номер провадження справи 9/138/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.03.2023 Справа № 908/2130/20
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ», м. Запоріжжя
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область
про визнання контракту та додаткових угод недійсними
Колегія суддів у складі: Головуючий Боєва О.С.
Судді: Проскуряков К.В.
Ярешко О.В.
при секретарі судового засідання Бичківській О.О.
За участю представників:
від позивача (заявника): не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи: не з`явився

До Господарського суду Запорізької області звернулося LRS GmbH (далі - Позивач) з позовом до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ» (далі - Відповідач) про визнання недійсним контракту № 29/01/2018 від 29.01.2018, укладеного між Відповідачем та Позивачем, та додаткових угод до нього № 1 від 29.03.2018 та № 2 від 23.04.2018.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі №908/2130/20 у складі колегії судів: головуючий суддя - Боєва О.С., судді: Науменко А.О., Ярешко О.В., у задоволенні позову LRS GmbH відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ» на користь LRS GmbH суми 70,00 євро витрат зі сплати судового збору та суму 19769 грн. 47 коп. витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи.

До Господарського суду Запорізької області 08.02.2022 від позивача - LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу по справі №908/2130/20 в сумі 2699,18 євро.

Ухвалою суду від 09.02.2022 заяву прийнято до розгляду раніше визначеним у справі складом суду колегією суддів у складі: головуючий суддя - Боєва О.С., судді: Науменко А.О., Ярешко О.В., судове засідання з розгляду заяви призначено на 18.02.2022.

17.02.2022 на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.

Внаслідок перебування у відпустці судді Науменка А.О. здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи (заміна судді-члена колегії) та відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 визначено для розгляду заяви наступний склад суду: головуючий суддя - Боєва О.С., судді: Проскуряков К.В., Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 21.02.2022 заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2130/20 прийнята до розгляду колегією суддів: головуючий суддя - Боєва О.С., судді: Проскуряков К.В., Ярешко О.В., судове засідання призначено на 02.03.2022.

У зв`язку з наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України судове засідання, призначене на 02.03.2022 не відбулося. Ухвалою суду від 10.03.2022 судове засідання перенесено (відкладено) на іншу дату, зазначено, що дата, час та місце проведення судового засідання будуть повідомлені судом додатково.

04.05.2022 у зв`язку із надходженням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ» на рішення суду від 31.01.2022 матеріали справи № 908/2130/20 були направлені до Центрального апеляційного господарського суду.

30.01.2023 до Господарського суду Запорізької області повернулись матеріали справи № 908/2130/20 з апеляційної інстанції.

Ухвалою суду від 07.02.2023 судове засідання з розгляду заяви GmbH (ЛРС ГмбХ) про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2130/20 призначено 16.02.2023. Ухвалою суду від 16.02.2023 розгляд заяви відкладено на 01.03.2023.

Представники сторін в судове засідання 01.03.2023 не з`явилися, відповідач та третя особа про причини неявки суду не повідомили.

01.03.2023 до суду через підсистему ЄСІТС Електронний суд від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у якому повідомлено суд про те, що адвокат Рисін О.О., який на сьогодні є єдиним представником LRS в Україні, не має ні технічної, ні фізичної можливості прийняти участь в судовому засіданні 01.03.2023 у зв`язку з тим, що станом на 28.02.2033 через хворобу знаходиться на лікуванні (орієнтовний строк видужання 07.03.2023), а LRS не має можливості в такий стислий термін забезпечити участь в судовому засіданні в Україні іншого його представника. На підставі викладеного, керуючись ст. 202 ГПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, просив відкласти розгляд справи № 908/2130/20 на більш пізніший термін для надання можливості LRS GmbH забезпечити участь його представника в судовому засіданні по розгляду заяви адвоката Рисіна О.О. в інтересах LRS GmbH про ухвалення по справі № 908/2130/20 додаткового рішення, а також провести розгляд заяви в режимі відеоконференції.

Частиною 4 статті 244 ГПК України встановлено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При цьому, суд зазначає, що 16.02.2023 розгляд заяви вже відкладався судом враховуючи аналогічне клопотання позивача й зважаючи на першу неявку позивача (представника позивача) в судове засідання 16.02.2023 з розгляду заяви та з поважних причин.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість розгляду заяви за відсутності сторін, повідомлених належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

З положень статті 123 ГПК України слідує, що до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Оскільки при ухваленні судом рішення 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 не було вирішено питання про витрати на професійну правничу допомогу, суд дійшов до висновку про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Як зазначалося судом вище, рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 у задоволенні позовуGmbH було відмовлено. З ТОВ «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ» на користь LRS GmbH стягнуто суму 70,00 євро витрат зі сплати судового збору та суму 19769 грн. 47 коп. витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи.

