ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2023 р. м. Рівне Справа № 918/772/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участю секретаря судового засідання Ткачук І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, 9/1, Київ 21, 01021, )

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (вул. Івана Вишенського, буд. 4, м. Рівне, 33027, )

про стягнення коштів

у судовому засіданні приймали участь представники

- позивача: Оніщук Василь Миколайович (в режимі ВКЗ);

- відповідача: Янкевич Людмила Дмитрівна

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - Товариство, АТ «Укртрансгаз» та/або позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» (далі - відповідач та/або АТ «Рівнегаз») 2 486 439,74 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої (договірної) потужності, 290 462,70 грн пені, та 252 874,02 грн інфляційних втрат та 114 603,58 грн 3 % річних.

Рішенням від 24.12.2021 (суддя Романюк Р.В.) в позові відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.05.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення господарського суду Рівненської області від 24.12.2021 у справі №918/772/21 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.08.2022 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено. Рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2021 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.05.2022 у справі №918/772/21 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 918/772/21 (на новий розгляд) передано на новий розгляд судді Пашкевич І.О.

Ухвалою від 04.10.2022 справу №918/772/21 прийнято до свого провадження. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Проведення підготовчого засідання призначено на 20.10.2022. Запропоновано сторонам надати суду до початку судового засідання письмові пояснення з урахуванням постанови Верховного суду від 30.08.2022.

19 жовтня 2022 року від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшли пояснення у справі з урахуванням постанови Верховного суду від 30.08.2022.

У судовому засіданні 20.10.2022 оголошено перерву до 08.11.2022.

03 листопада 2022 року від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшли пояснення у справі з урахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.09.2022 у справі № 904/7656/21.

07 листопада 2022 року від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" надійшли:

- письмові пояснення у справі з урахуванням постанови об`єднаної Палати Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 921/184/21.

- письмові пояснення щодо акту звіряння сум для врегулювання відповідно до Закону України № 1639-ІХ.

У судовому засіданні 08.11.2022 оголошено перерву до 29.11.2022.

29 листопада 2022 року від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" надійшло клопотання про призначення у справі комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи.

29 листопада 2022 року суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про призначення у справі комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи, зважаючи на те, що неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. (Зазначена правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 910/9394/17). Суд констатує, що у даній справі можливо самостійно встановити фактичні обставини за результатами оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності, можливо надати оцінку умовам Договору у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами (первинними документами, розрахунками, контр розрахунками, поясненнями тощо).

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (абзац 2 пункту 2 нині чинної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Таким чином, суд дійшов висновку, що для повного та всебічного розгляду та вирішення даної справи по суті не потрібні спеціальні знання у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, оскільки у даному випадку зібрані у процесі підготовчого провадження докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в справі №918/772/21. За наведеного, суд вважає клопотання відповідача необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою від 29.11.2022 закрито підготовче провадження у справі № 918/772/21. Призначено справу до судового розгляду по суті на 14.12.2022.

13 грудня 2022 року від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" надійшло клопотання №330-Ск-9716-1222 від 12.12.2022 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Судове засідання 14.12.2022 не відбулося внаслідок відсутності електроенергії у Господарському суді Рівненської області у визначений час для проведення судового засідання по справі № 918/772/21.

Ухвалою від 14.12.2022 повідомлено учасників справи, що наступне судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 28.12.2022.

21 грудня 2022 року від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшли заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

27 грудня 2022 року від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшли клопотання про врахування при розгляді справи постанови Верховного Суду від 20.12.2022 у справі № 904/7656/21.

Судове засідання 28.12.2022 не відбулося внаслідок відсутності електроенергії у Господарському суді Рівненської області у визначений час для проведення судового засідання по справі № 918/772/21

Ухвалою від 28.12.2022 повідомлено учасників справи, що наступне судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 28.12.2022.

Ухвалою від 24.01.2023 у задоволенні клопотання №330-Ск-9716-1222 від 12.12.2022 АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про закриття провадження у справі відмовлено.

У судовому засіданні 24.01.2023 оголошено перерву до 26.01.2023.

26 січня 2023 року від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" надійшли:

- клопотання про призначення у справі комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи;

- додаткові пояснення у справі;

- клопотання б/н про повернення до підготовчого провадження.

Проте, враховуючи, що у визначений судом час для проведення судового засідання у Рівненській області оголошено повітряну тривогу через загрозу ракетних ударів - судове засідання 26.01.2023 не відбулося.

Ухвалою від 26.01.2023, повідомлено учасників справи, що наступне судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 09.02.2023.

07 лютого 2023 року від АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" надійшли міркування щодо застосування Кодексу ГТС; Регламенту Комісії (ЄС) № 2017/569 від 16.03.2017 про встановлення мережевого кодексу механізмів розподілу потужності в газотранспортних системах та про скасування Регламенту (ЄС) № 984/2013 та Регламенту Комісії (ЄС) № 312/2014 від 26.03.2014 про Мережевий кодекс балансування газу в газотранспортних системах.

09 лютого 2023 року від відповідача надійшли пояснення у справі.

09 лютого 2023 року суд протокольною ухвалою ухвалив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про проведення комплексної судової експертизи та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження у справі. При цьому суд із того, що у даній справі можливо самостійно встановити фактичні обставини за результатами оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності, можливо надати оцінку умовам Договору у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами (первинними документами, розрахунками, контр розрахунками, поясненнями тощо).

Такимч чином, суд дійшов висновку, що для повного та всебічного розгляду та вирішення даної справи по суті не потрібні спеціальні знання у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, оскільки у даному випадку зібрані у процесі підготовчого провадження докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в справі №918/772/21. За наведеного, суд вважає клопотання відповідача необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні 09.02.2023 оголошено перерву до 23.02.2023.

21 лютого 2023 року від представника позивача надійшло клопотання про врахування під час розгляду справи практики Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 904/7554/21.

У судовому засіданні 23.02.2023 брали участь представники позивача та відповідача.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у процесі здійснення діяльності з розподілу природного газу відповідач, для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності, повинен здійснити закупівлю природного газу в обсягах, достатніх для надання послуг з розподілу природного газу та здійснити оплату позивачу наданих послуг транспортування природного газу. Якщо обсяг природного газу, переданий до газорозподільної системи (з урахуванням обсягів подачі природного газу газовидобувним підприємством, приєднаним до мереж газорозподільної системи, та перетоку природного газу в суміжну газорозподільну систему), перевищує сумарний обсяг природного газу, що був відібраний споживачами згідно з інформацією про відбори з газорозподільної системи, то вся різниця є відбором відповідного оператора газорозподільної системи. За твердженням позивача така різниця складається з обсягів природного газу, які визначаються згідно з абз. 1 п. 4 гл. 6 розділу III Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2494 (далі Кодекс ГРМ), об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається оператором газорозподільних систем (далі Оператор ГРМ) згідно з гл. 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжній ГРМ протягом зазначеного періоду.

Об`єм (обсяг) фактичних виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу складається з нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат, а також понаднормованих втрат природного газу, які виникають під час переміщення природного газу газорозподільною системою.

Позивач вважає, що саме на підставі договору транспортування газу від 17.12.2015 № (далі договір) позивачем протягом травня-грудня 2019 року надавалися (надані) відповідачу, послуги замовленої потужності в обсязі 13 181 810,71 куб. м природного газу, який відповідач використав для покриття виробничо-технологічних втрат, відповідно у відповідача виник цивільний обов`язок на умовах цього договору сплатити вартість наданих послуг.

Відповідно до п. 8.4 Договору (у редакції Додаткової угоди № 1 від 29.11.2017) позивачем було направлено в інформаційній платформі, на електронну адресу відповідача: рахунок № 05-2019-/ від 31.05.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 280 911,05 грн та звіт про використання замовленої потужності за травень 2019 року; рахунок № 06-2019-/1000619 від 30.06.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 150 952,96 грн та звіт про використання замовленої потужності за червень 2019 року; рахунок № 07-2019-/1000719 від 31.07.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 212 032,04 грн та звіт про використання замовленої потужності за липень 2019 року; рахунок № 08-2019-/1000819 від 31.08.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 113 784,07 грн та звіт про використання замовленої потужності за серпень 2019 року; рахунок № 09-2019-/1000919 від 30.09.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 131 984,52 грн та звіт про використання замовленої потужності за вересень 2019 року; рахунок № 10-2019-/1001019 від 31.10.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 249 752,34 грн та звіт про використання замовленої потужності за жовтень 2019 року; рахунок № 11-2019-/1001119 від 30.11.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 424 876,46 грн та звіт про використання замовленої потужності за листопад 2019 року; рахунок № 12-2019-/1001219 від 31.12.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 922 746,30 грн та звіт про використання замовленої потужності за грудень 2019 року. Позивачем також направлено відповідачу акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) від 31.05.2019 № 05-2019-/1000519, від 30.06.2019 № 06-2019-/1000619, від 31.07.2019 № 07-2019-/1000719, від 31.08.2019 № 08-2019-/1000819, від 30.09.2019 № 09-2019-/1000919, від 31.10.2019 № 10-2019-/1001019, від 30.11.2019 № 11-2019-/1001119, від 31.12.2019 № 12-2019-/1001219.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем не здійснено оплати рахунків за перевищення замовленої (договірної) потужності за період травень-грудень 2019 року на загальну суму 2 486 439,74 грн, чим відповідач порушив умови пунктів 4.1, 8.4 Договору, а також порушив права та інтереси позивача як кредитора у спірних правовідносинах.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої (договірної) потужності за травень-грудень 2019 позивачем, на підставах п.п. 13.1, 13.5 Договору, ст. 258 (з урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень), 536, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ч. 3 ст. 198, ст. 232 (з урахуванням п. 7 Розділу IX Прикінцевих положень) Господарського кодексу України (далі ГК України) нараховано відповідачу пеню в розмірі 290 462,70 грн, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 114 603,58 грн та інфляційні втрати в розмірі 252 874,02 грн.

22 вересня 2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому АТ «Рівнегаз» просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що: предмет договору визначається у момент його укладення, без нього не може існувати договору, а тому не може виникати зобов`язання; предмет договору має відображати головну сутність договору даного виду. Відповідно до пунктів 2.1, 2.4. Договору, обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначаються відповідно до додатків 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування). Згідно з п. 2.9 договору, додатки 1, 2, 3, є невід`ємною частиною цього договору. Втім, додатки 1 та 2 до договору не укладалися, такі додатки відсутні. На думку відповідача, відсутність підписаних додатків свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором, у тому числі щодо плати за перевищення договірної потужності. Більш того, відсутність додатку 1 «Розподіл потужності» підписаного на 2019 рік (або хоча б на спірний період), взагалі виключає можливість у відповідності до договору надавати оператором ГТС послугу замовленої потужності. При цьому, без встановлення попередньої замовленої потужності, яка відповідно до умов договору визначається додатком 1, не може мати місце будь яке перевищення договірної потужності.

Відповідач зазначав, що з 01.05.2019 набрали чинність зміни до Кодексу ГТС, в тому числі повністю змінено порядок отримання доступу до потужності, замовлення потужності, визначення вартості та порядок розрахунку договірної потужності, в тому числі змінився порядок розрахунку перевищення договірної потужності. З 01.05.2019 оператор ГТС фактично почав надавати послугу з розподілу договірної потужності, порядок надання якої був повністю змінений з 01.05.2019.

За твердженням відповідача, з 01.05.2019 по 31.12.2019 між позивачем та відповідачем були відсутні будь-які договірні відносини, які б врегульовували надання послуги договірної потужності у відповідності до діючого з 01.05.2019 порядку надання таких послуг. Формула, яка передбачена договором у редакції додаткової угоди № 1 від 29.11.2017 не відповідає формулі розрахунку перевищення договірної потужності, яка підлягала застосуванню починаючи з 01.05.2019. Укладений договір не передбачає такої форми перевищення, її порядку визначення та розрахунку.

АТ «Рівнегаз» вказувало на те, що зміни щодо розподілу потужності на добу введено в дію та внесені зміни до Кодексу ГТС з травня 2019 року. Однак, відповідних змін до діючого договору від 17.12.2015 № не відбулося, та іншого договору на період травень-грудень 2019 року не укладалося. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. В редакції діючого договору від 17.12.2015 № не передбачено розподіл потужності на добу, а тому у відповідача не виникло зобов`язання перед позивачем щодо здійснення додаткової плати за перевищення потужностей, згідно з їх розрахунком.

Разом з тим, відповідач зазначав, що в термін, визначений п. 8.4 Договору, на електрону адресу товариства не надходили відповідні документи, про що АТ «Рівнегаз» повідомляло листами: від 27.06.2019 № 33003.1-Сл-8453-0619, від 22.07.2019 № 33003.1-Сл-3815-0719, від 22.08.2019 № 33003.1-Сл- 4441-0819, від 26.09.2019 № 33003.1-Сл 5197-0919, від 26.10.2019 № 33003.1-Сл-5772-1019, від 20.11.2019 № 33003.1-Сл-6384-1119, від 20.12.2019 № 33003.1 Сл-7028-1219, від 22.01.2020 № 33003.1-Сл-371. Зазначеними листами також повідомлено про залишення актів без оформлення з метою усунення АТ «Укртрансгаз» вищевикладених порушень, проте дії по усуненню порушень не були вчинені, відповідь на листи АТ «Рівнегаз» не отримало. Акти наданих послуг, рахунки, звіти були направлені на електронну адресу АТ «Рівнегаз» в Інформаційній платформі, використання якої не передбачено умовами договору, з порушенням терміну, визначеного п. 8.4 договору. Таким чином, відповідач вважає, що умови договору, передбачені п. 8.4. договору АТ «Укртрансгаз» не виконані.

Крім того, відповідачем у відзиві у порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України та ч. 5 ст. 315 ГК України заявлено про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення основної заборгованості, пені, 3 % річних та інфляційних втрат. При цьому, відповідач посилається на те, що замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до 15 числа місяця, наступного за газовим місяцем. Відповідно, шестимісячний строк позовної давності для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення сум основної заборгованості за надані послуги сплив з 15.01.2020 по 15.06.2020 (в залежності від кінцевої дати строку виконання основного зобов`язання). Позивач звернувся з позовом до суду тільки у вересні 2021, тобто поза межами позовної давності. Водночас інфляційні та річні відсотки нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання, а тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних відсотків є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних відсотків є додатковою до основної вимогою. А отже, до вимог позивача про стягнення пені, інфляційної складової та 3 % річних, нарахованих на суму основної заборгованості слід також застосувати спеціальний строк позовної давності.

01 жовтня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої АТ «Укртрансгаз» просить суд: відхилити доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість; зобов`язати надати відповідь на поставлені запитання в першій заяві по суті та задовольнити позовні вимоги повністю.

При цьому у вказаній відповіді позивач зазначає про те, що спірний договір сторонами виконувався, відповідач здійснював свою діяльність з розподілу природного газу, яка потребує виробничо-технологічних витрат (отримання обсягів природного газу) самим відповідачем, який протягом спірного періоду травня-грудня 2019 року використовував обсяги природного газу для своїх виробничо-технологічних втрат та витрат, які відповідно були транспортовані позивачем магістральним трубопровідним транспортом та щодо яких відповідачу було надано послуги з перевищення замовленої (договірної) потужності. Відповідачем не надано доказів того (враховуючи, здійснення ним кожного дня діяльності з розподілу природного газу та отримання коштів за вказані послуги), що потужність, яку він використав, для розподілу природного газу кінцевим споживачам, які розміщені на території ліцензованої діяльності АТ «Рівнегаз», була отримана іншим шляхом, наприклад, автомобільним, залізничним чи повітряним сполученням (не магістральним трубопровідним), або надана іншим замовником послуг транспортування, що також є неможливим з технічної точки зору та схеми (принципу) переміщення природного газу територією України.

Позивач у відповіді на відзив вказував на те, що відповідно до п. 6.2. Договору розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом ГТС. Враховуючи, що відповідачем не подано заявку на розподіл потужності на рік, квартал, місяць, АТ «Укртрансгаз» здійснював розподіл потужності відповідачу на період на добу наперед відповідно до п. 1 гл. 7 розд. ІХ Кодексу ГТС. Відповідно до п. 2.4. договору, відповідач не замовляв послугу фізичного транспортування природного газу за договором, відповідно і потреба у підписанні додатку № 2 до договору між позивачем і відповідачем була відсутня, як з моменту укладення договору, так і у спірний період. Додаток № 3 до договору поданий разом з позовною заявою.

На думку позивача, відсутність підписаних додатків № 1 та № 2 жодним чином не спростовує факт надання позивачем та отримання відповідачем послуг з перевищення замовленої (договірної) потужності. Укладаючи договір сторони не ставили в залежність виконання його умов від підписаних додатків, оскільки вказані додатки не стосуються порядку розрахунку за послуги, що є предметом позовних вимог у справі. Відповідач вчиняв дії щодо отримання послуг за договором, відтак відповідач втратив право стверджувати, що договір є таким, що не виконувався. 01.05.2019 застосовувалася плата за послуги транспортування природного газу, розрахунки за перевищення договірної потужності були введені в дію та набрали чинності з 01.05.2019 та до цієї дати не нараховувалися замовникам послуг транспортування. Позивач вважає, що згода відповідача на прийняття умов договору виражена у отриманні ним послуг транспортування природного газу (до 01.05.2019) та доступу до потужності (з 01.05.2019), так як жодних повідомлень про розірвання договору, або про припинення своєї господарської діяльності, АТ «Рівнегаз» не надсилало на адресу позивача. Оскільки відповідач не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, на думку позивача, замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а вся потужність, яка була йому надана, є перевищенням замовленої договірної потужності.

Разом з тим, позивач зазначає, що договір транспортування природного газу 17.12.2015 № за своєю правовою природою є самостійним видом договору про надання послуг, поняття якого визначено спеціальним законодавством, зокрема, у Кодексі ГТС, Законі України «Про ринок природного газу» та зміст якого, визначений на основі типового договору, затвердженого органом державної влади, сторони договору не виступають по відношенню один до одного перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, а на правовідносини, що виникають із договору поширюються загальні положення щодо договорів про надання послуг.

Таким чином, у випадку не подання замовником послуг транспортування природного газу номінації, для такого замовника вважається підтвердженою номінація послуг транспортування природного газу з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу, а величина перевищення замовлених потужностей у такому випадку дорівнює величині використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу та відповідно величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідач не виступає стосовно відібраних обсягів природного газу ані вантажовідправником, ані вантажоодержувачем, що свідчить про те, що суб`єктний склад договору не відповідає характеристиці договору перевезення.

Позивач категорично заперечує щодо застосування до спірних правовідносин спеціальних строків позовної давності, за помилковими твердженнями відповідача, так як транспортування природного газу магістральними трубопроводами не є переміщенням вантажу в розумінні положень статті 306 ГК України.

19 жовтня 2021 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно яких відповідач наполягав на безпідставності позовних вимог, в зв`язку з чим просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, вказуючи про те, що позивачем жодним чином не спростовано доводи викладені АТ «Рівнегаз» у відзиві на позов, та повністю заперечує проти пояснень, викладених позивачем у відповіді на відзив. Розмір потужності, що надається оператору газорозподільної системи, визначається в договорі на транспортування природного газу. Посилання позивача на норми ст. 181 ГК України, у яких зазначено, якщо одна з сторін здійснила фактичні дії щодо виконання договору правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України є безпідставними, оскільки АТ «Рівнегаз» не здійснювало дій, якими б визнавало перевищення потужностей за договором від 17.12.2015 № .

Відповідач зазначає, що з 01.05.2019 по 31.12.2019 між позивачем та відповідачем були відсутні будь-які договірні відносини, які б врегульовували надання послуги договірної потужності у відповідності до діючого з 01.05.2019 порядку надання таких послуг. Відповідач вказує на те, що на думку позивача підставою для стягнення заборгованості є односторонні акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, звіти, реєстри тощо. Як вбачається із самого змісту назви послуги саме в договорі має бути визначена замовлена (договірна) потужність. Відсутність додатку 1 «Розподіл потужності» взагалі виключає можливість у відповідності до договору надавати позивачем послугу замовленої потужності. При цьому, без встановлення попередньої замовленої потужності, яка відповідно до умов договору визначається додатком 1, не може мати місце будь-яке перевищення замовленої потужності.

01 листопада 2021 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких АТ «Укртрансгаз» просить позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на те, що заборгованість АТ «Рівнегаз» у сумі 2 486 439,74 грн (що є предметом розгляду даної справи) є підтвердженою, що виникла на підставі договору від 17.12.2015 № .

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Як стверджується матеріалами даної справи, рішенням Господарського суду Рівненської області від 24.12.2021 у справі № 918/772/21 (суддя Романюк Р. В.) відмовлено у задоволенні позову повністю. Судове рішення аргументовано тим, що сторонами у справі не укладено додатку № 1 та додатку № 2 до договору, які є його невід`ємною частиною, що в свою чергу свідчить про недосягнення між сторонами згоди стосовно умов розподілу потужності та транспортування природного газу. Суд першої інстанції дійшов висновку про неврегульованість сторонами у договорі обсягів замовленої (договірної) потужності, що робить неможливим, у даному випадку, стягнення вартості перевищення такої лише на підставі норм Кодексу ГТС. З огляду на зазначене, враховуючи, що у договорі, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, сторонами не визначено обсяг послуг щодо розподілу потужності та транспортування, зокрема відсутні додаток № 1 та додаток № 2 до договору, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з оплати перевищення замовленої (договірної) потужності, а відтак про відсутність правових підстав для задоволення позову. Щодо стягнення 290 462,70 грн пені, 114 603,58 грн 3 % річних та 252 874,02 грн інфляційних втрат, суд зазначив, що вказані позовні вимоги є похідними від основного зобов`язання, відтак місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні. Посилання відповідача на сплив позовної давності щодо заявлених позовних вимог як на підставу для відмови у позові також не прийняті місцевим господарським судом, оскільки наслідки визначені ст. 267 ЦК України застосовуються судом якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені (позовні вимоги обґрунтовані).

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.05.2022 апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2021 у справі № 918/772/21 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 30.08.2022 у справі № 918/772/21, направляючи дану справу на новий розгляд зазначив, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи спір у цій справі, не визначили правову природу сум заявлених до стягнення, належним чином не перевірили обставин саме фактичного виконання сторонами умов договору, а тому наведені вище висновки судів щодо недосягнення між сторонами згоди щодо умов розподілу потужності та транспортування природного газу є передчасними, та такими, що суперечать висновкам, викладеним, зокрема у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.07.2022 у справі № 921/184/21 та постанові Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 922/3303/21.

Також Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 30.08.2022 у справі № 918/772/21 зазначив, що правовідносини щодо надання послуг та їх оплати виникли внаслідок фактичних дій сторін (транспортування Замовником природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, надання Оператором ГРМ послуг користування потужністю на гарантованій основі) та безпосередньо з положень Кодексу, відповідно до якого потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу (пункт 10 глави 1 розділу IX Кодексу). Здійснення господарської діяльності відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку неукладання додатку 1 відповідачем як замовником послуг транспортування не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким позивач як Оператор газотранспортної системи надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період. Використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням вказаного додатку (пункт 8.19 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 у справі № 921/184/21). Суди такі обставини не перевірили, а також не дослідили докази у справі, зокрема, звіти про використання потужностей за період травень-грудень 2019 року, не врахували, що відповідач не заперечував обставини транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат у спірний період, що зумовлює необхідність використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед. Суди порушили положення пункту 8 частини 4 статті 238, підпункту «в» п. 3 ч. 1 ст. 282 ГПК України, оскільки не навели в судових рішеннях мотиви незастосування норми права (п.п. 10, 15 гл. 1 розд. IX Кодексу), на які посилався позивач у позові та апеляційній скарзі.

Суди попередніх інстанцій також не надали оцінки аргументам позивача, що у даному випадку вважається підтвердженою номінація для такого замовника послуг транспортування природного газу з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу, тому обсяг перевищення замовлених потужностей дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що АТ «Укртрансгаз» (оператор) та ПАТ по газопостачанню і газифікації «Рівнегаз» (замовник) (з 22.05.2019 АТ «Рівнегаз») уклали договір транспортування природного газу від 17.12.2015 № , за умовами пунктів 2.1, 2.2 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг. Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Пунктом 2.3 договору визначено, що послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі балансування).

Обсяг послуг, що надаються визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (пункт 2.4 договору).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу. Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів. Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (пункти 2.5-2.8 договору).

Розділом 3 договору встановлено, що оператор зобов`язаний: своєчасно надавати послуги належної якості; розміщувати на своєму веб-сайті чинні тарифи, вартість послуг балансування, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; оприлюднювати інформацію, що стосується прав замовника на розподіл потужності, впровадження системних обмежень у випадку аварій та перебоїв у функціонуванні газотранспортної системи, та іншу інформацію, що передбачена Кодексом; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України; повідомляти замовника про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; здійснити додаткову оплату замовнику у разі недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в точках виходу з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим договором. Оператор має право: своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги; на безперешкодний та безкоштовний доступ на територію та земельну ділянку замовника, де розташоване його газове обладнання та/або комерційний вузол обліку газу, для виконання своїх обов`язків, передбачених Кодексом та чинним законодавством; обмежувати або припиняти транспортування природного газу у випадках, передбачених цим договором та Кодексом; отримувати оперативну інформацію від замовника на запит своєї диспетчерської служби; стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи.

Пунктами 3.1 та 3.2 договору визначено обсяг обов`язків та прав оператора, а пунктами 4.1 та 4.2 договору обов`язки та права замовника.

Сторони також узгодили договором питання обліку та якості газу розділ V (пункти 5.1 5.5 договору).

Згідно з пунктами 6.1 6.3 договору, оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу. Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Окремими розділами сторони зазначили про тарифи розділ VII договору та визначення вартості та порядок розрахунків за договірну потужність розділ VIII договору.

Пунктами 7.1 7.3 договору передбачено, що вартість послуг розраховується: розподіл потужності за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua. Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пунктів 8.1 8.4 договору, величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей визначених у додатку 1 до цього договору. Величина договірної потужності Замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатком 1 до цього Договору. У разі якщо замовник є прямим споживачем, потужність (Wmax) у фізичних точках виходу з газотранспортної до прямого споживача визначається за величиною максимальної витрати (об`єму) газу за годину за стандартних умов розрахованою за значеннями максимального абсолютного робочого тиску газу (Рmахабс), та величиною максимальної витрати (qmax) за робочих умов комерційних ВОГ, що визначені у додатку 3 до цього Договору. При цьому для точок виходу з газотранспортної системи до прямого споживача при використанні методу змінного перепаду тиску із застосуванням звужуючих пристроїв потужність визначається за значенням максимальної витрати за стандартних умов, вказаної у Протоколі розрахунку параметрів витратоміра за заданими характеристиками звужуючого пристрою і вимірювального трубопроводу, що видається уповноваженим органом у сфері метрології.

Потужність (Wmax) вказаних у цьому пункті точок при використанні лічильників газу визначається за формулою Wmax= qmax х Рmахабс/0,101325, м3/год, де Рmахабс = Рmах + 0,101325 максимальний абсолютний тиск газу, МПа; Рmах максимальний надлишковий тиск газу, МПа; qmax максимальна витрата за робочих умов лічильника газу, м3/год; Рmах та qmax визначаються на підставі метрологічної документації на вузол обліку газу, а у разі її відсутності за паспортом на лічильник газу. При цьому для точок, зазначених у цьому пункті, величина замовленої потужності за додатком 1 до цього Договору визначається на підставі потужності точок, визначеної у додатку 3 до цього Договору, з урахуванням такого: якщо на комерційному ВОГ (ПВВГ) встановлено два і більше вимірювальних трубопроводів на базі лічильників газу та/або за методом змінного перепаду тиску, які обліковують природний газ в одному напрямку передачі газу (та які працюють почергово, наприклад за необхідності окремого обліку у міжсезонні періоди тощо), величина потужності визначається за вимірювальним трубопроводом, що має найбільшу максимальну вимірювану об`ємну витрату природного газу; якщо на комерційному ВОГ (ПВВГ) встановлено два і більше вимірювальних трубопроводів на базі лічильників газу та/або за методом змінного перепаду тиску, які обліковують природний газ водному напрямку передачі газу (та які працюють одночасно) або які обліковують природний газ за різними напрямками передачі газу, величина потужності визначається за сумою максимальних вимірюваних об`ємів витрат природного газу вищезгаданими вимірювальними трубопроводами. Вартість договірної потужності на період газового місяця (P) визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця: P вартість договірної потужності на період газового місяця; m кількість днів в газовому місяці; Pd вартість договірної потужності за кожний день газового місяця, яка розраховується за формулою до якої входять показники: n кількість договірних потужностей, зазначених в додатку 1 до цього Договору; Pi вартість окремої договірної потужності в розмірі Ci, яка розраховується за формулою Pi = Ci х Ti, де Ci розмір відповідної договірної потужності, зазначеної в додатку 1 до цього Договору; Ti відповідний тариф, встановлений Регулятором у відповідній точці входу чи точці виходу та зазначений в додатку 1 до цього договору. Оператор направляє рахунки-фактури на електронну адресу Замовника. Оплата вартості договірної потужності Замовником здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів в сумі вартості замовленої потужності на період газового місяця на рахунок оператора на умовах 100 відсотків попередньої оплати за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей. У випадку, коли споживачі Замовника розраховуються з ним через поточний рахунок із спеціальним режимом використання, оплата замовником послуг транспортування (у тому числі замовлення розподілу потужності) здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання замовника на поточний рахунок оператора кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги транспортування (розподілу потужності) в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, була чи не була повністю використана замовлена потужність. Вартість послуг транспортування природного газу в точці виходу складається з двох частин: перша виражена в грошовій формі (визначається з урахуванням тарифів у точках виходу та замовленої потужності в цих точках); друга у натуральному вираженні обсягів природного газу для забезпечення витрат оператора для точок виходу (визначається у відсотках до обсягу протранспортованого газу в точках виходу), що передаються замовником оператору за кожний газовий місяць та оформлюються актом приймання-передачі природного газу до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер Договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У разі якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номера Договору, дати його підписання, звітного періоду (місяць, рік), за який здійснюється оплата, оператор зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла у попередніх періодах.

У випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/-виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця Замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою до якої входять показники: B вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за період газового місяця; m кількість днів в газовому місяці; Bd вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за кожний день газового місяця, яка розраховується для кожного дня перевищення за формулою до якої входять показники: z = 1 до 01 січня 2017 року; z = 2 з 01 січня 2017 року; p кількість замовлених точок входу і точок виходу, зазначених в додатку 1 до цього Договору; Bd вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за день; Ci вх факт фактично використана потужність для i-тої точки входу, тис.куб.м/добу; Ci вих. факт фактично використана потужність для i-тої точки виходу, тис.куб.м/добу; Ci вх рік договірна потужність річна для i-тої точки входу, тис.куб.м/добу; T i вх рік тариф потужності річної для i-тої точки входу; C i вих. рік договірна потужність річна для i-тої точки виходу, тис. куб. м/добу; T i вих. рік тариф потужності річної для i-тої точки виходу. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 8.4 цього договору, визначається за даними оператора.

Згідно з пунктами 11.1, 11.2 договору, послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг балансування, оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг. Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Оператора.

Відповідно до пункту 11.3 договору визначено, що замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.13.5 Договору).

Оператор до 10 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості природного газу та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до 15 числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості природного газу підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість природного газу, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 15.5 цього розділу, визначається за даними Оператора.(п.15.5 та п.15.6 договору).

Пунктом 17.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а саме: з 01.12.2015. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно з пунктами 17.2 та 17.3 договору, усі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через десять днів після настання таких змін. У разі внесення та затвердження Регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу Сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього Договору.

Сторони обмінюються інформацією, що стосується надання Послуг, відповідно до порядку і в строки, передбачені Кодексом. Будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим Договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому Договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі Сторони або у погоджених Сторонами випадках направлено електронною поштою. Повідомлення, вимоги, звіти або інша інформація, надіслані або передані за допомогою засобів, зазначених у пункті 19.2 цього розділу, вважаються отриманими адресатом на дату їх отримання. (п.п. 19.1-19.3 договору).

29 листопада 2017 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору згідно якої, зокрема, пункт 8.4 змінено в частині формули розрахунку «п. 8.4 договору У випадку перевищення Замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця Замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою до якої входять показники: B вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за період газового місяця; m кількість днів в газовому місяці; Bd вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за кожний день газового місяця, яка розраховується для кожного дня перевищення за формулою до якої входять показники: z = 1 до 01 січня 2018 року; z = 2 з 01 січня 2018 року; p кількість замовлених точок входу і точок виходу, зазначених в додатку 1 до цього Договору; Bd вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за день; Ci вх факт фактично використана потужність для i-тої точки входу, тис.куб.м/добу; Ci вих. факт фактично використана потужність для i-тої точки виходу, тис.куб.м/добу; Ci вх рік договірна потужність річна для i-тої точки входу, тис.м3/добу; Ti вх рік тариф потужності річної для i-тої точки входу; Ci вих. рік договірна потужність річна для i-тої точки виходу, тис.м3/добу; Ti вих. рік тариф потужності річної для i-тої точки виходу. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 8.4 цього договору, визначається за даними оператора.».

Договір та додаткова угода № 1 підписані уповноваженими представниками та скріплені відтисками печаток сторін.

Додатком № 3 до договору, сторонами визначено перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Додатки № 1 та № 2 до договору сторони не укладали.

Матеріали справи містять:

- акти наданих послуг: від 31.05.2019 № 05-2019-/1000519, від 30.06.2019 № 06-2019-/1000619, від 31.07.2019 № 07-2019-/1000719, від 31.08.2019 № 08-2019-/1000819, від 30.09.2019 № 09-2019-/1000919, від 31.10.2019 № 10-2019-/1001019, від 30.11.2019 № 11-2019-/1001119 та від 31.12.2019 № 12-2019-/1001219 за період з травня по грудень 2019 року на загальну суму 2 486 439,74 грн, в яких, зазначені суми перевищення в цілому за місяць;

- рахунок № 05-2019-/ від 31.05.2019 за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 280 911 грн 05 коп. та звіт про використання замовленої потужності за травень 2019 року; рахунок № 06-2019-/1000619 від 30.06.2019 за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 150 952 грн 96 коп. та звіт про використання замовленої потужності за червень 2019 року; рахунок № 07-2019-/1000719 від 31.07.2019 за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 212 032 грн 04 коп. та звіт про використання замовленої потужності за липень 2019 року; рахунок № 08-2019-/ 1000819 від 31.08.2019 за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 113 784 грн 07 коп. та звіт про використання замовленої потужності за серпень 2019 року; рахунок № 09-2019-/1000919 від 30.09.2019 за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 131 984 грн 52 коп. та звіт про використання замовленої потужності за вересень 2019 року; рахунок № 10-2019-/1001019 від 31.10.2019 за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 249 752 грн 34 коп. та звіт про використання замовленої потужності за жовтень 2019 року; рахунок № 11-2019-/ 1001119 від 30.11.2019 за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 424 876 грн 46 коп. та звіт про використання замовленої потужності за листопад 2019 року; рахунок № 12-2019-/ 1001219 від 31.12.2019 за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 922 746 грн 30 коп. та звіт про використання замовленої потужності за грудень 2019 року;

- реєстр файлів відправлених позивачем з Інформаційної платформи філії «Оператор ГТС» АТ «Укртрансгаз» за період з 14.06.2019 по 13.01.2020;

- акт НКРЕКП від 12.03.2021 № 144 про проведення планової перевірки дотримання суб`єктом господарювання (АТ «Рівнегаз») вимог законодавства та Ліцензійних умов розподілу природного газу, яким на думку позивача підтверджено, що послуги перевищення замовленої (договірної) потужності у 2019 році надавалися АТ «Укртрансгаз» згідно до умов договору, форма та зміст якого відповідає Типовому договору транспортування природного газу, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497 та станом на 12.03.2021 заборгованість АТ «Рівнегаз» перед АТ «Укртрансгаз» за надані послуги перевищення замовленої (договірної) потужності у 2019 році за договором становить 2 486,44 тис.грн.

Судом встановлено, що акт наданих послуг №05-2019-/1000519 від 31.05.2019 за травень 2019 року оформлений АТ «Укртрансгаз» та АТ «Рівнегаз» підписаний сторонами. Інші акти наданих послуг за період червень 2019 року по грудень 2019 року не містять підписів сторін.

У термін, визначений пунктом 8.4 договору, на електрону адресу Товариства не надходили відповідні документи, про що АТ «Рівнегаз» повідомляло оператора листами: №33003.1-Сл-8453-0619 від 27.06.2019, №33003.1-Сл-3815-0719 від 22.07.2019, №33003.1-Сл-4441-0819 від 22.08. 2019, №33003.1-Сл 5197-0919 від 26.09.2019, №33003.1-Сл-5772-1019 від 26.10.2019, N 33003.1-Сл-6384-1119 від 20.11.2019, №33003.1 Сл-7028-1219 від 20.12.2019, №33003.1-Сл-371-22.01. 2020. Вищезазначеними листами АТ «Рівнегаз» також повідомило Оператора про залишення актів без оформлення з метою усунення АТ «Укртрансгаз» вищевикладених порушень, проте з боку оператора не були вчинені дії по усуненню порушень, відповідь на листи АТ «Рівнегаз» не отримало.

Крім того, як вбачається з листа АТ «Рівнегаз» № 33003.1-Сл-8453-0619 від 27.06.2019 АТ «Рівнегаз» акт наданих послуг № 05-2019-/1000519 від 31.05.2019 залишив без оформлення, з метою усунення АТ «Укртрансгаз» порушень умов пункту 8.4 договору.

Вважаючи, що відповідач порушив терміни виконання грошових зобов`язань за договором, позивач відповідно пунктів 13.1, 13.5. договору та ст. 625 ЦК України, крім основного боргу в сумі 2 486 439,74 грн з оплати перевищення замовленої (договірної) потужності, нарахував та заявив до стягнення 290 462,70 грн пені, 252 874,02 грн інфляційних втрат та 114 603,58 грн 3 % річних.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує з способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Що стосується правової природи цього договору та норм права, які підлягають застосуванню до регулювання відповідних відносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу", за договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Кодекс ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги) (п.5 гл. 1 розд. I).

За приписами ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч.7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Таким чином, договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені ст. 901 ЦК України та спеціальним законодавством - Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, Типовим договором.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Пункт 5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

За ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Таким чином, укладений сторонами договір (який є договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору) за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Аналогічного висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 15.07.2022 у справі №921/184/21.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 180 ГК України деталізовані істотні умови господарського договору. Так, за приписами частин першої і третьої цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (ч. 5 ст. 180 ГК України).

Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС) та Типовим договором транспортування природного газу.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади її функціонування. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

За змістом ч.ч. 1 і 2 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається з підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування), які згідно з п. 2.8 договору є його невід`ємною частиною. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Господарським судом встановлено, що додатки 1, 2, до договору сторонами не укладалися.

Відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими що за змістом є обов`язковими, а отже, й істотними в контексті предмета договору та за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з приписів чинного законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Аналогічний висновок міститься у п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17.

Фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладення господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18.

