про стягнення 1 058 602, 21 грн,
Представники сторін: не викликались
До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Дтек Київські електромережі» (далі за текстом - ПрАТ «Дтек Київські електромережі», Позивач, Оператор) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Енерджи» (далі за текстом - ТОВ «Світ Енерджи», Відповідач, Постачальник) про стягнення заборгованості за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії за серпень-вересень 2021 в розмірі 749 457, 25 грн, а також нарахованих інфляційних втрат - 214 390, 29 грн, 3 % річних - 26 050, 30 грн, пеню - 68 704, 37 грн, що в загальному становить 1 058 602, 21 грн.
В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначає, що ним за період з 01.08.2021 по 30.09.2021 надано послуги з розподілу електричної енергії Відповідачу загальним обсягом 1 671 832 кВт*г за визначеними ЕІС-кодами точок обліку електроенергії споживачів.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 позов ПрАТ «Дтек Київські електромережі» задоволено та стягнуто з ТОВ «Світ Енерджи» на користь ПрАТ «Дтек Київські електромережі» заборгованість за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії в розмірі 749 457, 25 грн, інфляційні втрати - 214 390, 29 грн, 3 % річних - 26 050, 30 грн, пеню - 68 704, 37 грн та судовий збір 15 879, 03 грн.

06.03.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», в якій Позивач просить суд стягнути з Відповідача 35 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши заяву Позивача про здійснення розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

В обґрунтуванні поданої заяви Позивач зазначає, що в процесі розгляду даної справи на підставі укладеного з Адвокатським об`єднанням «Перший радник» договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 адвокатом Клименко Яною надавалися адвокатські послуги Позивачу.

Також Позивачем до вказаної заяви додано додаткові докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві, а саме в попередньому розрахунку суми судових витрат Позивачем зазначено орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн., при тому, що детальний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу буде надано до суду додатково у відповідності до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК України).

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження факту отримання Позивачем адвокатських послуг та понесення витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано:

- договір № 308-20 про надання правової допомоги від 15.04.2022 (далі за текстом - Договір № 308-20), додаткова угода № 2 від 30.12.2020, додаткова угода № 3 від 28.04.2021, додаткова угода № 4 від 24.12.2021, додаткова угода № 6 від 19.12.2022;

- довіреність № 72/2022 від 22.04.2022;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8057/10 від 18.07.2019;

- Акт № 48 від 28.02.2023 на суму 35 000 грн.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. та 3.3. Договору № 308-20 (в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2021) приймання - передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за Актами наданих послуг, що є підтвердженням правової допомоги за цим Договором. Акт наданих послуг складається та підписується Виконавцем за результатом надання Послуг.

Враховуючи складність справи, значення справи для Клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг Сторони відображають в Акті наданих послуг опис наданих Послуг та їх загальну вартість (розмір гонорару).

Пунктами 4.2. та 4.3. Договору № 308-20 (в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2021) закріплено, що розмір гонорару визначається згідно з Актом наданих послуг, вартість яких у кожній справі може визначатися погодинно або у фіксованому розмірі.

Оплата послуг у відповідності до пункту 4.6. Договору № 308-20 (в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2021) здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами Актів наданих послуг впродовж 15 календарних днів з моменту вступу рішення суду в законну силу.

Як вбачається з матеріалів справи та згідно пояснень Позивача, між ним та адвокатом Актом № 48 від 28.02.2023 закріплено фіксований розмір гонорару у межах розгляду даної справи загалом 35 000 грн за наступні адвокатські послуги:

- надання клієнту консультації щодо стратегії захисту та представництва його інтересів в суді - кількість затраченого часу 1 година;

- роз`яснення клієнту правової позиції по судовій справі та узгодження з клієнтом - кількість затраченого часу 1 година;

- підготовка, збір доказів, формування та подача до суду позовної заяви - кількість затраченого часу 2 години;

- підготовка та подача до суду позовної заяви - кількість затраченого часу 2 години;

- підготовка та подача до суду заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - кількість затраченого часу 2 години.

Суд вказує, що Акт № 48 від 28.02.2023 підписаний сторонами, що відповідно підтверджує факт надання послуг у вказаному обсязі та прийняття таких послуг Позивачем без зауважень та претензій.

Також, судом встановлено, що матеріали справи не містять заперечень Відповідача, щодо заявлених Позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши надані Позивачем докази та проаналізувавши вище зазначене, суд вказує, що відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вказує, що з аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та/або погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 вказано Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Проаналізувавши наданий Позивачем Акт № 48 від 28.02.2023 наданих послуг судом встановлено, що останнім одночасно закріплено фіксовану вартість наданих адвокатом послуг (розмір гонорару) - 35 000 грн та фактичну кількість затраченого на них часу, що відповідно не ставить в залежність з огляду обрану сторонами форму оплати гонорару.

При цьому, у зв`язку з відсутністю вартості наданих адвокатом окремих видів послуг у суду немає можливості встановити пропорційність виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) в залежності від виду наданої послуги.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.11.2021 у справі № 910/7520/20.

Відтак, суд вказує, що зазначені адвокатом та Позивачем у пунктах 1 та 2 Акту № 48 від 28.02.2023 послуги «надання клієнту консультації щодо стратегії захисту» та «роз`яснення клієнту правової позиції по справі» є подібними та дублюючими за своїм змістом, оскільки фактично стосуються формування стратегії захисту з огляду на існуючу судову практику та узгодження її з Позивачем (консультації), а відтак компенсація Відповідачем вартості послуги згідно пункту 2 вказаного Акту на переконання суду є незаконним, необґрунтованим та вцілому включена задля штучного збільшення суми судових витрат.

При цьому суд вказує, що жодним чином не ставить під сумнів належність виконання сторонами умов Договору № 308-20 ВІД 15.04.2020 та фактичне прийняття наданих послуг Позивачем, однак зазначене не є безумовною підставою для стягнення з Відповідача витрат, які згідно доводів суду не є обґрунтованими та необхідними.

Так, суд вказує, що з огляду на те, що адвокатом Позивача в Акті № 48 від 28.02.2023 ставиться в залежність вартість послуг із затраченим на них часом, судом самостійно вирахувано вартість послуги, визначеної в пункті 2, що за підрахунками суду становить 5 000 грн (35 000/6 = 5 000 грн - вартість однієї години), а відтак обґрунтованою сумою, яка підлягає відшкодуванню Відповідачем є сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн у зв`язку з чим заява Позивача підлягає частковому задоволенню.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221 та 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Дтек Київські електромережі» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Енерджи» (вул. Івана Франка, 30, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 44318836) на користь Приватного акціонерного товариства «Дтек Київські електромережі» (вул. Новокостянтинівська, 20, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 41946011) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн.

3. В задоволенні іншої частини заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 15.03.2023

Суддя Антон ПУКАС