ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"28" лютого 2023 р. Справа № 916/3676/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Склезь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
про звернення стягнення на предмет застави.
За участю представників сторін:
від прокуратури - прокурор Алябова О.Є.;
від позивачів - не з`явився;
від відповідача - не з`явився.
Обставини справи.
Керівник Болградської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства "РАЙДУГА", в якій просить в рахунок погашення заборгованості селянського (фермерського) господарства "РАЙДУГА" перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств звернути стягнення на майно: борону БДТ-7, яка знаходиться на складі СФГ "РАЙДУГА", за адресою вул. Краснова, 283, смт. Тарутине, Одеської області, належить СФГ "РАЙДУГА" на праві власності, що підтверджується балансовою довідкою станом на 01.12.2009, виданою СФГ "РАЙДУГА" 15.12.2009, шляхом його реалізації на прилюдних торгах в порядку, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".
Ухвалою від 29 грудня 2022 року суд прийняв позовну заяву керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3676/22. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на "26" січня 2023 року о 12:40 год.
Цією ж ухвалою суд запропонував відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позовну заяву, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст. 165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановив прокурору та позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановив відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив.
Ухвалою суду від 26.01.2023 закрито підготовче провадження у справі № 916/3676/22, вирішено здійснити розгляд справи № 916/3676/22 по суті впродовж розумного строку, призначено справу до судового розгляду по суті на 28.02.2023 о 14:00 год., викликано учасників справи у судове засідання.
Прокурор у судовому засіданні 28.02.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просили задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.
Представник позивача та відповідача у судове засідання 28.02.2023 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Ухвала про відкриття провадження у справі від була надіслана на адреси сторін у справі рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилались судом рекомендованим листом на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, ухвала про відкриття провадження у справі, надіслана на адресу відповідача, повернулась до суду з відміткою Укрпошти щодо причини повернення (досилання) - "за закінченням терміну зберігання".

Станом на 28.02.2023 від відповідача у справі відзив на позовну заяву не надходив.

Суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місцезнаходження, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Однак, відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом, також враховано те, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Суд зазначає, що з моменту відкриття провадження у справі у відповідача було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги відсутність протягом тривалого часу будь-яких клопотань від сторін у справі, в яких останні заперечували б проти розгляду даної справи по суті, враховуючі, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання розумних строків вирішення спору справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

У судовому засіданні 28.02.2023 після повернення з нарадчої кімнати судом відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення і повідомлено прокурору про орієнтований час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Господарського суду Одеської області від 03.03.2017 у справі № 916/14/17 встановлено, що 06 жовтня 2009 року між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств, що є юридичною особою, далі іменований Укрдержфонд та Селянським (фермерським) господарством „Райдуга" було укладено Договір №12 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству (надалі - Договір), відповідно до умов п.1 якого, Укрдержфонд в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств зобов`язується надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі селянському (фермерському) господарству „Райдуга" (надалі - фермерське господарство) в сумі 100000 (сто тисяч) грн., а фермерське господарство зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку (допомогу) у визначений даним Договором строк.

Положеннями п. 3.4.2. Договору сторони погодили, що фермерське господарство зобов`язане повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі Одеському відділенню Укрдержфонду згідно з встановленим графіком, а саме до 01 жовтня 2014 року в сумі 100000,00 грн на спеціальний рахунок державного бюджету України: отримувач: ГУДКУ в Одеській області банк ГУДКУ в Одеській області, МФО 828011, код ОКПО 23213460, р/р 0008. Кінцевий термін повернення заборгованості по фінансовій підтримки (допомозі) до 01 жовтня 2014р.

Відповідно до п. 4.1. Договору, договір про надання фінансової підтримки (допомоги) набуває чинності з дати його укладання та діє до часу повного погашення фермерським господарством заборгованості (фінансової підтримки, пені).

На виконання умов Договору, Одеським відділенням Укрдержфонду на рахунок відповідача було здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 100000,00 грн., відповідно до платіжного доручення № 15 від 19 жовтня 2009 року.

Проте, Селянським (фермерським) господарством „Райдуга" в порушення умов Договору грошові кошти у розмірі 100000,00 грн на рахунок Одеського відділення Укрдержфонду повернуто не було.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.03.2017 у справі № 916/14/17 позов задоволено, стягнуто з Селянського (фермерського) господарства „Райдуга" на користь Українського держаного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Укрдержфонду підтримки фермерських господарств 100000,00 грн основного боргу, 71523,28 грн інфляційних втрат, та 6673,97 грн 3% річних. Також стягнуто з Селянського (фермерського) господарства „Райдуга" на користь прокуратури Одеської області судовий збір у розмірі 2672,96 грн.

На виконання вказаного рішення судом 20.03.2017 видано відповідні накази.

За інформацією, яка наведена у листі Тарутинським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.06.2022 № 4700, за виконавчим провадженням де боржником є Селянське (фермерське) господарство „Райдуга" періодично направлялися запити до установ щодо наявності майна боржника. Згідно відповідей ДПСУ у боржника виявлено рахунки в АТ „ОЩАДБАНК", 05.08.2021 року направлено вимоги на списання коштів з рахунків боржника, але кошти на рахунках відсутні, державним виконавцем накладено арешти на рахунки ат КБ „ПРИВАТ БАНК", АТ „Оксі Банк", АТ „ТАСКОМБАНК", АТ „УНІВЕРСАЛ БАНК", ПАТ „ВОСТОК БАНК", АТ „ПроКредитбанк", АТ „ІндустріалБанк", АТ „Акціонерно-комерційний банк „Львів", АТ „Райфайзен банк Аваль", АТ „КРЕДОБАНК", АТ „АКБ КОНКОРД", АТ „ОПТ Банк", але відкритих рахунків за боржником не виявлено. Згідно відповіді з відділу Держгеокадастру за боржником земельні ділянки не виявлено. Згідно відповіді ГУ ДПС боржник з 2014 року про свою фінансову діяльність не звітує. Згідно інформаційних довідок за боржником рухомого та нерухомого майна не зареєстровано, державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника. Виходом за адресою боржника смт. Тарутине вул. Красна., 283, майна а саме: Борона БДТ-7, яка знаходиться в заставі рухомого майна, та іншого майна боржника не знайдено. Боржник за адресою не перебуває.

Також під час розгляду справи № 916/3062/21, судом встановлено, що 21.12.2009 між ОСОБА_1 (Заставодавець), яка є майновим поручителем СФГ "Райдуга", та Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі директора Одеського відділення укладено Договір застави, посвідчений державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області за зареєстрований за №83.

Відповідно до п. 1.1. Договору застави, цей договір забезпечує вимоги Заставодержателя, що випливають з Договору № 12 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 06.10.2009, укладеного між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та СФГ "Райдуга" (далі - Кредитний договір), за умови якого Заставодержатель надає Боржнику фінансову підтримку на поворотній основі у розмірі 100000,00 грн з кінцевим терміном повернення 01.10.2014 для поновлення обігових коштів, за що Боржник повинен виконати зобов`язання по поверненню коштів фінансової підтримки, у разі несвоєчасного повернення коштів фінансової підтримки, сплатити пеню.

Згідно п. 1.2 Договору застави для забезпечення зобов`язань Боржника за договором кредиту Заставодавець передає Заставодержателю у заставу майно: транспортний засіб - автомобіль марки Volkswagen Jetta 1991 р.в. двигун б/н, шасі (рама) № б/н, кузов (коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований Арцизьким МРЕВ Одеської області 06.03.2001р., який належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого 01.02.2001р.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. Договору застави предмет застави оцінюється сторонами у сумі 41235,00 грн.

Пунктом 2.1.3 Договору застави передбачено, що у випадку не сплати Заставодавцем у встановлений строк заборгованості за основним Договором Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в порядку, передбаченому чинним законодавством України або цим Договором.

Згідно листа Територіального сервісного центру №5145 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області від 16.11.2021р. №31/15/5145-563 автомобіль марки Volkswagen Jetta 1991 р.в. двигун б/н, шасі (рама) № б/н, кузов (коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , значиться та зареєстрований за громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.01.2022 у справі № 916/3062/21 позовну заяву керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, а саме автомобіль марки Volkswagen Jetta 1991 р.в., двигун б/н, шасі №б/н, кузов (коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований Арцизьким МРЕВ Одеської області 06.03.2001, за Договором застави від 21.12.2009, посвідченим державним нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області Давидовою Н.Г. та зареєстрованим за № 83, шляхом його реалізації на прилюдних торгах в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", в рахунок погашення заборгованості Селянського (фермерського) господарства "Райдуга" перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств за Договором №12 від 06.10.2009 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству у сумі 100000,00 грн - задоволено. В рахунок погашення заборгованості Селянського (фермерського) господарства "РАЙДУГА" перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств за Договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству № 12 від 06.10.2009 у сумі 100000,00 грн звернути стягнення на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: автомобіль марки Volkswagen Jetta 1991 р.в. двигун б/н, шасі (рама) № б/н, кузов (коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований Арцизьким МРЕВ Одеської області 06.03.2001, за Договором застави від 21.12.2009р., посвідченим державним нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області Давидовою Н.Г. та зареєстрованим за №83, шляхом його реалізації на прилюдних торгах в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження". Стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. На виконання вказаного рішення судом 15.02.2022 видано відповідні накази.

Також матеріали справи свідчать, що 28.01.2010 між Державною установою "Український державний фонд підтримки фермерських господарств" (заставодержатель) та Селянським (фермерським) господарством „Райдуга" (заставодавець) укладено Договір застави транспортних засобів.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору застави транспортних засобів, цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з Договору № 12 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 06.10.2009, укладеного між Український державний фонд підтримки фермерських господарств та Селянським (фермерським) господарством „Райдуга" (далі - Кредитний договір), за умови якого заставодержатель надає заставодавцю фінансову підтримку на поворотній основі у розмірі 100000,00 грн з кінцевим терміном повернення 01.10.2014, для поновлення обігових коштів, за що заставодавець повинен виконати зобов`язання по поверненню коштів фінансової підтримки, у разі несвоєчасного повернення коштів фінансової підтримки, сплатити пеню.

Згідно умов п. 1.2. Договору застави транспортних засобів, для забезпечення зобов`язань за договором кредиту заставодавець передає заставодержателю товари в обороті - борону БДТ-7, яка знаходиться на складі СФГ „РАДУГА", за адресою: смт. Тарутине Тарутинського району Одеської області, вул.. Красна, б.283. Предмет застави оцінюється сторонами у сумі 63360,00 грн. (п.п. 1.3., 1.4. Договору).

Пунктом 2.1.3 Договору застави транспортних засобів передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави відповідно до законодавства України та цього Договору.

Відповідно до умов розділу 4 Договору застави транспортних засобів, право застави виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Право застави припиняється виконанням заставодавцем забезпечених заставою зобов`язань за договором кредиту, а також в інших випадках, передбачених ЗУ „Про заставу". У разі часткового виконання заставодавцем забезпечених заставою зобов`язань за Договором кредиту вартість предмета застави залишається без змін.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, його нотаріального посвідчення і діє до припинення права застави згідно п. 4.2. цього Договору (п.7.1. Договору)

Прокурор зазначає, що урахуванням невиконання СФГ «РАЙДУГА» умов Договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 06.10.2009 № 12, рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2017 у справі № 916/14/17, вважає, що є підстави для звернення стягнення на заставне майно, яке належить СФГ «РАЙДУГА», відповідно до Договору застави від 28.01.2010.

Дані обставини стали підставою для звернення прокурора з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 № 1255-VI, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду, зокрема, зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частинами першою, другою статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про заставу" від 02.10.1992 № 2654-ХІІ заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України "Про заставу" від 02.10.1992 № 2654-ХІІ за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

З огляду на невиконання СФГ „Райдуга" обов`язку з повернення фінансової підтримки (допомоги), а також відсутність у СФГ „Райдуга" майна на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 06.10.2009, у позивача виникло право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави за Договором застави від 28.01.2010.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про звернення стягнення на майно - борону БДТ-7, яка знаходиться на складі СФГ „РАДУГА" за адресою: смт. Тарутине Тарутинського району Одеської області, вул.. Красна, б.283, шляхом його реалізації на прилюдних торгах в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідач, позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що заявлені керівником Болградської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. В рахунок погашення заборгованості Селянського (фермерського) господарства "РАЙДУГА" (, 68500, вул. Красна, 283, смт. Тарутине, Одеської області) перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (01601, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ) звернути стягнення на майно: борону БДТ-7, яка знаходиться на складі СФГ "РАЙДУГА" за адресою вул. Красна, 283, смт. Тарутине, Одеської області, належить СФГ "РАЙДУГА" на праві власності, що підтверджується балансовою довідкою станом на 01.12.2009, виданою СФГ "РАЙДУГА" 15.12.2009, шляхом його реалізації на прилюдних торгах в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

3. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "РАЙДУГА" (68500, Одеська обл., смт. Тарутине, вул. Красна, 283; ) на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2481,00 грн, на розрахунковий рахунок Одеської обласної прокуратури за наступними реквізитами: отримувач коштів - Одеська обласна прокуратура (неприбуткова організація); адреса: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 03528552; рахунок отримувача: UA0000564 в ДКСУ м. Київ.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 09 березня 2023 р.

Суддя Нікітенко С.В.