Рішення мотивоване тим, що висновком експерта № 3207-21, складеного 20.09.2021 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у справі № 908/2130/20, встановлено, що підписи від імені Олександра Фріза у Контракті № 29/01/2018 від 29.01.2018, специфікації № 1 до контракту, додатковій угоді № 1 від 29.03.2018 до контракту, додатковій угоді № 2 від 23.04.2018 до контракту, акті виконаних робіт від 29.03.2018 виконані не Олександром Фрізом, а іншою особою, отже контракт № 29/01/2018 від 29.01.2018 є таким, що не вчинений (таким, що не укладений); неукладений правочин не підлягає визнанню недійсним. Також господарським судом були відхилені доводи відповідача щодо здійснення з боку позивача фактичних дій на виконання правочину з огляду на те, що ввезення (вивезення) обладнання на (з) територію України не є підтвердженням схвалення правочину позивачем саме в особі директора Олександра Фріза в розумінні ст. 241 Цивільного кодексу України.

Звертаючись до господарського суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по справі № 908/2130/20, представник позивачаGmbH, зокрема, зазначив, що спір по даній справі виник через неправовірні дії відповідача, і хоча позивачу було відмовлено в задоволенні позову, проте судом було встановлено, що спірний Контракт та додаткові угоди до нього не були укладені (тобто, такі що не відбулися), і позивач не мав можливості обрати іншого способу захисту свого порушеного права, ніж той, що ним було обрано у даній справі, а тому в даному випадку є підстави для застосування положень ч. 9 ст. 129 ГПК України та стягнення всіх витрат по даній справі, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

На адресу суду від відповідача 17.02.2022 надійшло заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, в якому відповідач зазначив, що вважає подану заяву такою, що не підлягає задоволенню. Відповідач вказав, що Господарський процесуальний кодекс України не містить такої підстави для стягнення судових витрат у зв`язку із зазначенням у мотивувальній частині певних обставин. Оскільки чинний ГПК України імперативно передбачає можливість стягнення витрат на користь позивача виключно у випадку задоволення (часткового задоволення) позову та оскільки за наслідками розгляду справи рішення ухвалено не на користь позивача, тобто дії надавача правничої допомоги не призвели до ухвалення рішення про задоволення позову, тому подана заява є завідомо безпідставною та задоволенню не підлягає. Крім того, відповідач зазначив, що заявлений позивачем розмір витрат у розмірі 2699,18 Євро є істотно завищеним та неспівмірним з наданою правничою допомогою, не відповідають критеріям розумності та реальності їх розміру. На підставі викладеного відповідач просив суд у задоволенні заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2023 задоволено апеляційну скаргу відповідача у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ». Рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 в частині відмови в задоволенні позову змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. В частині стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат зі сплати судового збору в сумі 70,00 євро та 19 769,47 грн. на проведення судової почеркознавчої експертизи рішення скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення про покладення судових витрат на Позивача. З LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) на користь ТОВ «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ» стягнуто витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 3405,00 грн.

Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції щодо відсутності наслідків, передбачених статтею 241 Цивільного кодексу України та схвалення правочину Позивачем, оскільки надходження обладнання на виконання контракту №29/01/2018 від 29.01.2018 та специфікації №1 до нього на територію України до Відповідача підтверджується дослідженими первинними документами, що свідчить про вчинення Позивачем дій на схвалення спірного правочину. Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на відсутність підстав для застосування положень ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України через вчинення позивачем фактичних дій, направлених на схвалення правочину, а не з підстав неукладеності правочину, схвалення якого позивачем не відбулось.

Таким чином, враховуючи вищенаведені висновки суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, позивачу відмовлено у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості.

Відтак, керуючись приписами п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу у справі, що понесені позивачем, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, у задоволенні заяви LRS GmbH про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2699,18 євро. відмовляється.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 232, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви LRS GmbH про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГНЕУПОР-ІНДУСТРІЯ» на користь LRS GmbH витрат на професійну правничу допомогу по справі № 908/2130/20 в сумі 2699,18 євро. відмовити.

Витрати LRS GmbH на професійну правничу допомогу у справі № 908/2130/20 покласти на позивача.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 13.03.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.С. Боєва

Суддя К.В. Проскуряков

Суддя О.В. Ярешко