Судом встановлено, що сторонами вчинялися дії, спрямовані на виконання договору, про що зокрема свідчать звіти про використання замовленої потужності, які містять розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною потужністю), а також акти наданих послуг та рахунки на оплату (реєстр файлів відправлених з Інформаційної платформи АТ "Укртрансгаз" на адресу відповідача).

Господарський суд зазначає, що обов`язковою умовою доступу АТ «Рівнегаз», як оператора ГРМ, до газотранспортної системи є укладення письмового договору транспортування природного газу (відповідно до ст. 32 Закону «Про ринок природного газу» та згідно з положеннями Кодексу ГТС).

Тому, факт роботи Оператора ГРМ на ринку природного газу, та виконання ним покладених чинним законодавством завдань вже є свідченням того, що він не міг не виконувати оспорюваний Договір. Без такого договору Оператор ГРМ не мав би права на допуск до газотранспортної системи і не міг вчиняти жодних дій з розподілу газу.

Згідно з п. 1 гл. 1 розділу IX Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Матеріали справи не містять доказів припинення АТ «Рівнегаз» діяльності з розподілу природного газу, що дає підстави для висновку, що у спірний період (травень - грудень 2019 року) відповідач використовував потужність газотранспортної системи позивача, для здійснення своєї господарської діяльності саме на підставі договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, пункти 2.2, 2.5, 2.6, 4.1, 6.1, 6.2, якого передбачають, що оператор надає замовнику послуги на умовах визначених у Кодексі ГТС; приймання передача газу, документальне оформлення і подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГТС; замовник має виконувати вимоги визначені Кодексом ГТС; право користування потужністю точок входу/виходу, встановленого Кодексом ГТС.

Вказаний висновок суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 922/3987/19 (за позовом АТ «Укртрансгаз» до АТ «Харківгаз» про стягнення заборгованості за добові небаланси), в якій суд вказує: «Впровадження з 01.03.2019 добового балансування на ринку природного газу з відповідними змінами до Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, а також змінами до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497, відсутність факту приведення умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 у відповідність до нових правил ринку природного газу не звільняє учасників такого ринку від обов`язку дотримання правил балансування визначених Кодексом газотранспортної системи у відповідній редакції на момент надання послуг. Таким чином, договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 також містить положення, відповідно до яких, він має виконуватись у відповідності до приписів Кодексу ГТС, зокрема з врахуванням змін та доповнень на момент надання послуг. З огляду на наведене для правильного вирішення цього спору, за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, господарським судам належало встановити обставини, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом газотранспортної системи».

Близька за змістом правова позиція, щодо виконання умов договору транспортування природного газу у відповідності до приписів Кодексу ГТС, в редакції діючій у спірний період, також викладена у постановах Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 922/3303/21, від 07.07.2022 у справі № 909/1302/19, від 29.06.2022 у справі № 906/252/21, від 01.06.2022 у справі № 904/5361/19.

Відповідно до Кодексу ГТС для здійснення транспортування природного газу сторони, крім укладення договору, мають вчиняти й інші дії, якими фактично узгоджують всю інформацію, необхідну для надання послуг транспортування (в тому числі розподіл потужності).

У відносинах з транспортування природного газу умови надання послуг транспортування (розподілу потужності) визначаються не лише договором/додатками до нього.

У таких відносинах договір по суті є підставою для надання оператором ГТС замовникам послуг транспортування та визначає загальні умови їх правовідносин, тобто має рамковий характер.

Натомість порядок надання послуг транспортування (доступу до потужності, її розподіл) визначається чітко регламентованою Кодексом ГТС процедурою. Зокрема, Кодекс ГТС передбачає, що в порядку подання номінацій сторони визначають, в тому числі, обсяг природного газу, який транспортується через окремі точки входу/виходу в розрізі кожної окремої доби та місяця.

Разом з цим, відповідно до п. 6.2. Договору розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом ГТС.

Згідно з п.17 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

Крім того, саме на підставі Договору, відповідач набув доступ до газотранспортної системи позивача та користування природним газом. Факт отримання обсягів природного газу є свідченням того, що відповідач має доступ до газотранспортної системи позивача, відповідно відповідачем використовується потужність точок виходу з газотранспортної системи до його газорозподільної системи, тим самим отримуються послуги з розподілу потужності, у зв`язку з чим діють положення Договору в частині надання таких послуг.

Таким чином, умовами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 Сторони погодили його виконання відповідно до вимог Кодексу ГТС, розділом VIII якого (Договору) визначено порядок доступу до потужності, замовлення та розподіл потужності точок виходу з газотранспортної системи, а тому неукладеність додатків № 1, 2 не свідчить про неузгодженість істотних умов договору.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, АТ «Укртрансгаз» зверталось до Господарського суду Рівненської області з позовом до АТ «Рівнегаз» про визнання укладеним договору про транспортування природного газу в межах справи № 918/591/18. Запропонована АТ «Укртрансгаз» редакція договору про транспортування природного газу передбачала порядок врегулювання сторонами, в т.ч. послуги замовленої потужності в точках входу та виходу з/до газотранспортної системи, передбаченої розділом їх Кодексу ГТС.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 16.01.2019 у справі №918/591/18, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 та постановою Верховного Суду від 02.07.2019, було відмовлено АТ «Укртрансгаз» у задоволенні позову до АТ «Рівнегаз» про визнання договору транспортування природного газу укладеним в редакції позивача.

Господарські суди при розгляді справи № 918/591/18, виходили з того, зокрема, що правовідносини сторін щодо транспортування природного газу вже врегульовані чинним договором транспортування природного газу від 17.12.2015 №, який є предметом дослідження у справі № 918/772/21.

Вказані обставини свідчать, що позивачем вчинялися залежні від нього дії щодо приведення існуючих між сторонами договірних умов у відповідність до змін, внесених до Кодексу газотранспортної системи, зокрема, в питанні врегулювання послуг перевищення замовленої (договірної) потужності.

Отже, вказані обставини свідчать, що позивачем вчинялися залежні від нього дії щодо приведення існуючих між сторонами договірних умов у відповідність до змін, внесених до Кодексу газотранспортної системи.

Щодо аргументів відповідача стосовно відсутності підстав для оплати послуг з тих підстав, що сторони не привели свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору в редакції постанови від 22.04.2019 № 580 і не внесли відповідні зміни, що є порушенням умов договору, та передбачає, що у разі внесення та затвердження регулятором змін до типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору, - суд також зазначає наступне.

За конкретних обставин справи відсутність факту приведення умов договору транспортування природного газу у відповідність до нових правил ринку природного газу не звільняє учасників такого ринку від обов`язку дотримання правил визначених Кодексом ГТС у відповідній редакції на час надання послуг, оскільки у договорі визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором, тобто зобов`язано Оператора ГТС здійснити розподіл потужності на добу наперед на 01.05.2019 на підставі поданих замовниками послуг транспортування номінацій, урахувавши попередньо розподілену потужність у кожній окремій точці входу/виходу до/із газотранспортної системи. Аналогічний правовий висновок викладено у п. 38 постанови Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 922/3303/21.

Судом встановлено реальне виконання Договору та відсутність вчинення відповідачем дій щодо приведення договору у відповідність. При цьому зважаючи на те, що обов`язок привести договір транспортування природного газу покладається на обидві сторони, фактично всі негативні наслідки невчинення таких дій у виді звільнення від обов`язку оплачувати відповідні послуги, відповідач вважає за доцільне покладати лише на одну із сторін позивача у справі. Означені аргументи відповідача є безпідставними.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 1 та 2 ст. 193 ГК України).

Зазначені вимоги повною мірою вимагають від учасників правовідносин діяти не тільки відповідно до законодавства, а й у необхідних випадках за аналогією права (ст. 8), за звичаями ділового обороту (ст. 7); добросовісно, при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускати дії з наміром завдати шкоди іншій особі, а також дій, що є зловживанням правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства тощо (ст. 13 ЦК України). Водночас особа не може бути примушена до дій, що не є обов`язковими для неї, або дій, що знаходяться поза межами актів цивільного законодавства або договору. При цьому особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Норми законодавства, які містять принципи цивільних правовідносин, спрямовують учасників цивільного обороту діяти добросовісно, у межах законодавства та договору, намагаючись використовувати свої права до того ступеня, щоб не порушити права іншої особи. Порушення цього балансу добросовісної поведінки учасників правовідносин та встановлення судами недобросовісної поведінки може мати наслідком відмову в захисті порушеного права або покладання зобов`язань для відновлення права, порушеного недобросовісною поведінкою (див. mutatis mutandis, з урахуванням відповідних відмінностей пункти 6.30 - 6.33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 у справі у справі № 761/36873/18).

За таких умов відповідач, як замовник послуг транспортування, не позбавляється права доступу до потужності та права замовити потужність на добу наперед.

Здійснення господарської діяльності відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам.

Відповідно для цього відповідач повинен мати безпосередній доступ до газотранспортної системи, який забезпечується у місцях фізичного з`єднання з нею, тоді як право користування газотранспортною системою, зокрема, її потужністю на точках входу та виходу, право використання кожного виду потужності виникає на підставі договору (п. 1 гл. 3 розд. І, п. 1 гл. 1 розд. IX Кодексу ГТС).

Положеннями Кодексу ГТС (п. 10 гл. 1 розд. IX Кодексу ГТС) на відповідача покладається обов`язок замовити гарантовану потужність для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат.

При наданні доступу до гарантованої потужності оператор газотранспортної системи зобов`язаний надавати право користування визначеним обсягом потужності на гарантованій (постійній) основі (абз. 1 п. 4 гл. 1 розд. IX Кодексу ГTC).

При наданні переривчастої потужності оператор газотранспортної системи зобов`язаний надавати право користування визначеним обсягом потужності, якщо для цього є технічна можливість, але має право в будь-який час (із додержанням мінімального часу на повідомлення про переривання) перервати надання послуги, якщо транспортування технічно неможливе (абз. 2 п. 4 гл. 1 розд. IX Кодексу ГTC).

