ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2023 р. Справа№ 911/2088/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.

від позивача: Волощук П.Ю.

від відповідача: Гринчук О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 20.12.2022

у справі №911/2088/20 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

до Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль"

про стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/2088/20 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" до Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" про стягнення заборгованості.

Від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 911/2088/20 до винесення та набрання законної сили постановою Верховного Суду у справі № 640/22934/20 у судовому засіданні 20.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.12.2022 у справі №911/2088/20 клопотання Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" про зупинення провадження у справі № 911/2088/20 задоволено. Зупинено провадження у справі № 911/2088/20 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" до Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" про стягнення заборгованості до набрання законної сили постановою Верховного Суду у справі № 640/22934/20. Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Білоцерківська теплоелектроцентраль" негайно повідомити Господарський суд Київської області, що розглядає справу № 911/2088/20 про набрання законної сили постановою Верховного Суду у справі № 640/22934/20.

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована наступним. Суд убачає об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства - до законної сили постановою Верховного Суду у справі № 640/22934/20, оскільки суд у цій справі не може установити та оцінити обставини (факт) правомірності постанови НКРЕКП від 07.10.2019 № 2080, що віднесено до підвідомчості адміністративних судів, одночасно, неврахування обставин перегляду у судовому порядку правомірності спірної постанови може порушити принцип, що закріплений у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року "право на ефективний засіб правового захисту" та вимагати додаткових дій від сторін після ухвалення рішення у даній справі, з урахуванням нових обставин щодо чинності спірної постанови.

Не погодившись із винесеною ухвалою, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 20.12.2022 про зупинення провадження у справі №911/2088/20 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді оплати судового збору.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилався на те, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом з порушенням вимог ст. 227 ГПК України і підстави для зупинення провадження у даній справі відсутні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 відкрито апеляційне провадження за скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.12.2022 у справі №911/2088/20, розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" призначити на 01.03.2023.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.12.2022 у справі №911/2088/20.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх установлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, відзначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Заявляючи клопотання про зупинення провадження у справі, відповідач стверджував про те, що предметом спору у справі № 640/22934/20 є установлення законності постанови НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019, якою обґрунтовані позовні вимоги позивача у даній справі та яка є, як нормативно-правовим актом, так і, за своєю суттю, правочином, яким внесені зміни до договору, що регулює відносини сторін. Отже, справа № 911/2088/20 та справа № 640/22934/20 є пов`язаними між собою.

За змістом статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення.

При цьому судом ураховується, що спірні правовідносини сторін регулюються та позовні вимоги обґрунтовані положеннями Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, в які спірною постановою НКРЕКП від 07.10.2019 № 2080 внесені зміни, відповідно до яких і визначено позивачем розмір позовних вимог, який збільшився, у порівнянні з умовами, що існували до прийняття спірної постанови.

Судом встановлено, що у справі №640/22934/20 розглядається позов про визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 07.10.2019 № 2080.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність у даній справі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства - до набрання законної сили постановою Верховного Суду у справі № 640/22934/20, оскільки суд у даній справі не може встановити та оцінити обставини щодо правомірності постанови НКРЕКП від 07.10.2019 № 2080, що віднесено до підвідомчості адміністративних судів.

При цьому колегія суддів відзначає, що неврахування обставин перегляду у судовому порядку правомірності спірної постанови може порушити принцип, що закріплений у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року "право на ефективний засіб правового захисту" та вимагати додаткових дій від сторін після ухвалення рішення у даній справі, з урахуванням нових обставин щодо чинності спірної постанови.

Крім того, ухвалою Господарського суду Київської області від 27.10.2020 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 у справі №911/2088/20 встановлено преюдиційний факт, що наявна об`єктивна неможливість розгляді цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, оскільки суд у цій справі не може встановити та оцінити обставини (факт) правомірності постанови НКРЕКП від 07.10.2019 №2080, що віднесено до підвідомчості адміністративних судів, одночасно, неврахування обставин перегляду у судовому порядку правомірності спірної постанови може порушити принцип, що закріплений у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року "право на ефективний засіб правового захисту" та вимагати додаткових дій від сторін після ухвалення рішення у даній справі, з урахуванням нових обставин щодо чинності спірної постанови.

Щодо заперечень апелянта про те, що рішення у справі №640/22934/20 вже набрало законної сили, оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022 у справі №640/22934/20, що на разі переглядається Верховним Судом, набрала законної сили і чинна на даний момент, колегія суддів відзначає наступне.

Принцип процесуальної економії господарського судочинства - загальне керівне положення, відповідно до якого господарський суд, учасники судового процесу економно і ефективно використовують усі встановлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків.

Сутність принципу процесуальної економії полягає в тому, щоб під час розгляду справи в господарському суді для найбільш повного та всебічного розгляду справи використовувати всі встановлені законом засоби з урахуванням строків, визначених нормами процесуального права.

Також у судовій практиці має ураховуватися принцип юридичної визначеності як мірило обґрунтованості застосування в судовій практиці оцінних понять.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії", заява № 28342/95, § 61) та не розвивалась конфліктна судова практика, оскільки це стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії", заява № 76943/11, § 123).

Європейський суд з прав людини констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі ""Дія-97" проти України", заява № 19164/04, § 47).

Офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі № 1-25/2010, відповідно до якого одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці є допустимим за умови передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права має базуватися на критеріях, які дадуть змогу передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

У судовій практиці Великої Палати Верховного Суду йдеться про те, що загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень (постанова від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц). Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Дія вказаного принципу проявляється не лише у чіткості та зрозумілості закону, скільки в процесі його правозастосування. Гарантія остаточності та обов`язковості судових рішень є складовими принципу правової визначеності та означають, що остаточне рішення компетентного суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим як для сторін процесу, так і для суду, який ухвалив таке рішення, і не може переглядатися (постанова від 21 лютого 2020 року у справі № 813/2646/18).

Зважаючи на вищевказане, суд відзначає, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022 у справі №640/22934/20 хоч і набрала законної сили, проте, зважаючи на її перегляд у касаційному порядку Верховним Судом, у зв`язку із відкриттям касаційного провадження, вже не являється остаточним рішенням компетентного суду у справі №640/22934/20, в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та вищевказаної практики Європейського суду з прав людини, при цьому, ухвалення судом рішення у даній справі до остаточного вирішення справи №640/22934/20, у разі скасування Верховним Судом постанови апеляційної інстанції, може порушити принцип, що закріплений у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року "право на ефективний засіб правового захисту" та вимагати додаткових дій від сторін після ухвалення рішення у даній справі, з урахуванням нових обставин щодо чинності спірної постанови, отже, вирішення даної справи залежить від судового рішення Верховного Суду у справі №640/22934/20.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Ураховуючи указане вище, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 640/22934/20.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому на підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз", в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування ухвали Господарського суду Київської області від 20.12.2022 у справі №911/2088/20, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, ухвала Господарського суду Київської області від 20.12.2022 у справі №911/2088/20 відповідає матеріалам справи, є законною та обґрунтованою, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для її скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.12.2022 у справі № 911/2088/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 20.12.2022 у справі №911/2088/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.03.2023.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран