ціни товару, визначеної у договорі поставки природного газу, на думку прокурора свідчить про наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод № 2 від 27.01.2021, № 3 від 29.01.2021 до договору № 1 постачання природного газу від 13.01.2021, та стягнення з ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» на користь Сумського державного університету надмірно сплачених коштів в сумі 538654 грн 29 коп.

Єдиним критерієм оцінки тендерних пропозицій при проведенні процедури закупівлі природного газу з ідентифікатором UA-2020-10-23-004338-с була ціна.

На момент укладення договору № 1 від 13.01.2021, за результатами процедури закупівлі, відповідачу було відомо про невигідність його укладення згідно змісту поданої тендерної пропозиції, однак підписавши договір, відповідач погодився з його умовами, у тому числі щодо ціни товару.

Відповідач мав право відмовитись від укладення відповідного договору, згідно з ч. 7 ст. 33 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин), однак цим правом не скористався.

Разом з цим, статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тому, рішення переможця про підписання договору є його добровільним волевиявленням, про те, що він згоден на умови договору, в тому числі ціну за одиницю товару на день підписання договору.

Неухильним аспектом при застосуванні п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» при збільшені ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку та встановлення саме пропорції такого коливання.

Незважаючи на те, що Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме відповідного до зміни ціни в договорі факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19.

На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Внесення таких змін до основного договору без належного обґрунтування коливання ціни на ринку є підставою для визнання правочинів, якими підвищується ціна - недійсними.

У постанові № 927/491/19 від 18.06.2021 Верховний Суд зазначив, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (п. 123-124 постанови ВСУ від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).

Судом встановлено, що на момент підписання договору № 1 від 13.01.2021 сторонами були погоджені його істотні умови, предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 13.3 договору, сторони визначили, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання сторонами зобов`язань в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Пунктом 13.4 договору сторони визначили, що зміни до договору вносяться за згодою сторін та оформлюються шляхом укладення додаткової угоди. Пропозицію щодо внесення змін до договору може зробити кожна із сторін договору. Пропозиція щодо внесення змін до договору має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін договору. Обмін інформацією щодо внесення змін до договору здійснюється у письмовій формі шляхом взаємного листування.

При розгляді справи судом вірно встановлено, що Сумський державний університет мав беззаперечне право на отримання газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, разом з цим, підписав спірні додаткові угоди, внаслідок чого ціна 1000 куб. м газу збільшилася на 30,46 %.

Таким чином, відбулось нівелювання результатів відкритих торгів, у той час, як метою Закону України «Про публічні закупівлі» є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 зазначено, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення більш як на 45 % шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

Верховний Суд звернув увагу, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Як зазначалось вище відповідно до ст. 5 Закону закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища в сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції в цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Поряд з цим, перемога в тендері (закупівля за кошти місцевого бюджету) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10% у спосіб укладення оскаржуваних додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції відповідача у тендері з метою перемоги.

Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 вказав, що:

- відповідно до принципу прозорості торгів та стандартів добросовісної ділової практики сторони в договорі мали б закласти певну формулу та порядок перерахунку ціни (так зване «цінове застереження»). Це призвело б до прозорості закупівель, адже замовник би розумів, що ціна може бути перерахована. Обидві сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку газу (тобто постійне коливання цін на газ, їх сезонне зростання-падіння були прогнозованими). Тому сторони не були позбавлені можливості визначити в договорі порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, визначити документи, що мають підтверджувати коливання цін на ринку. Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації);

- постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що жодних доказів на підтвердження вказаних вище обставин відповідачем до суду не надано, документально не підтверджено коливання ціни на природний газ у період укладення спірних додаткових угод.

Слід зазначити і про те, що з матеріалів справи слідує, що сторонами послідовно збільшувалась вартість газу на максимально визначений у законі відсоток, за відсутності доказів, що його вартісні показники упродовж дії договору зростали в такій прогресії, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) для відповідача, а відтак, вказані дії позивача та відповідача слід розцінювати як «недобросовісні».

Верховним Судом у постанові від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 наголошено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом.

Так, коливання ціни товару на ринку кожного разу при укладенні спірних додаткових угод сторонами договору жодним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено, у зв`язку з чим, ними не дотримано вимоги ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Судом встановлено, що згідно даних з сайту ТБ «Українська енергетична біржа», які є у вільному доступі (https://www.ueex.com.ua), за період з листопада до грудня 2020 року ціни на природний газ були сталими, з деяким коливанням у бік збільшення. Однак, відповідач ініціював укладення додаткових угод, що призвело до збільшення ціни на природний газ в загальному на 30,46 %.

Водночас, надані відповідачем цінові довідки, якими останній обґрунтовував підвищення ціни за одиницю товару у закупівлі природного газу не містять інформації щодо коливання ціни на ринку природного газу, та не містять інформації про повне відсоткове (пропорційне) коливання ціни на ринку природного газу по відношенню до певних дат, з яких сторони підвищили ціни на природний газ.

В свою чергу відповідач здійснює господарську діяльність у сфері торгівлі газом, а відтак, з огляду на вказане, мав володіти достатніми знаннями щодо можливості коливання ціни на природній газ, та, відповідно перебачити пов`язані з цим ризики, зокрема закладення відповідних ризиків у тендерну пропозицію.

Враховуючи обставини, які викладені вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що збільшення ціни на товар внаслідок підписання оспорюваних додаткових угод відбулося без належного обґрунтування та належних доказів коливання цін на товар та призвело до збільшення загальної ціни договору, тому таке збільшення є прямим порушенням ст. 5, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону, а відтак є підставою для визнання цих додаткових угод недійсними на підставі положень статей 203, 205 ЦК України та задоволення вимог про визнання недійсними додаткових угод № 2 від 27.02.2021, № 3 від 29.01.2021.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 538 654,29 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина 1).

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні (ч. 1 ст. 669 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Недійсність додаткових угод № 2 від 27.01.2021, № 3 від 29.01.2021, до договору №1 від 13.01.2021 означає, що правовідносини з постачання газу у період з січня 2021 року по квітень 2021 року включно регулюються договором.

Отже, при поставці газу в об`ємі 551,46139 тис.м.куб. м у період з січня 2021 року по квітень 2021 року включно мала б застосовуватися ціна у розмірі 4 350,21 грн за 1000 куб.м, а відтак зазначена вартість поставки мала б дорівнювати 2 878 767,40 грн, проте, за поставлений товар позивач сплатив 3 417 421,70 грн.

Таким чином, збільшення ціни за одиницю природного газу, внаслідок укладення вказаних додаткових угод спричинило переплату бюджетних коштів у сумі 538 654,29 грн (3 417 421,70 грн - 2 878 767,40 грн), що становить різницю між фактично сплаченою сумою та сумою, яка мала бути сплачена без зміни ціни за оспорюваними додатковими угодами.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що грошові кошти у сумі 538 654,29 грн безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» та підлягають поверненню Сумському державному університету на підставі ст. 670 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Північно-східного офісу Держаудитслужби, Міністерства освіти і науки України Сумського державного університету про визнання недійсними окремих додаткових угод та стягнення 538 654,29 грн в повному обсязі.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а тому відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, зроблені з невірним правозастосуванням та без врахування релевантної практики Верховного Суду та спростовуються викладеним вище.

Твердження відповідача, що у даному спорі не повинні застосовуватись висновки Верховного Суду, викладені у Постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, оскільки вони, стосувалися правовідносин, врегульованих попередньою реакцією Закону України «Про публічні закупівлі», колегія суддів вважає помилковими, оскільки положення Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції Закону від 19.09.2019 (введені в дію 19.04.2020 року) не відрізняються від положень попередньої реакції щодо принципів публічної закупівлі, порядку проведення закупівлі, порядку укладання договору та змін до нього. Незмінними залишилися вимоги щодо максимального підвищення ціни не вище ніж на 10% у разі коливання ціни на ринку. Зміни стосуються інших питань проведення публічних закупівель, які не пов`язані з правовідносинами, що є предметом даного спору. Тому всі висновки Верховного Суду у справі № 927/491/19 є актуальними для даних правовідносин.

Стосовно доводів відповідача про порушення правил підсудності, колегія суду вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Згідно з ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Частиною 1 ст. 197 господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ГПК України у разі якщо місце виконання зобов`язання не визначено, зобов`язання повинно бути виконано за грошовими зобов`язаннями - за місцезнаходженням (місцем проживання) управненої сторони на момент виникнення зобов`язання. Управненою стороною у договорі № 1 поставки природного газу від 13.01.2021 є Сумський державний університет.

Крім того, в оголошенні про проведення торгів, розміщеної на веб- порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro», а саме закупівлі природного газу (ідентифікатор закупівлі UA-2020-10-23-00433 8-е) Сумський державний університет, як замовник, зазначив, що місце поставки товарів або місце виконання робіт чи надання послуг: м. Суми (п. 2.9 договору).

Аналогічно місце виконання договору визначено замовником і в тендерній документації, а саме п. 4.3. тендерної документації передбачено, що місце, кількість, обсяг поставки товарів (надання послуг, виконання робіт): м.Суми, вул. Миру, 25; просп. Тараса Шевченка, 15; вул. Санаторна, 1; вул.Соборна, 39; вул. Петропавлівська, 57; вул. Петропавлівська, 59; вул.Покровська, 9-1; вул. Прокоф`єва, 38/1; вул. Прокоф`єва, 38/2; вул.Кринична, 6; вул. Березовий гай, 11; вул. Люблінська, 10; вул. Харківська, п/в 12.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що основний договір так і всі додаткові угоди до нього укладались в м. Суми.

За таких обставин місцем виконання вищезазначеного договору є місцезнаходження Сумського державного університету - місто Суми, а тому судом першої інстанції розглянуто справу з дотриманням правил підсудності.

Таким чином, дана апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.10.2022 у справі № 920/134/22 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Сумської області від 26.10.2022 у справі № 920/134/22 слід залишити без змін.

На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.10.2022 у справі № 920/134/22 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Сумської області від 26.10.2022 у справі № 920/134/22 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.10.2022 у справі № 920/134/22, залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 26.10.2022 у справі № 920/134/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП".

5. Матеріали справи №920/134/22 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, порядку та строку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 14.03.2023.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім