ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2023м. ДніпроСправа № 904/220/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Тімочкіна М.В.

за позовом Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Київ

до відповідача-1: Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), м.Дніпро

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Будтехіндустрія, Дніпропетровька область, с.Піщанка

відповідача-3: Державного підприємства СЕТАМ, м. Київ

відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю «Автострадабуд», м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м.Дніпро

про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним договору та витребування майна

Представники:

від позивача: Фрейдун О.М.;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Смолов К.В.;

від відповідача-3: не з`явився;

від відповідача-4: Сиромятников Е.О.;

від третьої особи: Юрін І.О.;

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача-1 Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Будтехіндустрія, відповідача-3 Державного підприємства СЕТАМ про:

1) визнання недійсними електронних торгів з продажу комплексу споруд, що складається з 1 асфальтозмішуваної установки ДС № 185 та транспортного засобу марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с. Зелений Гай, вул. Залізнична, 24, які оформлені протоколом № 518275 та актом про поведені електронні торги від 24.12.2020;

2) визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу споруд, що складається з 1 асфальтозмішуваної установки ДС № 185 та транспортного засобу марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску;

3) витребування на користь Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України комплексу споруд, що складається з 1 асфальтозмішуваної установки ДС №185 та транспортного засобу марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску.

Ухвалою від 19.01.2022 позовну заяву Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України залишено без руху; запропоновано Акціонерному товариству Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду платіжного документу, який підтверджує факт сплати судового збору у встановленому чинним законодавством порядку та розмірі (доплатити 4 962,00 грн.) у строк до 02.02.2022.

21.01.2022 до господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2022 про залишення позовної заяви без руху. Разом із вказаною заявою позивач подав до суду копію платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 4 962,00 грн.

Ухвалою від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання на 14.02.2022.

27.01.2022 позивач подав клопотання, в якому просить постановити ухвалу щодо його участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпечення якої просить доручити, зокрема, Господарському суду м. Києва. Ухвалою від 27.01.2022 клопотання Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою суду від 14.02.2022 відкладено підготовче засідання на 28.02.2022.

14.02.2022 позивач подав клопотання, в якому просить постановити ухвалу щодо його участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпечення якої просить доручити, зокрема, Господарському суду м. Києва.

Ухвалою суду від 18.02.2022 клопотання Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

У призначений судом час судове засідання не відбулося.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

За вказаних обставин рішенням Ради суддів України № 9 від 24.02.2022 було рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Так, відповідно до рішення зборів суддів Господарського суду Дніпропетровської області № 2 від 24.02.2022 та розпорядження голови суду № 30 від 24.02.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" розгляд справ у відкритих судових засіданнях, призначених Господарським судом Дніпропетровської області з 24.02.2022 не відбувався до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України.

Щодо вказаних обставин на сайті Господарського суду Дніпропетровської області 24.02.2022, 28.02.2022, 04.03.2022, 10.03.2022 та 15.03.2022 були розміщені відповідні оголошення.

Враховуючи вказане, а також те, що станом на 24.02.2022, як і протягом певного подальшого періоду, передбачити обсяг військової агресії, спосіб ведення воєнних дій, їх інтенсивність та територіальність було неможливим, судові засідання, призначені в період з 24.02.2022 до 21.03.2022, не відбулися.

В той же час, відповідно до частини 1 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Так, розпорядженням голови суду № 34 від 28.03.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" розпорядження № 30 від 24.02.2022 визнано таким, що втратило чинність з 28.03.2022 та в цей же день на сайті суду було розміщено оголошення, що з 28.03.2022 розгляд справ Господарським судом Дніпропетровської області в судових засіданнях здійснюватиметься в таких випадках:

- за наявності заяв усіх учасників процесу про можливість забезпечення участі представників у судовому засіданні;

- письмової згоди від усіх учасників судового провадження про розгляд справи без їх участі;

- за наявності заяв від усіх учасників процесу про розгляд справ в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою будь яких технічних засобів, зокрема, власних.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами господарського судочинства є розумність строків розгляду справи.

