РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2023 м. КиївСправа № 910/8153/22

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "БЛОК СІЕРЕС";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГО-ІНЖИНІРІНГ КО ЛТД";

про: стягнення 2.944.538,28 грн.

Суддя Сергій Балац

Секретар судового засідання Бут Д.О.

Представники:

позивача: Лакуста Д.І.;

відповідача: не з`явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БЛОК СІЕРЕС" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГО-ІНЖИНІРІНГ КО ЛТД" (далі - відповідач) про стягнення 2.944.538,28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 11.09.2019 № 110919, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 2.944.538,28 грн., яких: 1.951.203,69 грн. - основна заборгованість, 195.120,36 грн. - пеня, 132.047,37 - 3 % річних та 666.166,86 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8153/22 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 17.10.2022.

Ухвалою-повідомленням від 14.10.2022 № 910/8153/22 сторони спору повідомлені про призначення підготовчого засідання на 14.11.2022.

До господарського суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без участі останнього.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням: позивач не надав письмового повідомлення про готовність товару до відвантаження та рахунок на оплату; позивачем, на вимогу відповідача, не здійснено заміну неякісного товару на якісний.

В підготовчому засіданні 14.11.2022 оголошено перерву до 12.12.2022.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про надання відповідачу рахунку на оплату у вигляді його зазначення в підписаних відповідачем первинних документах та про відсутність повідомлення позивача про неякісний товар.

Ухвалою господарського суду від 09.12.2022 № 910/8153/22 поданий відповідачем зустрічний позов у даній справі повернуто заявнику з підстав, викладених у вказаній ухвалі.

В підготовчому засіданні 12.12.2022 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 16.01.2023.

До господарського суду надійшло клопотання відповідача про залучення до участі у справі товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ЕМБРІОНАЛЬНИХ ТКАНИН "ЕМСЕЛЛ" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

До господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання.

В судовому засіданні 16.01.2023 суд на місці ухвалив:

- відхилити клопотання відповідача про залучення до участі у справі товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ЕМБРІОНАЛЬНИХ ТКАНИН "ЕМСЕЛЛ" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача на підставі частини 1 та частини 2 статті 50 Господарського процесуального кодексу України, оскільки: рішення суду у даній справі жодним чином не вплине на права та обов`язки такої юридичної особи; клопотання подане до суду на стадії судового розгляду;

- оголосити перерву в судовому засіданні до 13.02.2023.

До господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 13.02.2023 суд на місці ухвалив: відкласти судове засідання на 27.02.2023.

До господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 27.02.2023 суд на місці ухвалив: відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на підставі пункту 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 27.02.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки від 11.09.2019 № 110919 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується поставити товар по найменуванню, ціні, в кількості та у строки відповідно умовам Договору, а відповідач зобов`язується приймати та оплачувати поставлений товар на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.2 Договору визначено, що оплата товару здійснюється перерахуванням коштів на розрахунковий рахунок позивача в порядку і в строки, зазначені у відповідних узгоджених додатках.

Положеннями пункту 4.5 Договору передбачено, що позивач надає відповідачу рахунок-фактуру на поставлений товар.

Умовами пункту 4.6 Договору, зокрема, визначено, що гарантійний період на поставлений товар складає 12 (дванадцять) місяців з моменту поставки, при дотриманні відповідачем правил експлуатації товару і зберігання, якщо інший гарантійний строк не зазначений у відповідній специфікації або не вказано заводом-виробником. У разі виходу товару з ладу в гарантійний період, позивач зобов`язаний своїми силами і за свій рахунок, провести заміну товару на якісний або усунути виниклі недоліки протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати отримання письмового повідомлення про неякісну поставку, спрямованого відповідачем на адресу позивача рекомендованим листом з описом вкладення.

Відповідно до пункту 5.2 Договору, за порушення відповідачем строків здійснення платежів, передбачених цим Договором, позивач має право вимагати від відповідача, а відповідач, в цьому випадку, зобов`язаний сплатити позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі 0,1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 10 % від несвоєчасно сплаченої суми.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 6.560.346,21 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 30.12.2019 № 4 на суму 5.432.691,82 грн.;

- від 06.04.2020 № 12 на суму 882.075,26 грн.;

- від 07.05.2020 № 16 на суму 227.714,76 грн.;

- від 18.05.2020 № 17 на суму 17.864,37 грн.

Проте, отриманий відповідачем товар оплачений частково, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1.951.203,69 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 195.120,36 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 132.047,37 грн. та інфляційних втрат в сумі 666.166,86 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписом частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Із змісту поданого до суду відзиву на позов вбачається, що відповідач не заперечує встановлення між сторонами строку виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором відповідно до умов пунктів 5.1 та 5.2 специфікації (форми специфікації) від 11.09.2019 № 1 (додаток № 2 до Договору), а саме:

- авансовий платіж в розмірі 3.400.000,00 грн. здійснюється відповідачем на розрахунковий рахунок позивача на підставі рахунку, виставленого позивачем протягом п`яти робочих днів після підписання цієї специфікації (п. 5.1 специфікації);

- платіж в розмірі 2.609.694,36 грн. здійснюється відповідачем на розрахунковий рахунок позивача протягом п`яти робочих днів після отримання від позивача письмового повідомлення про готовність товару до відвантаження на підставі рахунку, виставленого позивачем (п. 5.2 специфікації).

Положеннями частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідачем до господарського суду поданий відзив до якого додані, зокрема, платіжні доручення, які свідчать, що відповідачем здійснено оплату основної заборгованості за Договором в сумі 200.000,00 грн. після звернення позивача до суду з даним позовом (23.08.2022), а саме: від 07.10.2022 № 659 на суму 50.000,00 грн., від 30.09.2022 № 639 на суму 50.000,00 грн., від 23.09.2022 № 623 на суму 50.000,00 грн. та від 13.09.2022 № 589 на суму 50.000,00 грн.

Приймаючи до уваги часткову сплату відповідачем заборгованості суд дійшов висновку, що провадження справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 200.000,00 грн. - підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, станом на момент вирішення спору по суті розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем за Договором становить 1.751.203,69 грн.

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором в сумі 1.751.203,69 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 1.751.203,69 грн.

Приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи суму основної заборгованості, задоволену судом та положення пункту 5.2 Договору, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені підлягає задоволенню в сумі 175.120,36 грн. (1.751.203,69 грн. Х 10 %).

Позовна вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню в сумі 118.512,40 грн., за розрахунками позивача, враховуючи задоволену судом суму основної заборгованості.

Перевіривши поданий позивачем до суду розрахунок інфляційних втрат, суд визнав його арифметично невірним.

Враховуючи заявлений позивачем період нарахування інфляційних втрат, сукупний індекс інфляції та задоволену судом суму основної заборгованості, позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню в сумі 597.510,70 грн., а саме:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
06.2020 - 07.20221.751.203,69134,12597.510,70

Заперечення відповідача викладені в поданому до суду відзиві судом відхилені з урахуванням наступного:

- наявність/відсутність письмового повідомлення позивача про готовність товару до відвантаження мало б місце до факту підписання сторонами Договору видаткових накладних про отримання відповідачем товару за Договором, відтак таке твердження відповідача не може слугувати підставою відсутності виникнення у відповідача грошового зобов`язання за отриманий товар;

- в порушення пункту 4.6 Договору відповідачем не подано до суду рекомендованого листа з описом вкладення, що підтверджує направлення відповідачем позивачу повідомлення про неякісну поставку;

- посилання на рахунок на оплату від 12.09.2019 № 14 закріплене як в підписаних сторонами спору видаткових накладних так і в платіжних дорученнях, відповідно до яких відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості за Договором;

- відповідачем здійснено часткове виконання грошового зобов`язання за Договором, що свідчить про визнання відповідачем частини основної заборгованості.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в сумі 200.000,00 грн. - закрити.

2. Решту вимог задовольнити частково.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГО-ІНЖИНІРІНГ КО ЛТД" (Україна, 04073, місто Київ, ПРОВУЛОК БАЛТІЙСЬКИЙ, будинок 20, ідентифікаційний код: 41170872) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БЛОК СІЕРЕС" (Україна, 03189, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВІЛЬЯМСА АКАДЕМІКА, будинок 6-Д, офіс 43, ідентифікаційний код: 42695876) основну заборгованість в сумі 1.751.203 (один мільйон сімсот п`ятдесят одна тисяча двісті три) грн. 69 коп., пеню в сумі 175.120 (сто сімдесят п`ять тисяч сто двадцять) грн. 36 коп., 3 % річних в сумі 118.512 (сто вісімнадцять тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 40 коп., інфляційні втрати в сумі 597.510 (п`ятсот дев`яносто сім тисяч п`ятсот десять) грн. 70 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 39.635 (тридцять дев`ять тисяч шістсот тридцять п`ять) грн. 20 коп.

4. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09 березня 2023 року

Cуддя Сергій Балац