Таким чином, у випадку не укладання додатку 1 відповідачем, як замовником послуг транспортування, не визначається обсяг замовленої потужності, право користування яким позивач, як Оператор ГТС, зобов`язаний надавати на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі.

Водночас, правом користування потужністю з обмеженнями є право одночасного користування потужністю точки входу та точки виходу на міждержавному з`єднанні; право одночасного користування потужністю точки входу/виходу на міждержавному з`єднанні та точки виходу/входу до/з газосховища чи групи газосховищ.

Право одночасного користування потужністю точки виходу на міждержавному з`єднанні та точки входу з газосховища чи групи газосховищ може бути надане замовнику послуг транспортування виключно на обсяги природного газу, які були подані на точку виходу до газосховища чи групи газосховищ на умовах користування потужністю з обмеженнями (п. 1 гл. 8 розд. IX Кодексу ГTC).

Виходячи з положень п. 1 гл. 8 розд. IX Кодексу ГТС право користування потужністю з обмеженнями надається суб`єктам, які транспортують обсяги природного газу через територію України, подаючи та відбираючи його на точках входу/виходу на міждержавному з`єднанні, тобто на кордоні з Україною, а також суб`єктам, які транспортують обсяги природного на територію України з метою його зберігання у газосховищах України, подаючи його на точку входу на міждержавному з`єднанні, на кордоні з Україною, та відбираючи його на точці виходу до газосховища, або таким же чином, але в зворотному напрямку.

Відповідач в силу свого єдиного виду господарської діяльності (розподіл природного газу споживачам) не відноситься до тих суб`єктів, які отримують доступ до потужності точок входу/виходу на міждержавному з`єднанні для транзиту Україною, а тому право користування потужністю з обмеженнями відповідачу в принципі надано бути не може, відповідно такий вид потужності не може бути замовлений відповідачем, у зв`язку з чим додаток 2 з ним не укладається.

Разом з тим, доступ до потужності точок входу/виходу на добу наперед надається на підставі укладеного договору транспортування та номінації (для точок міждержавного з`єднання - номінації/реномінації), підтвердженої оператором газотранспортної системи, відповідно до глави 1 цього розділу та вимог розділу XI цього Кодексу (п. 1 гл. 7 розділу IX Кодексу ГТС).

У випадку, якщо обсяг природного газу, визначений у номінації (для точок міждержавного з`єднання - номінації/реномінації), поданій замовником послуг транспортування, перевищує величину суми вже розподіленої йому потужності на річний, квартальний та місячний періоди, то вважається, що замовник послуг транспортування на величину перевищення подав заявку на розподіл потужності на добу наперед.

Підтверджена оператором газотранспортної системи номінація на газову добу (для точок міждержавного з`єднання - номінація/реномінація) є підтвердженням розподілу потужності на добу наперед (на величину перевищення обсягом природного газу, визначеним у номінації, величини суми вже розподіленої замовнику послуг транспортування потужності на річний, квартальний та місячний періоди) (п. 2 гл. 7 розд. IX Кодексу ГТС).

Якщо замовник послуг транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу (п. 8 гл. 1 розд. XI Кодексу ГТС).

Виходячи з вказаних положень Кодексу ГТС, відповідачу як замовнику послуг транспортування, який не замовив гарантовану чи переривчасту потужність, за потреби може бути розподілена потужність на період однієї газової доби на підставі підтвердженої номінації у разі її подання.

Оплата послуг розподілу потужності у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби пов`язується обсягами, вказаними у номінації/реномінації, що подається замовником Оператору ГТС з обов`язковою передоплатою в розмірі вартості послуги доступу до потужності, яку замовник сам визначив в поданій Оператору ГТС номінації.

При цьому розрахунок вартості такої послуги здійснюється з урахуванням тарифу, встановленого Регулятором для відповідних точок входу та виходу, а не додатками 1 та 2 до договору.

Також при вирішенні даного спору господарський суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 15.07.2022 у справі № 921/184/21. У справі № 921/184/21 позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Тернопільміськгаз» не здійснено своєчасну оплату рахунків за перевищення договірної потужності за травень - грудень 2019 року на загальну суму 3 373 775,66 грн, чим порушено умови пунктів 2.5, 8.4 договору транспортування природного газу від 19.09.2019 №, з урахуванням додаткової угоди №1 до даного Договору. Таким чином, предметом позовних вимог, як у справі № 921/184/21, так і у справі №918/772/21, є стягнення заборгованості за перевищення договірної потужності з відповідачів, які є Операторами ГРМ (яким є і відповідач у даній справі), в однаковий спірний період, за такими ж тарифами встановленими Постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 та при однаковому нормативно-правовому регулюванню спірних правовідносин - згідно Кодексу ГТС (в редакції, діючій у спірний період).

За результатом розгляду справи № 921/184/21, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у Постанові від 15.07.2022 виклала висновки, щодо застосування норм матеріального права - норм Кодексу ГТС (в редакції, яка діяла у спірний період), які підлягають застосуванню до правовідносин і у даній справі, щодо стягнення заборгованості за перевищення договірної потужності, та щодо укладеності договору, а саме:

« 8.12. Суди попередніх інстанцій з`ясували, що додатки 1, 2, 3 до Договору сторонами не укладалися.

8.13. За оцінкою місцевого господарського суду відсутність зазначених додатків свідчить про неукладеність Договору в частині узгодження обсягу замовленої потужності (величина договірної потужності).

8.14. Проте з таким висновком правомірно та обґрунтовано не погодився суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

8.15. Відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими що за змістом є обов`язковими, а отже, й істотними в контексті предмета договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів ч. 8 ст. 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладення господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 922/189/18. Так, Верховний Суд вказав: "8.19. Отже, здійснення господарської діяльності відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку неукладання додатку 1 відповідачем як замовником послуг транспортування не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким позивач як Оператор газотранспортної системи надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період. Використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням вказаного додатку.»

Господарський суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що непідписання додатків № 1 та № 2 не позбавляє відповідача можливості фактичного доступу до газотранспортної системи позивача та користування природним газом. Факт отримання обсягів природного газу є свідченням того, що відповідач має доступ до газотранспортної системи позивача, відповідно відповідачем використовується потужність точок виходу з газотранспортної системи до його газорозподільної системи, тим самим отримуються послуги з розподілу потужності, у зв`язку з чим діють положення договору в частині надання таких послуг.

Відповідно до п. 10 глави І розділу IX Кодексу ГТС потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі.

Відповідач, для забезпечення транспортування природного газу необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, повинен був та замовляв потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи, у відповідності до вимог цього Кодексу, тобто відповідно до п. 10 глави І розділу IX Кодексу ГТС. (Висновки Об`єднаної палати КГС ВС в п.8.18 Постанови від 15.07.2022 у справі № 921/184/21).

Таким чином, здійснення діяльності відповідача з розподілу природного газу знаходиться в прямій залежності від доступу до потужності газотранспортної системи наданої позивачем на підставі саме Договору транспортування природного газу, а використання гарантованої потужності на добу наперед не обумовлене підписанням додатків № 1 та № 2 до Договору, які відповідно до глави ІХ Кодексу ГТС укладаються лише при замовленні потужності на рік, квартал чи місяць.

Щодо визначення величини використаної потужності замовником послуг транспортування, Об`єднана палата КГС ВС в Постанові від 15.07.2022 у справі № 921/184/21 зазначила наступне:

« 8.21. Відповідно до п.п. 17, 18 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи оприлюднює на своєму веб-сайті перелік точок входу/виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності. Оператор газотранспортної системи зазначає про точки входу/виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року.

8.22. Пунктом 8 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС передбачено, що якщо замовник послуг з транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.

8.23. За змістом п. 2 гл. 2 розділу ХV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.»

Таким чином, враховуючи, що відповідач не подавав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що відповідачем було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а весь обсяг використаної потужності, є перевищення замовленої потужності, що і є підставою для стягнення додаткової плати за перевищення потужності за тарифами встановленими НКРЕКП. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №918/772/21.

Щодо тарифу на розподіл потужності встановленого Постановою НКРЕКП № 2001 від 21.12.2018, Об`єднана палата КГС ВС в Постанові від 15.07.2022 у справі № 921/184/21 зазначила:

« 8.26. Договір містить розділ VII «Тарифи», пункти 7.1, 7.3 якого передбачають, що вартість послуг розраховується, зокрема розподіл потужності, - за тарифами, які встановлюються Регулятором. Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору.

Постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 встановлено тимчасові тарифи на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и) на перший рік другого регуляторного періоду для АТ «Укртрансгаз», яка в частині застосування тарифу для точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем набрала чинності з 01.05.2019. На послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем в/з газотранспортну(ої) систему(и), встановлено тариф у розмірі 157,19 грн. за 1 000 куб. метрів на добу без ПДВ.

Зазначений тариф затверджено відповідно до Методики визначення та розрахунку тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на основі багаторічного стимулюючого регулювання, затвердженої постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2517, згідно з пунктом 4 розділу І якої тариф на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу - виражена у грошовій формі вартість забезпечення у планованому періоді замовнику обсягу замовленої потужності, вираженої в 1000 м-3 (одиницях енергії) до одиниці часу в точках входу в газотранспортну систему та точках виходу з газотранспортної системи.

За результатами дослідження актів наданих послуг апеляційний суд встановив, що тариф, який застосував позивач для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності, є тарифом, встановленим регулятором у відповідній точці виходу.»

Таким чином, тариф, який застосував позивач для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності у даній справі, є тарифом, встановленим Регулятором (НКРЕКП) у відповідній точці виходу до АТ «Рівнегаз» і саме у Постанові НКРЕКП визначено тариф у грошовій формі до обсягу потужності, вираженої в 1000 м.куб.

Також, судом встановлено, що додатковими доказами використання відповідачем потужності (її обсягів) в точках виходу з ГТС до ГРМ є висновки НКРЕКП, викладені в Акті №144 від 12.03.2021, та інформація, зазначена Відповідачем у формах звітності № 8в-НКРЕКП-газ-моніторинг (місячна).

Відповідно до п. 8.4. Договору підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені Оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається Замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

В матеріалах справи містяться Звіти про використання замовленої потужності, які містять розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною потужністю), Акти наданих послуг та Рахунки на оплату, Реєстр файлів відправлених з Інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз» на адресу відповідача, що підтверджує своєчасне направлення Оператором ГТС на офіційну електронну адресу АТ «Рівнегаз» через Інформаційну платформу Звітів про використання договірної потужності з розрахунком перевищення розміру договірних потужностей, Актів наданих послуг та Рахунків на оплату.

Так, у розділі II Форми звітності №8в-НКРЕКП-газ-моніторинг (місячна) "Звіт про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків" надані відповідачем (том 3, а.с. 81-92) до НКРЕКП за травень - грудень 2019, яка є доказом використання відповідачем потужності (її обсягів) в точках виходу з ГТС до ГРМ, AT "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" вказує обсяги використання потужностей, зазначає про використану потужність точок надходження природного газу в ГРМ в тому числі і від газотранспортної системи. Вказані звіти подаються до НКРЕКП безпосередньо самим відповідачем, підписані головним бухгалтером та керівником AT "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз".

Постановою НКРЕКП №1437 від 12.07.2017 було внесено зміни, у тому числі до Кодексу ГРС та Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2497 від 17.12.2015, та ринок природного газу перейшов на щодобові операції, для забезпечення найбільш ефективної торгівлі природним газом. Також, було внесено зміни до Кодексу ГТС, зокрема, запроваджено роботу інформаційної платформи. Ця постанова набрала чинності з 01.08.2018.

Відповідно до Кодексу ГТС в редакції від 01.08.2018, інформаційна платформа - це електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором ГТС, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу (далі - інформаційна платформа).

Таким чином, з 01.08.2018 Кодекс ГТС передбачає функціонування інформаційної платформи, яка істотно змінила процедуру взаємодії між суб`єктами ринку природного газу. Функціонування платформи забезпечує оператор ГТС (функції якого на момент виникнення спірних правовідносин виконувало АТ "Укртрансгаз") задля надання послуг транспортування природного газу відповідно до Кодексу ГТС. Платформа дозволяє автоматизувати процеси електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу - оператором ГТС, операторами ГРМ та замовниками послуг транспортування газу. Платформа дозволяє операторам ГТС та ГРМ бачити статус небалансів замовників послуг транспортування газу. Інформаційна платформа почала працювати в штатному режимі з 01.03.2019. Подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №927/1041/19.

Постановою №580 НКРЕКП, яка набрала чинності з 01.05.2019, внесені зміни до Кодексу ГТС, якими, зокрема, змінено періоди доступу до потужності (запроваджено доступ до потужності на період на добу наперед).

Тобто з моменту внесення відповідними постановами НКРЕКП (які є обов`язковими до виконання суб`єктами ринку природного газу відповідно до частин 5, 9 ст. 14, п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг", пунктів 1, 7, 11 ч.3 ст.4 Закону "Про ринок природного газу") змін до Кодексу ГТС, зокрема, щодо запровадження інформаційної платформи та замовлення газової потужності на добу на перед (п.2 гл.1 розд. ІХ Кодексу ГТС у відповідній редакції), оператор ГТС фактично був зобов`язаний здійснювати власну діяльність та надавати послуги транспортування природного газу (в тому числі щодо розподілу потужності) саме відповідно до таких змін.

При цьому Верховний Суд у постанові від 20.12.2022 у справі №904/7656/21 (щодо стягнення заборгованості з оператора ГРМ за послуги з перевищення договірної потужності за період травень-грудень 2019 року) надав висновок про те, що учасники ринку природного газу повинні дотримуватися правил, визначених Кодексом ГТС у відповідній редакції на момент надання відповідних послуг, навіть якщо відповідні зміни не були внесені до договору транспортування природного газу, укладеного сторонами.

Згідно з п. 1, 2, 10 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу / виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу / виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди: 1) річний - потужність в визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року; 2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно); 3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці - починаються кожного першого дня газового місяця); 4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності. Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує.

Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу (п. 10 гл. 1 розд. IX Кодексу ГТС).

Отже, здійснення господарської діяльності відповідачем як оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку неукладання додатку 1 відповідачем як замовником послуг транспортування не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким позивач як оператор газотранспортної системи надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період.

Використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням вказаного додатку 1. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 у справі №921/184/21.

Отже, виходячи зі змісту положень п.п. 2.3., 2.7. договору № від 17.12.2015, у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби додатки 1, 2 до договору не укладаються.

При цьому слід зазначити, що учасники ринку природного газу повинні дотримуватись правил, визначених Кодексом ГТС у відповідній редакції на момент надання відповідних послуг.

Викладене спростовує доводи відповідача, про те, що спірним договором не передбачено умов отримання замовником послуг з розподілу потужності на добу наперед. Крім того, вказаним спростовуються аргументи відповідача, викладені у поясненнях вх. № 8493/22 від 07.11.2022 (том 5, а.с. 66-71) про те, що у даній справі не слід застосовувати висновки, викладені у постанові ВС у справі № 918/921/184/21, бо у цій справі правовідносини будувалися на період однієї газової доби, а у справі № 918/772/21 - за період газового місяця.

Як встановлено судом, визначення вартості та порядок розрахунків за договірну потужність передбачено розділом VIII Договору транспортування природного газу від 17.12.2015 (в редакції додаткової угоди № 1 від 29.11.2017).

Зокрема, «п.8.4. У випадку перевищення Замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця Замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за визначеною формулою. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені Оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається Замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 8.4 цього Договору, визначається за даними Оператора».

Так, кількість замовлених точок входу і точок виходу для відповідача є фактично однією віртуальною точкою, яка є і точкою входу і точкою виходу, що вказано у Звітах про використання замовленої потужності та у скрінах з Інформаційної платформи.

Відповідно до Тимчасових тарифів на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и) на перший рік другого регуляторного періоду для АТ «Укртрансгаз», затверджених постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 (Додаток 2) для віртуальних точок виходу з невизначеним фізичним розташуванням до газорозподільних систем, якою є віртуальна точка Відповідача, тариф для точок входу відсутній (перший доданок у формулі дорівнює 0), а тариф для точок виходу (застосовується у другому доданку у формулі) становить 157,19 грн.

Фактично використана потужність для і-тої точки виходу та сума договірних потужностей на добу наперед для і-тої точки виходу - дані, які наведені у Звітах про використану потужність - різниця між поданими обсягами (підтверджується скрінами з Інформаційної платформи та стверджується самим Відповідачем - жодних номінацій на розподіл потужності на добу наперед АТ «Рівнегаз» Оператору ГТС не подавав) та фактично відібраними. Усі дані щодо подач/відборів обсягів природного газу завантажуються до Інформаційної платформи самим Відповідачем.

Таким чином, розрахунок вартості перевищення договірної потужності відповідає умовам Договору та тарифу Регулятора.

За змістом п. 2 гл. 2 розд. ХV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.

Відповідно до п. 3.2 договору оператор має право стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

У випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою наведеною в п.8.4. договору.

На виконання п. 8.4. договору № від 17.12.2015 позивач за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці (за травень - грудень 2019 року), встановив величину використаних відповідачем обсягів потужності точок входу/виходу.

Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця наступного за газовим місяцем.

Як вбачається зі звітів про використання замовленої потужності, оскільки відповідач не надав номінації на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, вважається, що замовник подав нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а тому вся потужність, яка була йому надана, є перевищенням замовленої договірної потужності. Відповідні звіти фіксують обсяги перевищення розміру використаної потужності над замовленою подобово.

Сумарні обсяги за результатами місяця (період травень - грудень 2019 року) містяться у відповідних актах наданих послуг, звітах та рахунках, наявних в матеріалах даної справи.

Вказані звіти та рахунки позивачем було направлено на електронну адресу відповідача в Інформаційній платформі, а також перелічені вище акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності).

На підтвердження факту направлення вказаних документів відповідачу позивач надав Реєстр відправлених файлів з інформаційної платформи АТ "Укртрансгаз".

У свою чергу, відповідач, подаючи повідомлення про створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи довів до відома позивача про своїх уповноважених осіб, що мають право доступу до інформаційної платформи від імені користувача платформи, вказав відповідні електронні адреси осіб, які є уповноваженими користувачами платформи та можуть вчиняти всі дії, необхідні для виконання договору.

З наведеного вбачається, що АТ "Укртрансгаз", надсилаючи відповідні звіти, рахунки та акти відповідачеві через інформаційну платформу, автоматично надсилає їх на електронну адресу уповноважених осіб відповідача, за допомогою яких здійснюється обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та оператором газотранспортної системи.

Суд зазначає, що сумарні обсяги (в тому числі подобові дані) за результатами місяця (період травень - грудень 2019 року) містяться у відповідних звітах та рахунках, наявних в матеріалах даної справи.

Факт отримання вказаних документів не спростовано відповідачем. Крім того, у разі необхідності, відповідач не був позбавлений права звернутися до позивача з вимогою про надсилання на його адресу необхідних документів, однак, докази такого звернення в матеріалах справи відсутні.

Наведеним спростовуються доводи відповідача про невиконання позивачем п.8.4. договору в частині направлення звітів на електронну адресу відповідача.

Послуги, які надаються за договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором та замовником актами наданих послуг, підписаними їх уповноваженими представниками (розділ ХІ договору).

Судом встановлено, що акт наданих послуг №05-2019-/1000519 від 31.05.2019 за травень 2019 року оформлений АТ «Укртрансгаз» та АТ «Рівнегаз» підписаний сторонами. Інші акти наданих послуг за період червень 2019 року по грудень 2019 року не містять підписів сторін.

У термін, визначений пунктом 8.4 договору, на електрону адресу Товариства не надходили відповідні документи, про що АТ «Рівнегаз» повідомляло оператора листами: №33003.1-Сл-8453-0619 від 27.06.2019, №33003.1-Сл-3815-0719 від 22.07.2019, №33003.1-Сл-4441-0819 від 22.08. 2019, №33003.1-Сл 5197-0919 від 26.09.2019, №33003.1-Сл-5772-1019 від 26.10.2019, N 33003.1-Сл-6384-1119 від 20.11.2019, №33003.1 Сл-7028-1219 від 20.12.2019, №33003.1-Сл-371-22.01. 2020. Вищезазначеними листами АТ «Рівнегаз» також повідомило Оператора про залишення актів без оформлення з метою усунення АТ «Укртрансгаз» вищевикладених порушень, проте з боку оператора не були вчинені дії по усуненню порушень, відповідь на листи АТ «Рівнегаз» не отримало.

Крім того, як вбачається з листа АТ «Рівнегаз» № 33003.1-Сл-8453-0619 від 27.06.2019 АТ «Рівнегаз» акт наданих послуг № 05-2019-/1000519 від 31.05.2019 залишив без оформлення, з метою усунення АТ «Укртрансгаз» порушень умов пункту 8.4 договору.

Отже, замовник не підписав направлені йому оператором акти наданих послуг, не надав у письмовій формі мотивовану відмову від підписання таких актів та не оплатив рахунки за перевищення замовленої потужності за спірний період.

При цьому не підписання відповідачем актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами не спростовує того факту, що позивачем фактично надавались відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у зазначений вище період, оскільки відповідач де-факто впродовж зазначеного періоду отримував послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від позивача як оператора газотранспортної системи України, що відповідачем також не спростовано.

Одночасно слід зазначити, що згідно з п.п. 7.1., 7.3. договору вартість послуг, зокрема розподіл потужності, розраховується за тарифами, які встановлюються Регулятором. Тарифи, передбачені пунктом 7.1. цього договору є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 встановлено тимчасові тарифи на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и) на перший рік другого регуляторного періоду для AT "Укртрансгаз", яка в частині застосування тарифу для точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем набрала чинності з 01.05.2019. На послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем в/з газотранспортну(ої) систему(и), встановлено тариф у розмірі 157,19грн за 1000 куб. метрів на добу без ПДВ.

Такий тариф затверджено відповідно до Методики визначення та розрахунку тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на основі багаторічного стимулюючого регулювання, затвердженої постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2517, згідно з п. 4 розд. І якої тариф на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу - виражена у грошовій формі вартість забезпечення у планованому періоді замовнику обсягу замовленої потужності, вираженої в 1000 м3 (одиницях енергії) до одиниці часу в точках входу в газотранспортну систему та точках виходу з газотранспортної системи.

Згідно з актами наданих послуг, копії яких містяться в матеріалах справи, тариф, який застосував позивач для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності, є тарифом, встановленим регулятором у відповідній точці виходу.

Обставини щодо транспортування природного газу у спірний період відповідачем не заперечуються.

З огляду на викладене, суд вважає, що акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, звіти про використання замовленої потужності та рахунки на оплату за період з травня по грудень 2019 року є належними та допустимими доказами, які підтверджують заявлені позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості у сумі 2 486 439 грн 74 коп.

Проте відповідачем, всупереч умовам договору, оплата за надані послуги замовленої (договірної) потужності та за перевищення замовленої (договірної) потужності за період травень - грудень 2019 року своєчасно та у повному обсязі не здійснена.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд дійшов висновку, що акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, звіти про використання замовленої потужності та рахунки на оплату за період травня - грудня 2019 року, надані позивачем, є належними та допустимими доказами, які підтверджують заявлені позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості; у зв`язку із простроченням відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої потужності позивач правомірно нарахував відповідачу пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.

Суд перевірив розрахунки заявлених позивачем до стягнення сум, та дійшов висновку про їх обґрунтованість та про наявність підстав для стягнення основного боргу, а також нарахованих позивачем сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та безпідставність аргументів відповідача, наведені ним у заявах по суті спору та поясненнях.

Окрім того, при вирішенні даного спору суд враховує акт звірки станом на 31.08.2022, що підписаний між позивачем та відповідачем (том 5, а.с. 27).

Підписанням зазначеного акту звірки відповідач підтверджує наявність заборгованості перед позивачем з оплати перевищення замовленої потужності за період травень грудень 2019, що є предметом розгляду справи № 918/772/21.

Вказаний акт звірки, є, серед іншого, доказом підтвердження правомірності заявлених позовних вимог у даній справі.

Крім того, суд враховує, що відповідач не заперечує обставини транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат у спірний період (травень-грудень 2019), що зумовлює необхідність використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед.

Щодо тверджень відповідача, що договір транспортування природного газу є договором перевезення та, відповідно, щодо застосування спеціальної позовної давності до позовних вимог у справі № 918/772/21, суд зазначає наступне.

Договір транспортування природного газу за своєю правовою природою не є договором перевезення вантажу, натомість фактично є договором надання послуг в розумінні Глави 63 ЦК України.

При цьому, чинне законодавство не встановлює спеціальних правил перебігу позовної давності для договорів надання послуг та, зокрема, для договорів транспортування природного газу. Також відповідні спеціальні правила не визначені і укладеним сторонами Договором. Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні правила перебігу позовної давності, визначені Главою 19 ЦК України. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 26.09.2022 у справі № 906/527/21, від 31.08.2022 у справі № 909/537/21.

Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з абз. 1, 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Суд зазначає, що основна заборгованість у відповідача перед позивачем за перевищення замовленої договірної потужності виникла за період травень-грудень 2019 року.

Відтак, враховуючи положення п. 8.4. договору, яким передбачено, що замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця наступного за газовим місяцем, суд зазначає, що позовна давність для таких вимог спливає з 15.06.2022 по 15.01.2023 відповідно по кожному з восьми актів наданих послуг.

АТ "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом у цій справі 06.09.2021 (як вбачається із відмітки відділення поштового зв`язку на конверті), тобто позовна давність за вимогами основного боргу пропущена не була.

Додатково суд вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що 15.07.2022 Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду прийнято постанову у справі № 921/184/21, в якій, крім іншого, зроблено висновки щодо визначення правової природи договору про надання послуг з транспортування природного газу. У даній постанові наведено наступні висновки:

"8.4. За висновками суду апеляційної інстанції договори транспортування природного газу за своєю правовою природою є договорами перевезення вантажу і до них застосовуються норми глави 64 ГК України.

8.5. Верховний Суд погоджується з доводами скаржника і вважає помилковим зазначений висновок суду апеляційної інстанції з таких міркувань.

8.6. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 32 Закону «Про ринок природного газу» (тут і далі застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Кодекс ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги) (пункт 5 глави 1 розділу I; тут і далі застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Натомість відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Закон «Про ринок природного газу» та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування.

Кодекс ГТС встановлює, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування (абзац перший пункту 1 глави 1 розділу VIII).

8.7. Отже, Верховний Суд доходить висновку, що договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені статтею 901 ЦК України та спеціальним законодавством - Законом «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС, Типовим договором.

8.33. За таких обставин передчасним є і висновок суду апеляційної інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності. При цьому, виходячи з позиції Верховного Суду, викладеної у пунктах 8.2- 8.7 цієї постанови, апеляційний суд помилково застосував до спірних правовідносин спеціальний шестимісячний строк позовної давності, передбачений ч. 5 ст. 315 ГК України".

Отже, доводи відповідача про те, що укладеному договору притаманні риси, у тому числі договору перевезення, а позивач у справі є саме перевізником в розумінні вищевказаних положень чинного законодавства є безпідставними та такими, які не відповідають висновкам викладеним у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі № 921/184/21.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23.02.2006 № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21.01.1999 року в справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 28.10.2010 року в справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994 року в справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003 року в справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008 року в справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач на підставу своїх заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 2 486 439 грн 74 коп. заборгованості з оплати перевищення замовленої (договірної) потужності, 290 462 грн 70 коп. пені, 114 603 грн 58 коп. 3% річних, 252 874 грн 02 коп. інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2021 та постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.05.2022 у справі №918/772/21 скасовані постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.08.2022 а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області, - розподіл судових витрат у справі, в тому числі, й сплаченого судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг у справі, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені наступні судові витрати по сплаті судового збору:

- Акціонерним товариством "Укртрансгаз" при зверненні до Господарського суду Рівненської області сплачено судовий збір у розмірі 47 165 грн 70 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 10085 від 16.08.2021 (том 1, а.с. 14);

- Акціонерним товариством "Укртрансгаз" при поданні апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2021 сплачено судовий збір у розмірі 70 748 грн 55 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 889 від 20.01.2022 (том 4, а.с. 2);

- Акціонерним товариством "Укртрансгаз" при поданні касаційної скарги до Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.05.2022 сплачено судовий збір у розмірі 94 331 грн 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 6883 від 13.06.2022 (том 4, а.с. 154).

Відтак судом встановлено, що при розгляді даної справи Акціонерним товариством "Укртрансгаз" понесено судові витрати у вигляді судового збору у загальному розмірі 212 245 грн 65 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, відповідно судові витрати позивача у вигляді судового збору у розмірі 212 245 грн 65 коп. покладаються на відповідача у справі № 918/772/21 - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз".

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення коштів задоволити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (вул. Івана Вишенського, буд. 4, Рівне, 33027, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, 9/1, Київ 21, 01021, ) 2 486 439 (два мільйони чотириста вісімдесят шість тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 74 коп. заборгованості з оплати перевищення замовленої (договірної) потужності, 290 462 (двісті дев`яносто тисяч чотириста шістдесят дві) грн 70 коп. пені, 114 603 (сто чотирнадцять тисяч шістсот три) грн 58 коп. 3% річних, 252 874 (двісті п`ятдесят дві тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн 02 коп. інфляційних втрат та 212 245 (двісті дванадцять тисяч двісті сорок п`ять) грн 65 коп. судовий збір.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано "06" березня 2023 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич