ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2023 р. Cправа № 902/1322/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В., за відсутності сторін

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк", 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код юридичної особи 09806443

до Фізичної особи-підприємця Ободніка Руслана Григоровича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 268 889,30 гривень

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 19.12.2022 надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Таскомбанк" до Фізичної особи-підприємця Ободніка Руслана Григоровича про стягнення 268 889,30 гривень заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № ID 9504887 від 22.02.2021 року, у тому числі 206 465,03 гривень заборгованості по тілу кредиту та 62 424,27 гривень заборгованості по відсоткам.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2022 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 26.12.2022 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 902/1322/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 24.01.2023 о 10:00 год.

02.01.2023 до суду від позивача надійшли пояснення № б/н від 30.12.2022 (вх. № 01-34/16/23 від 02.01.2023) з додатками та заява про уточнення позовних вимог № б/н від 30.12.2022 (вх. № 01-34/26/23 від 02.01.2023) у якій позивач просить, у зв`язку з допущеною опискою вважати вірною суму заявлених до стягнення вимог - 268 889,30 гривень заборгованості.

24.01.2023 до суду від позивача надійшла заява № б/н від 23.01.2023 (вх. № 01-34/705/23 від 24.01.2023) про проведення судового засідання 24.01.2023 за відсутності представника позивача. У вказаній заяві представником позивача також зазначено, що він не заперечує проти закриття підготовчого засідання у справі № 902/1322/22.

24.01.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання № б/н від 23.01.2023 (вх. № 01-34/706/23 від 24.01.2023) у якому останній, посилаючись на те, що він проживає у м. Києві просив перенести розгляд справи до міста Києва. На підтвердження проживання у місті Києві до клопотання додано договір найму (оренди) нерухомого майна. Відзиву на позов, а також інших заяв, клопотань відповідачем не подано.

У судовому засіданні суд, за наслідком розгляду клопотання відповідача про перенесення розгляду справи за місцем його фактичного проживання дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на таке.

Пунктами 1, 2 статті 27 ГПК України визначено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1.

Таким чином, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Вінницької області.

Зміна фактичного місця проживання фізичної особи після відкриття провадження у справі не є підставою для зміни підсудності справи.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що заява відповідача № б/н від 23.01.2023 (вх. № 01-34/705/23 від 24.01.2023) про перенесення розгляду справи до міста Києва задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні 24.01.2023 суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про перенесення розгляду справи за місцем його фактичного проживання, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 24.01.2023 закрито підготовче провадження у справі № 902/1322/22, призначено справу № 902/1322/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 23.02.2023 о 14:30 год.

21.02.2023 до суду від позивача надійшла заява № б/н від 20.02.2023 (вх. № 01-34/1628/23 від 21.02.2023) про проведення судового засідання 23.02.2023 за відсутності представника позивача. У вказаній заяві представником позивача також зазначено про підтримання ним позовних вимог у повному обсязі.

На визначену судом дату у судове засідання представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлялися завчасно та належним чином ухвалою суду від 24.01.2023, яку було надіслано на електронну адресу позивача та за адресою місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалу отримано відповідачем, про що свідчить трекінг поштового відправлення № 860. Про те, що позивачу відомо про дату, час та місце слухання справи свідчить його заява від 20.02.2023.

Направлення судом ухвали рекомендованою кореспонденцією на чинну адресу учасника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання кореспонденції адресатом перебуває поза межами контролю суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Верховного Суду від 18.03.2021 по справі №911/3142/19.

Відзиву відповідачем до суду не надано, будь-яких заяв, клопотань не надходило.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України сторони було належним чином повідомлено про судові засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а позивач, відповідач у свою чергу не скористалися наданим їм правом участі у розгляді справи та їх неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

За результатами судового засідання 23.02.2023 судом ухвалено рішення у справі.

З огляду на відсутність сторін, після виходу з нарадчої кімнати, судом долучено вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення до матеріалів справи.

Суть спору:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця Ободніка Руслана Григоровича про стягнення 268 889,30 гривень заборгованості, у тому числі 206 465,03 гривень заборгованості по тілу кредиту та 62 424,27 гривень заборгованості по відсоткам.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 лютого 2021 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та фізичною особою - підприємцем Ободніком Русланом Григоровичем було укладено кредитний договір № ID 9504887.

22.02.2021 року на підставі укладеного кредитного договору позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 250 000,00 гривень.

ФОП Ободнік Р.Г. виконав свої договірні зобов`язання частково із порушенням строків повернення кредиту та сплати інших платежів.

У зв`язку із порушенням ФОП Ободніком Р.Г. своїх договірних зобов`язань 18.08.2022 року позивачем направлено відповідачу вимогу про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором № ID 9504887 від 22.02.2021 року.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення 268 889,30 гривень заборгованості у примусовому порядку.

Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань або заперечень по суті заявлених вимог за час розгляду справи не заявляв.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

19.02.2021 року фізична особа-підприємець Ободнік Руслан Григорович підписав заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ "Таскомбанк" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил обслуговування корпоративних клієнтів, у якій підтвердив, що погоджується з тим, що публічна пропозиція АТ "Таскомбанк" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті www.tascombank.com.ua), Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" та Тарифи банку разом із цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування та є його невід`ємними частинами, а також підтвердив, що ознайомлений зі змістом Договору банківського обслуговування та зобов`язується його виконувати (т. 1 а.с. 16).

22.02.2021 фізична особа-підприємець Ободнік Руслан Григорович звернувся до Акціонерного товариства "Таскомбанк" з анкетою-заявою про надання кредиту фізичній особі-підприємцю на розвиток діяльності точки продажу Фаст Фуд, а саме закупівля апарату для приготування шаурми, гриль тостеру, барного міні холодильника та каво-машини Faema president 98e строком на 36 місяців, бажана сума кредиту 250 000,00 гривень (т. 1 а.с. 17, 18).

22.02.2021 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (далі - банк) та фізичною особою-підприємцем Ободніком Русланом Григоровичем (далі - позичальник) укладено заяву-договір №ID 9504887 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору (т. 1 а.с.11-15).

Кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , відкритий у АТ "Таскомбанк" з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку (п. 1.2 договору).

За умовами надання кредиту, визначеними у розділі 2 договору розмір кредиту становить 250 000,00 грн., валюта кредиту - гривня, до вартості кредиту відноситься: розмір процентної ставки за користування кредитом - 48 % річних, розмір штрафу (плати) за дострокове / частково дострокове погашення кредиту: 1% від суми, яка перевищує плановий платіж згідно графіку.

Відповідно до пункту 2.4.1. договору погашення основного боргу за кредитом, сплата процентів - щомісяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення договору, числа в яке було укладено договір.

Погашення ануїтетного платежу здійснюється в день згідно Графіку погашення кредиту (календарного числа дати укладання договору).

У разі внесення платежу в розмірі, що перевищує плановий платіж, сума грошових коштів сплачених позичальником, зараховується банком в рахунок погашення наступного платежу та погашається в день згідно графіку, сума яка лишилася після сплати планового платежу перераховується на погашення заборгованості (тіла кредиту) позичальника за кредитом шляхом коригування останнього ануїтетного платежу. Розмір останнього ануїтетного платежу (останніх платежів) може відрізнятися від розміру ануїтетного платежу встановленого згідно умов договору (графіку погашення кредиту) і буде становити суму фактичної заборгованості за кредитом, що залишилася після сплати позичальником всіх попередніх ануїтетних платежів.

Згідно пункту 2.4.4. договору сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у додатку 1 до цього договору та доступний клієнту у системі "ТАС24 Бізнес".

Пунктом 2.5. договору сторони узгодили, що починаючи з наступного повного календарного місяця від дати укладення кредитного договору забезпечити чисті обороти (грошові надходження на рахунок позичальника від основної діяльності - реалізації продукції та товарів, виконання робіт, надання послуг) за своїм поточним рахунком, відкритим у банку, в сумі не менше 20 834,00 грн. (двадцять тисяч вісімсот тридцять чотири гривні 00 копійок) в місяць. Моніторинг стану відповідності оборотів по поточному рахунку проводиться банком щомісячно. У випадку невиконання або неналежного виконання даних умов банк має право нарахувати, вимагати сплати та стягнути, а позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 2% від суми виданого кредиту (мінімум 200 грн.), за кожен місяць в якому не було виконано зобов`язання, що є підставою для застосування неустойки (невиконання або неналежного виконання умов, встановлених в цьому пункті) до припинення цих обставин.

За умовами пункту 2.6. договору строк кредиту: 36 місяців з дати укладення договору.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору, позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідної для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту. Остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну згідно п. 2.7 цього договору.

Цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" та Цінові параметри продукту є кредитним договором (п. 4.1 договору).

Цей договір є договором приєднання у визначенні статті 634 Цивільного кодексу України (п. 4.2. договору).

Згідно з пунктами 4.3., 4.5. договору, строк дії договору встановлений в розділі 18 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк". Дата підписання Заяви-договору шляхом накладення електронних підписів обох сторін вважається датою укладання договору.

У якості додатку 1 до заяви-договору №ID 9504887 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") сторонами складено та підписано Графік погашення кредиту впродовж 36 місяців (т. 1 а.с.13, 14).

Вказані вище анкета-заява про надання кредиту фізичній особі-підприємцю від 22.02.2021, заява-договір №ID 9504887 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") та Графік погашення кредиту підписані відповідачем за допомогою кваліфікованого електронного підпису, що підтверджується копією електронного сертифікату та відповідною позначкою КЕП на вказаних документах (т 1 а.с. 15).

Пунктом 18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (далі - Правила) передбачено, що при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до цих правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт банк/інтернет клієнт банк "ТАС24/БІЗНЕС", або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, якій належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі (т. 1 а.с. 77-83).

Відповідно до пункту 18.2.1.2 Правил, повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві (згідно графіку погашення кредиту). Банк здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами договору. Остаточний строк погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Сторони домовились, що згідно зі ст.ст. 212, 651 ЦКУ при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим розділом Правил, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення зобов`язання, має право змінити умови користування кредитом, встановивши інший строк його повернення. При цьому банк направляє клієнту повідомлення із зазначенням дати повернення кредиту (банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-банкінг "ТАС24|БІЗНЕС", sms повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за кредитом у строк, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, строком повернення кредиту є дата останнього платежу.

Згідно з пунктом 18.2.1.3 Правил, за користування кредитом клієнт сплачує щомісячно проценти за користування коштами та щомісячну комісію за управління кредитом в розмірі, що зазначені в заяві та цінових параметрах до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному сайті банку. Датами сплати процентів та щомісячної комісії за управління кредитом є дати сплати платежів, зазначені в Заяві. При несплаті процентів чи комісії у зазначений строк вони вважаються простроченими.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.02.2021 позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, перерахувавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 250 000,00 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по особовому рахунку та копією меморіального ордеру № 690552980 від 22.02.2021 (т. 1 а.с. 20, 100).

Відповідно до графіка погашення кредиту загальна сума платежу за кредитом становить 479 122,69 гривень (т.1 а.с. 13, 14).

Відповідач виконав свої договірні зобов`язання частково, сплативши банку 146 711,71 гривень, які були віднесені позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом, процентів, що підтверджується випискою по особових рахунках позичальника з 22.02.2021 року по 06.09.2022 року та розрахунком заборгованості по кредитному договору № ID 9504887 від 22.02.2021 станом на 06.09.2022 (т. 1 а.с. 19-71).

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредиту у строки, визначені договором, 18.08.2022 позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення-вимогу від 18.08.2022 року № 13968/70.1.1. про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором № ID 9504887 від 22.02.2021 року (т. 1 а.с. 28-30).

Доказів виконання взятих на себе зобов`язань боржником матеріали справи не містять.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів в обумовлений договором строк стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором № ID 9504887 від 22.02.2021 року у розмірі 268 889,30 гривень, у тому числі 206 465,03 гривень заборгованості по тілу кредиту та 62 424,27 гривень заборгованості по відсоткам.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір відноситься до кредитних договорів, до регулювання правовідносин якого застосовуються загальні положення про договір глав 52, 53 та положення про позику, кредит визначені параграфами 1, 2 глави 71 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Положеннями статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач (позичальник) 22.02.2021 року отримав від позивача у строкове платне користування кредитні кошти у розмірі 250 000,00 гривень, які повинен був повернути останньому у строк та на умовах, передбачених договором.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем повернення кредиту, сплата процентів здійснювалась несвоєчасно, що підтверджується графіком погашення заборгованості, банківськими виписками щодо руху коштів відповідача по рахунку та розрахунками заборгованості за кредитним договором № ID 9504887 від 22.02.2021.

Приписами статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог частини 1 статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що датою погашення кредиту за кредитним договором № ID 9504887 від 22.02.2021 року є 22.02.2024 року.

Разом із тим пунктом 18.2.2.3.2. Правил визначено, що при настанні будь-якої з таких подій: неотримання від клієнта згоди на зміну комісії за управління кредитом, зміну періодичності порядку сплати платежів за кредитом; порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим розділом Правил, в т. ч. у разі порушення цільового використання кредиту; порушення господарським судом справи про банкрутство клієнта або про визнання недійсними установчих документів клієнта, або про скасування державної реєстрації клієнта; ухвалення власником або компетентним органом рішення про ліквідацію клієнта; смерть клієнта; порушення кримінального провадження щодо клієнта; встановлення такими, що не відповідають дійсності, відомостей, що містяться в п. 18.2.2.2.10 цього розділу правил; відсутність у банку вільних грошових коштів, про що банк письмово повідомляє клієнта; наявність судових рішень, що набрали чинності, про стягнення грошових коштів з поточного рахунку клієнта, наявність арешту на поточних рахунках, що належать клієнту, наявність платіжних вимог про примусове списання та інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий клієнту кредит не буде повернутий вчасно,

Банк, на свій розсуд, має право:

а) змінити умови видачі та надання кредиту - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування, комісії за управління кредитом, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, строки виконання яких настали, строки вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. В цю дату клієнт зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк користування кредитом, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом; або:

б) розірвати договір у судовому порядку. При цьому в останній день дії договору клієнт зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором; або:

в) відповідно до ст. 651 ЦКУ, ст. 188 Господарського кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням клієнту повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору клієнт зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний строк користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за договором. Одностороння відмова від цього договору не звільняє клієнта від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що банк у спірних правовідносинах скористався правом дострокового повернення кредиту з огляду на неповернення кредиту у строки, визначені пунктом 2.4. цього договору, графіком погашення кредиту.

Право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

18.08.2022 позивач направив на адресу відповідача вимогу від 18.08.2022 року № 13968/70.1.1. про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором № ID 9504887 від 22.02.2021 року (т. 1 а.с. 72, 73).

Доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань матеріали справи не містять.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, неповерненням кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом у встановлені строки, суд погоджується з доводами позивача, що у останнього виникло право вимагати з відповідача дострокового повернення заборгованості (усієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування ним).

Як уже було зазначено 22.02.2021 року відповідач отримав від позивача у строкове користування кредитні кошти у розмірі 250 000,00 гривень. Також за умовами договору, графіку погашення кредиту відповідач зобов`язався сплачувати щомісяця до 22 числа на користь банку проценти за користування кредитом.

Відповідачем сплачено грошові кошти, які зараховано позивачем у рахунок погашення тіла кредиту (43 534,97 гривень) та процентів за користування кредитом (103 176,74 гривень).

Доказів, які б спростовували наявність заборгованості за кредитом у розмірі 206 465,03 гривень відповідач суду не надав. Розмір вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 206 465,03 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 62 424,27 гривень заборгованості за процентами за період з 22.02.2021 по 06.09.2022 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 4 статті 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15 зазначила, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому в разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом припиняється. Кредитор втрачає право нараховувати проценти після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

Приймаючи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та ту обставину, що банк 18.08.2022 звернувся до позичальника з вимогою про дострокове повернення кредиту протягом 20 календарних днів з дати одержання повідомлення, але у будь-якому випадку не пізніше 25 календарних днів з дня направлення банком повідомлення позичальнику, суд дійшов висновку про правомірність звернення позивача із вимогою щодо нарахування процентів за користування кредитом за період з 22.02.2021 до 06.09.2022.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок процентів за договором за період з 22.02.2021 до 06.09.2022, суд дійшов висновку, що розмір процентів складає 62 424,27 гривень, відтак вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 62 424,27 гривень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з фізичної особи-підприємця Ободніка Руслана Григоровича 206 465,03 гривень заборгованості за кредитом та 62 424,27 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Будь-яких заперечень щодо наявності заборгованості за договором, доказів, що спростовують її розмір або доказів щодо повної оплати заборгованості відповідачем до суду не надано.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При зверненні до суду позивачем згідно меморіального ордеру № від 14.12.2022 сплачено судовий збір у сумі 4 033,34 гривень.

В силу приписів пункту 2 частини 1 статті 129 України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 033,34 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 75, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ободніка Руслана Григоровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код юридичної особи 09806443) 268 889,30 гривень (двісті шістдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 30 копійок) заборгованості, у тому числі 206 465,03 гривень заборгованості по тілу кредиту, 62 424,27 гривень заборгованості по відсоткам та 4 033,34 гривень (чотири тисячі тридцять три гривні 34 копійки) витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Копію рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення та засобами електронного зв`язку на відомі суду електронні адреси: позивача - , представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3

Повний текст рішення складено та підписано 06 березня 2023 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу, 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30; , ІНФОРМАЦІЯ_2;

3 - відповідачу, АДРЕСА_1; ІНФОРМАЦІЯ_3