Слід відзначити, що згідно з оперативною інформацією Голови Дніпропетровської обласної військової адміністрації станом на 12.04.2022 ситуація в області є контрольованою збройними силами України, крім того, Господарським судом Дніпропетровської області не приймалось рішення щодо тимчасового зупинення здійснення правосуддя при загрозі життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду.

Враховуючи вказане, а також проаналізувавши воєнну ситуацію та стан безпеки у Дніпропетровській області в період з 24.02.2022 до 12.04.2022, з метою забезпечення розумного балансу між нормами статті 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також положеннями статті 2 Господарського процесуального кодексу України, які визначають завдання господарського судочинства, з урахуванням норм Закону України "Про правовий режим воєнного стану", суд вважав за доцільне продовжити розгляд даної справи та призначити судове засідання.

Так, ухвалою суду від 12.04.2022 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 26.04.2022 включно. Призначено підготовче засідання на 26.04.2022.

15.03.2022 відповідач-3 подавав до суду клопотання, в якому просив суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Ухвалою суду від 12.04.2022 клопотання відповідача-3 задоволено.

15.04.2022 Акціонерне товариство Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України подало до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Ухвалою суду від 19.04.2022 клопотання позивача задоволено.

Ухвалою суду від 26.04.2022 відкладено підготовче засідання на 12.05.2022 на 14:30 год.

26.04.2022 Акціонерне товариство Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України подало до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON.

В підготовче засідання 12.05.2022 з`явився представник позивача. Представники відповідачів-1,2,3 в підготовче засідання не з`явились.

Ухвалою суду від 12.05.2022 відкладено підготовче засідання на 26.05.2022.

17.05.2022 Акціонерне товариство Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України подало до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Ухвалою суду від 18.05.2022 клопотання позивача задоволено.

Ухвалою суду від 26.05.2022 відкладено підготовче засідання на 13.06.2022.

26.05.2022 Акціонерне товариство Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України подало до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Ухвалою суду від 26.05.2022 клопотання позивача задоволено.

В підготовче засідання 13.06.2022 з`явився представник позивача. Представники відповідачів-1,2,3 в підготовче засідання не з`явились.

Ухвалою суду від 13.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 20.07.2022.

13.06.2022 Акціонерне товариство Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України подало до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Ухвалою суду від 14.06.2022 клопотання позивача задоволено.

Ухвалою суду від 20.07.2022 відкладено розгляд справи по суті на 15.08.2022.

15.08.2022 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача-2, представники відповідачів-1,3 в судове засідання не з`явились.

Ухвалою суду від 15.08.2022 відкладено розгляд справи по суті на 20.09.2022.

29.08.2022 позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Ухвалою суду від 20.09.2022 клопотання позивача задоволено.

В судове засідання 20.09.2022 з`явились представники позивача та відповідача-2. Представники відповідачів-1,3 в судове засідання не з`явились.

20.09.2022 Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) подав до суду клопотання про заміну сторони його правонаступником, в якій просить суд замінити у справі № 904/220/22 відповідача-1: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на його правонаступника: Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) ().

20.09.2022 відповідач-2 подав до суду письмові пояснення.

Ухвалою суду від 20.09.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 03.10.2022 на 14:00 год., замінено відповідача-1 - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на його правонаступника - Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) (49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд, 56, ідентифікаційний код 44703621), залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Дочірнє підприємство Дніпропетровський облавтодор Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ідентифікаційний код 31950828).

Ухвалою суду від 03.10.2022 оголошено перерву у судовому засіданні до 10.10.2022; клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Будтехіндустрія про витребування доказів - задоволено, витребувано у Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України для огляду у судовому засіданні оригінали акту передачі майна до статутного фонду ДАК Автомобільні дороги України та акту прийому-передачі від 31.03.2002 (копії яких місияться в матеріалах справи: а.с.10-18); залучено до участі у справі у якості співвідповідача (відповідача-4) Товариство з обмеженою відповідальністю Автострадабуд (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Пушкіна генерала (Шевченківський, Соборний райони), буд. 1, ідентифікаційний код 44217876); зобов`язано Акціонерне товариство Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України направити на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Автострадабуд копію позовної заяви з додатками, докази такого направлення надати до суду; у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про витребування доказів відмовлено; повторно витребувано у Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) матеріали зведеного виконавчого провадження № 60814429 від 05.12.2019.

Ухвалою суду від 13.10.2022 відкладено розгляд справи по суті на 25.10.2022.

Ухвалою суду від 25.10.2022 відкладено розгляд справи по суті на 01.11.2022.

01.11.2022 третя особа подала до суду для огляду оригінали документів.

Ухвалою суду від 01.11.2022 відкладено розгляд справи по суті на 10.11.2022.

У судове засідання 10.11.2022 з`явились представники позивача, відповідача-4 та третьої особи, представники відповідачів-1,2,3 в судове засідання не з`явились.

У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю Автострадабуд заявив усне клопотання про розгляд справи спочатку в порядку ч. 4 ст. 48 господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 10.11.2022 усне клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Автострадабуд про розгляд справи спочатку - задоволено, розпочато, призначений в порядку загального позовного провадження, розгляд справи № 904/220/22 спочатку, призначено підготовче засідання на 22.11.2022.

Ухвалою суду від 22.11.2022 відкладено підготовче засідання на 12.12.2022.

29.11.2022 відповідач-4 подав до суду відзив на позовну заяву.

06.12.2022 позивач подав до суду додаткові пояснення.

12.12.2022 відповідач-4 подав до суду два клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

12.12.2022 в підготовче засідання з`явились представники позивача, відповідачів-2,4 та третьої особи. Представники відповідачів-1,3 в підготовче засідання не з`явились.

Суд ухвалою від 12.12.2022 продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів до 08.02.2023 включно. Відклав підготовче судове засідання на 17.01.2023.

29.12.2022 позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Ухвалою від 16.01.2023 клопотання позивача задоволено.

В підготовче засідання 17.01.2023 з`явились представники позивача, відповідача-2, 4 та третьої особи. Представники відповідачів-1,3 в підготовче засідання не з`явились.

16.01.2023 відповідач-4 подав до суду клопотання про зобов`язання позивача і третьої особи надати відповідь на письмове опитування учасника справи, в якому зазначив, що в п. 5 відзиву відповідачем-4 були поставлені питання позивачу та третій особі. Однак позивач та третя особа відповіді на поставлені питання не надали.

16.01.2023 позивач подав до суду заперечення на клопотання, в яких просить суд відмовити у задоволенні клопотання про зобов`язання позивача і третьої особи надати відповідь на письмове опитування учасника справи.

17.01.2023 в судовому засіданні позивач заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Суд ухвалою від 17.01.2023 клопотання позивача задовольнив.

Суд ухвалою від 17.01.2023 відклав підготовче засідання на 30.01.2023. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Автострадабуд про зобов`язання позивача і третьої особи надати відповідь на письмове опитування учасника справи - задовольнив. Зобов`язав Акціонерне товариство Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України та Дочірнє підприємство "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" подати до Господарського суду Дніпропетровської області відповіді на питання, поставлені Товариством з обмеженою відповідальністю Автострадабуд у відзиві по справі № 904/220/22, в порядку, передбаченому ст. 90 Господарського процесуального кодексу України.

27.01.2023 позивач подав до суду заяву на виконання ухвали суду від 17.01.2023.

30.01.2023 третя особа подала до суду клопотання про долучення доказів.

30.01.2023 відповідач-4 подав до суду заяву про виклик свідка.

В підготовче засідання 30.01.2023 з`явились представники позивача, відповідача-2, 4 та третьої особи. Представники відповідачів-1,3 в підготовче засідання не з`явились.

30.01.2023 в судовому засіданні позивач заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON.

Ухвалою від 30.01.2022 відкладено підготовче засідання на 06.02.2023, усне клопотання позивача щодо проведення судового засідання у справі № 904/220/22 з Акціонерним товариством Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, в режимі відеоконференції задоволено.

06.02.2023 відповідач-2 подав до суду клопотання про долучення доказів.

06.02.2023 відповідач-4 подав до суду письмові пояснення.

06.02.2023 до підготовчого засідання з`явились представники позивача, відповідача-2, 4 та третьої особи. Представники відповідачів-1,3 в підготовче засідання не з`явились.

Ухвалою суду від 06.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 13.02.2023, ухвалено провести судове засідання у справі № 904/220/22 з Акціонерним товариством Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, призначене на 13.02.2023 о 14:45 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку EasyCon.

13.02.2023 у судове засідання з`явились представники позивача, відповідача-2, 4 та третьої особи. Представники відповідачів-1,3 у судове засідання не з`явились.

13.02.2023 в судовому засіданні позивач заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON.

Ухвалою суду від 13.02.2023 відкладено розгляд справи по суті на 06.03.2023, ухвалено провести судове засідання з Акціонерним товариством Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в режимі відеоконференції.

06.03.2023 у судове засідання з`явились представники позивача, відповідача-2, 4 та третьої особи. Представники відповідачів-1,3 у судове засідання не з`явились.

06.03.2023 в судовому засіданні позивач заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON.

Суд ухвалою від 06.03.2023 відклав розгляд справи по суті на 10.03.2023. Клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задовольнив.

07.03.2023 відповідач-4 подав до суду заяву про виклик свідка, в якій просить суд викликати та допитати в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 , члена правління - першого заступника голови правління, т.в.о. голови правління Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

10.03.2023 у судове засідання з`явились представники позивача, відповідача-2, 4 та третьої особи. Представники відповідачів-1,3 у судове засідання не з`явились.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначає, що йому стало відомо, що у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 6814429 з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), в якому Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» перебуває в статусі «боржник».

Відповідно до акту від 24.12.2020 про проведені електронні торги (т. 1 а.с. 22-23), складеного державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС у місті Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бочаровою П.А., через систему електронних торгів «Сетам» було примусово реалізоване майно, а саме: комплекс споруд, що складається з 1 асфальтозмішувальної установки ДС-185 та транспортний засіб марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які належали на праві власності боржнику -ДП «Дніпропетровський облавтодор». Переможець торгів - ТОВ «Будтехіндустрія».

Позивач зазначає, що реалізоване майно належало AT «ДАК «Автомобільні дороги України», позивачу у справі, а не боржнику. Реалізоване майно входить до складу комплексу будівель і споруд АБЗ філії «Криворізька ДЕД» ДП «Дніпропетровський облавтодор», право власності на який в цілому належить Компанії, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтвом про права власності серії АВ № 803852 від 28.11.2008, виданим виконавчим комітетом Девладівської сільської ради. 24.12.2020 державний виконавець склав акт про проведені електронні торги, в якому в порушення відомостей, зазначених в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, безпідставно і незаконно вказав, що спірне майно належить ДП «Дніпропетровський облавтодор» на праві приватної власності, що є окремою підставою для визнання торгів недійсними. Крім того, як стверджує позивач, зазначений асфальтозмішувач ДС-185 з інвентарним номером 1128 в числі іншого майна Криворізького дорожнього експлуатаційного державного підприємства було внесено до статутного капіталу AT «ДАК «Автомобільні дороги України» при її створенні на виконання наказів Укравтодору від 05.03.2002 № 93 «Про зміни у структурі управління державними дорожніми підприємствами в Автономній Республіці Крим, областях і м. Севастополі» та від 14.03.2002 № 103 «Про проведення інвентаризації майна для формування статутного фонду ДАК «Автомобільні дороги України». Отже майно, що стало предметом реалізації, не належало ДП «Дніпропетровський облавтодор», а було власністю позивача. Зважаючи на це, примусова реалізація вказаного майна є незаконною і порушила права AT «ДАК «Автомобільні дороги України» як власника майна

Також, позивач зазначає, що на момент реалізації майна згідно імперативної норми закону діяв мораторій на примусову реалізацію майна господарських товариств, у статутному капіталі яких частка держави становить не менше 25%. Відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реалізований комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Софіївський р-н., с. Зелений Гай, вул. Залізнична, 24, перебуває у власності Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Форма власності майна визначена як загальнодержавна. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про права власності серії АВ № 803852 від 28.11.2008, видане виконавчим комітетом Девладівської сільської ради.

Позивач зазначає, що на момент продажу спірного майна, на нього був накладений арешт рішенням суду, що також свідчить про незаконність реалізації майна.

Так, 13.11.2020 слідчим суддею Краматорського міського суду Донецької області постановлено ухвалу про накладення арешту на майно Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна Акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" шляхом тимчасової заборони його відчуження та розпорядження ним (рухоме та нерухоме майно, за переліком зазначеним в ухвалі № 234/10112/20 від 13.11.2020).

Позивач стверджує, що 04.12.2020 ним було направлено: начальнику Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції заяву про вчинення дій № 1/16-10/2997 від 02.12.2020 (т. 1 а.с. 37-39); Державному підприємству «Сетам» звернення № 1/16-10/2998 від 02.12.2020 (т. 1 а.с. 40-41); державному виконавцю Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції заяву про вчинення дій № 1/16-10/2999 від 02.12.2020 (т. 1 а.с. 42-43) з додатками, а саме належним чином завіреними ухвалами Краматорського міського суду Донецької області № 234/10112/20, в яких просив врахувати та застосувати ухвалу Краматорського міського суду Донецької області № 234/10112/20 від 13.11.2020 та зупинити вчинення будь-яких дій стосовно реалізації майна.

Також позивач зазначає, що в силу порушення провадження про банкрутство ДП «Дніпропетровський облавтодор» зведене виконавче провадження № 6814429, як і вчинення будь-яких виконавчих дій, призупинилося. Так, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2019 у справі № 904/5292/19 відкрито провадження у справі про банкрутство ДП «Дніпропетровський облавтодор». Згодом провадження у справі закрито, проте, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2020 у справі № 904/6344/20 відкрито провадження у справі про банкрутство ДП «Дніпропетровський облавтодор», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів з 12.01.2021; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів, до 30.06.2021. Орган ДВС здійснює виконавчі дії, зокрема і незаконну реалізацію майна засновника боржника, без відповідного рішення суду та з порушенням законодавства про банкрутство.

Серед іншого, позивач зазначає, що комплекс будівель і споруд АБЗ утворює єдину систему, що забезпечує технологічний процес виготовлення асфальтобетону, ключовою ланкою якої є продана відповідачем-1 асфальтозмішувальна установка. Вилучення з комплексу асфальтозмішувальної установки порушує цілісність виробничого вузла, і як наслідок втрату функціонального призначення об`єкта та впливає на вартість об`єкту (розкомплектування АБЗ та продаж його по частинах здійснюється за нижчою вартістю ніж вартість АБЗ в цілому).

Позивач вважає, що за даних фактичних обставин, майно позивача вибуло з володіння власника всупереч його волі. Примусова реалізація комплексу будівель в рамках зведеного виконавче провадження № 6814429 є незаконною, а проведені електронні торги з реалізації майна та договір купівлі-продажу, укладений в результаті, є недійсними.

У зв`язку із чим позивач просить суд:

1) визнати недійсними електронні торги з продажу комплексу споруд, що складається з 1 асфальтозмішуваної установки ДС № 185 та транспортного засобу марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с. Зелений Гай, вул. Залізнична, 24, які оформлені протоколом № 518275 та актом про поведені електронні торги від 24.12.2020;

2) визнати недійсним договір купівлі-продажу комплексу споруд, що складається з 1 асфальтозмішуваної установки ДС № 185 та транспортного засобу марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску;

3) витребувати на користь Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України комплекс споруд, що складається з 1 асфальтозмішуваної установки ДС №185 та транспортного засобу марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами ч.4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Приписами ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Таким чином, правова природа продажу майна з електронних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм статей 203, 215 ЦК України.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів; права і законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що у статті 215 Цивільного кодексу України визначаються загальні правові засади визнання правочину недійсним. Звичайно, що для цього має існувати відповідна правова підстава. Такою правовою підставою Цивільний кодекс України визнає факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 203 загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України).

Відповідно до акту від 24.12.2020 про проведені електронні торги (т. 1 а.с. 22-23) через систему електронних торгів «Сетам» було примусово реалізоване майно, а саме: комплекс споруд, що складається з 1 асфальтозмішувальної установки ДС-185 та транспортний засіб марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які належали на праві власності боржнику - ДП «Дніпропетровський облавтодор». Переможець торгів - ТОВ «Будтехіндустрія».

Позивач зазначає, що реалізоване майно належало AT «ДАК «Автомобільні дороги України», позивачу у справі, а не боржнику. Реалізоване майно входить до складу комплексу будівель і споруд АБЗ філії «Криворізька ДЕД» ДП «Дніпропетровський облавтодор», право власності на який в цілому належить Компанії, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтвом про права власності серії АВ № 803852 від 28.11.2008, виданим виконавчим комітетом Девладівської сільської ради.

Господарський суд зауважує, що свідоцтво про право власності серії АВ № 803852 від 28.11.2008, видане виконавчим комітетом Девладівської сільської ради позивачем не подане і в матеріалах справи відсутнє.

Позивач на підтвердження наявності права власності на спірне майно надав інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 274739143 від 10.09.2021 (т. 1 а.с. 9).

Вказана інформаційна довідка відображає, що нерухоме майно: комплекс, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с. Зелений Гай, вул. Залізнична, буд. 24 належить на праві власності Відкритому акціонерному товариству «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Підстава виникнення права власності Свідоцтво про право власності серії АВ № 803852 від 28.11.2008, видане виконавчим комітетом Девладівської сільської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (ч. 2 ст. 181 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що асфальтозмішувальна установка за своєю природою є рухомим майном.

З протоколу проведення електронних торгів № 518275 та акту про проведені електронні торги, вбачається, що були проведені електронні торги з реалізації арештованого рухомого майна, а саме асфальтозмішувальної установки ДС № 185 та транспортного засобу марки МАЗ.

З огляду на викладене, оскільки реалізовані асфальтозмішувальна установка ДС № 185 та транспортний засіб марки МАЗ фактично є рухомим майном, то інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 274739143 від 10.09.2021 не може бути належним та достовірним доказом наявності у позивача права власності на таке майно.

Надана інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно не підтверджує того факту, що асфальтозмішувальна установка ДС №185 є частиною нерухомого майна. В наданій довідці взагалі відсутній опис відповідного майна.

Позивач стверджує, що асфальтозмішувач ДС-185 з інвентарним номером 1128 в числі іншого майна Криворізького дорожнього експлуатаційного державного підприємства було внесено до статутного капіталу AT «ДАК «Автомобільні дороги України» при її створенні на виконання наказів Укравтодору від 05.03.2002 № 93 «Про зміни у структурі управління державними дорожніми підприємствами в Автономній Республіці Крим, областях і м. Севастополі» та від 14.03.2002 № 103 «Про проведення інвентаризації майна для формування статутного фонду ДАК «Автомобільні дороги України».

На підтвердження своїх доводів позивачем надано акт передачі майна до статутного фонду «ДАК «Автомобільні дороги України» від 13.05.2002 (т. 1 а.с. 10), акт прийому передачі від 31.03.2002 (т. 1 а.с. 11-13), зведений акт інвентаризації майна та частину інвентаризаційних відомостей (т. 1 а.с. 14-19).

Відповідно до наданої позивачем частини інвентаризаційних відомостей (а.с. 16) за номером 29 зазначено асфальтозмішувальну установку ДС №18, інвентарний номер 1128.

Господарський суд зазначає, що надані позивачем документи не містять достатньо ідентифікуючих ознак, які б дозволяли беззаперечно стверджувати, що саме це, а не інше майно було реалізовано на спірних торгах. До того ж у вказану вище інвентаризаційну відомість внесено асфальтозмішувальну установку ДС №18, інвентарний номер 1128, а на спірних торгах було примусово реалізовано асфальтозмішувальну установку ДС-185.

Позивач стверджує, що реалізована на спірних торгах асфальтозмішувальна установка ДС №185 є саме тією, яка внесене в інвентаризаційну відомість. Однак жодних належних та достовірних доказів на підтвердження своїх доводів позивачем до суду не надано.

Також господарський суд наголошує, що надані позивачем акт передачі майна до статутного фонду «ДАК «Автомобільні дороги України», акт прийому передачі, зведений акт інвентаризації майна та частина інвентаризаційних відомостей, а також надані документи інвентаризації складені у 2002 року, не можуть бути належним та достовірними доказами наявності у позивача права власності на асфальтозмішувальну установку станом на 2020 рік (дата реалізації на торгах).

Надані позивачем документи (складені у 2002 році) не можуть свідчити про те, що спірна асфальтозмішувальна установка ДС №185 не належала третій особі на праві власності або на іншому речовому праві станом на 2020 рік.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

З викладеного вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено порядок дій в тому випадку, коли виконавцем накладається арешт на майно, яке належить третій особі, а не боржнику.

Докази звернення позивача до суду із позовними вимогами про визнання права власності на спірне майно в матеріалах справи відсутні.

Також, господарський суд зазначає, що жодних доказів, які б свідчили, що транспортний засіб марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належав на праві власності позивачу в матеріалах справи відсутні. Наявність у позивача права власності на транспортний засіб марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , жодним чином не обґрунтована позивачем.

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 13.11.2020 по справі № 234/10112/20 накладено арешт на майно Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна Акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" шляхом тимчасової заборони його відчуження та розпорядження ним на рухоме та нерухоме майно, за переліком, серед якого в пункті рухоме майно зазначено асфальтозмішувальна установка ДС №185.

Тобто з викладеного вбачається, що слідчим суддею Краматорського міського суду Донецької області в рамках справи № 234/10112/20 встановлено, що рухоме майно асфальтозмішувальна установка ДС №185 належить Дочірньому підприємству "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна Акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Позивачем належними та достовірними доказами не доведено, що спірне рухоме майно, а саме: асфальтозмішувана установка ДС № 185 та транспортний засіб марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент примусової реалізації через систему електронних торгів «Сетам» було власністю позивача.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України).

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України).

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України).

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, яка відображена у постанові від 03.09.2019 у справі № 917/1258/18.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів ст. 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 №18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес позивача (у даному випадку стосовно визнання недійсними електронних торгів, договору купівлі-продажу та витребування комплексу споруд та транспортного засобу) має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 910/15567/17.

Отже, саме на Акціонерне товариство Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, як позивача, покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Однак, всупереч наведеному позивачем належними та достовірними доказами не доведено, що спірне рухоме майно, а саме: асфальтозмішувана установка ДС № 185 та транспортний засіб марки МАЗ моделі 642205, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент примусової реалізації через систему електронних торгів «Сетам» було власністю позивача.

А отже позивачем не доведено перед судом, яким чином було порушено зі сторони відповідачів його права, внаслідок примусової реалізації через систему електронних торгів «Сетам» майна Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор".

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Тому суд вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування учасників справи судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

07.03.2023 відповідач-4 подав до суду заяву про виклик свідка, в якій просить суд викликати та допитати в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 , члена правління - першого заступника голови правління, т.в.о. голови правління Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Господарський суд зазначає наступне.

Суд ухвалою від 17.01.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Автострадабуд» про зобов`язання позивача і третьої особи надати відповідь на письмове опитування учасника справи - задовольнив. Зобов`язав Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та Дочірнє підприємство "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" подати до Господарського суду Дніпропетровської області відповіді на питання, поставлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Автострадабуд» у відзиві по справі № 904/220/22, в порядку, передбаченому ст. 90 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ухвали від 17.01.2023 позивач надав до суду заяву (відповіді) на питання, поставлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Автострадабуд» у відзиві від 28.11.2022 в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 , члена правління - першого заступника голови правління, т.в.о. голови правління Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка (ч. 1 ст. 88 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Господарського процесуального кодексу показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків (ч. 2 ст. 87 Господарського процесуального кодексу).

Свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти (ч. 1 ст. 89 Господарського процесуального кодексу України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 87 Господарського процесуального кодексу показаннями свідків не можуть встановлювати, зокрема, обставини, які підтверджують факт набуття/наявності права власності на спірне майно. З огляду на викладене господарський суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача-4 про виклик свідка.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у розмірі 7443,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.03.2023

Суддя І.В. Мілєва