ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відкладення розгляду

питання про прийняття заяви поточного

кредитора через недоліки заяви у справі про банкрутство

13.03.2023м. ДніпроСправа № 904/1130/22

за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Він-Пелета" (49033, м.Дніпро, вул.Кротова Бориса, будинок 1б, ідентифікаційний номер юридичної особи 36632038)

про визнання грошових вимог

Суддя Суховаров А.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Справа №904/1130/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Він-Пелета" (49033, м.Дніпро, вул.Кротова Бориса, будинок 1б, ідентифікаційний номер юридичної особи 36632038) перебуває на стадії ліквідації.

Повноваження ліквідатора покладені на арбітражного керуючого Шимана Євгена Олександровича, свідоцтво №1747 від 05.11.15 (адреса: 49005, м.Дніпро, пл.Соборна, буд.1Б, прим.304, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

22.11.2022 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України опубліковано повідомлення за №69583 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Він-Пелета" (49033, м.Дніпро, вул.Кротова Бориса, будинок 1б, ідентифікаційний номер юридичної особи 36632038) банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури по справі №904/1130/22.

06.03.2023 до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання грошових вимог на суму 517 988,59грн. у справі №904/1130/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Він-Пелета" (49033, м.Дніпро, вул.Кротова Бориса, будинок 1б, ідентифікаційний номер юридичної особи 36632038).

Суд дійшов висновку щодо залишення вказаної заяви без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до приписів ч.4 ст.60 Кодексу України з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Відповідно до ч.3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заява кредитора має містити:

найменування господарського суду, до якого подається заява;

найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені);

виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування;

відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог;

перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Заява підписується кредитором або його уповноваженим представником.

Господарський суд зобов`язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Кодексу та Господарського процесуального кодексу України, про що постановляється ухвала, в якій зазначається дата попереднього засідання суду.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною, ставка судового збору становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями Закону України "Про державний бюджет України на 2023р." встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2684 гривні.

Отже, сума судового збору за подання до господарського суду заяви про визнання грошових вимог до боржника становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 5 368, 00грн.

Всупереч викладеному, в доданих до заяви матеріалах відсутні докази сплати судового збору, натомість в заяві міститься вимога про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Так, з аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, норма ст. 8 Закону України "Про судовий збір" містить виключний перелік умов, за наявності яких суд може звільнити від сплати судового збору, разом з цим, будь-яких доказів, які б підтвердили, що дія цієї норми закону розповсюджується на позивача, останнім до суду не подано. При цьому судом не встановлено, що позовну заяву було подано з метою захисту соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Враховуючи викладене, вимога заявника про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

За викладених обставин, заява кредитора подана без дотримання вимог ч.3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, до заяви не додано доказів сплати судового збору на суму 5 368,00грн. та відсутні належні докази направлення заяви з додатками божнику та розпоряднику майна.

Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 34, 37 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відстрочення сплати судового збору.

2. Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без руху.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки заяви, а саме надати до господарського суду Дніпропетровської області:

- докази сплати судового збору за подання заяви до суду у розмірі 5 368,00грн.

Роз`яснити заявнику, що у тому випадку, якщо заявник не усуне всі недоліки у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, яка звернулась із заявою про визнання грошових вимог.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 13.03.2023 та не підлягає оскарженню.

Суддя А.В. Суховаров