ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023р. Справа № 904/5009/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР", м. Кривий Ріг

До: Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг

Про: стягнення 16 051,97грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Сітісервіс-КР» (позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (відповідач) про стягнення 16 051,97грн. (в т.ч.: 14 807,01грн. - основний борг; 956,53грн. - інфляційні втрати; 288,43грн. - 3% річних) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати наданих послуг за договором надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Інгулецькому районі (об`єкт №1) від 18.11.13р. (укладеним між сторонами).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.23р. відкрито провадження у справі №904/5009/22, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував , вказуючи на помилковість аргументів позивача про те, що поняття балансоутримувач ототожнюється ним зі споживачем комунальних послуг. Вказана норма діяла саме при застосуванні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 24.06.2004 № 1875-IV, що втратила чинність. Відповідач зазначає, що Управління комунальної власності міста відповідно до Положення про управління обліковує об`єкти нерухомості нежитлового призначення на власному балансі, тобто є балансоутримувачем цих об`єктів. При цьому, за твердженням відповідача, Управління комунальної власності міста не є власником комунального майна територіальної громади міста Кривого Рогу, а також не є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і не має законних підстав для укладення договору про надання житлового-комунальних послуг та підписання акту надання послуг з подальшого оплатою за їх надання. Відповідач зазначає, що спірні нежитлові приміщення перебувають на балансовому обліку управління та не знаходяться в орендному користуванні, є тимчасово вільними, тому позивачем не надано належних доказів надання управлінню комунальної власності міста житлово-комунальних послуг за вказаною адресою.

ТОВ «Сітісервіс-КР» (позивач) у відзиві на позовну заяву зазначено, що на обслуговуванні ТОВ «Сітісервіс-КР» знаходився житловий будинок №9 по вул. Салтиківська у м. Кривому Розі, в якому балансоутримувачем нежитлового приміщення загальною площею 420,40 кв.м є саме Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, що є органом місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Позивач вважає, що нормами чинного законодавства України на відповідача покладено обов`язок забезпечення належного утримання майна, що передбачає сплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції № 2454-VIII від 07.06.2018р., який діє на період спірних правовідносин, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.13р. між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» (управитель) укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Інгулецькому районі (об`єкт №1), відповідно до пункту 1 якого, предметом договору є передача замовником управителю функцій управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі об`єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цивільного призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі мешканці об`єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі-послуги), а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійсненні ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника. Договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 року. Функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях розпочинають здійснювати з 01.02.14р.(п.4.1)

Додатковою угодою до договору від 12.03.14р. сторони домовились, що договір набуває чинності з моменту підписання та діє безстроково.

Відповідно до переліку житлових будинків Інгулецького району (об`єкт №1), будинок за адресою: вул. Салтиківська, буд. 9 обслуговуються ТОВ «Сітісервіс-КР».

Згідно з довідкою Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради №12/16/627 від 02.03.20021 об`єкт нерухомості площею 420,40кв.м за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Салтиківська, буд. 9, обліковується на балансі Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради.

Рішенням Криворізької міської ради № 176 від 12.04.17р. (зі змінами та доповненнями, які внесені рішенням виконкому №231 від 10.05.17р.) встановлено тарифи та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню м. Кривого Рогу Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР».

За період з 19.12.19р. по 01.04.21р. за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Салтиківська, буд. 9, позивачем надані відповідачу послуги з утримання будинку і прибудинкової території на загальну суму 14 807,01грн.

На підтвердження факту надання відповідачу послуг на вказану суму позивач додав до матеріалів справи рахунки, які містять кількість, ціну та вартість наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, інформацією про витрати на утримання будинку № 9 по вул. Салтиківська, а також підписаними ним в односторонньому порядку актами здачі-прийняття робіт з грудня 2019 по квітень 2021, наряди-завдання, акти виконаних робіт, акти здачі-прийняття виконаних будівельних робіт, акти надання послуг підрядними організаціями, акти проведення дератизації та дезінсекції та інше.

Крім того, в відповідності до п.2.3. Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структури цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обслуговування її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальної громади, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України №390 30.07.2012року, помісячна інформація про виконані роботи із зазначенням назви послуги, об`ємів та вартості робіт опублікована на сайті Криворізького ресурсного центру, який є офіційним інформаційним ресурсом м. Кривого Рогу.

Позивач звертався до відповідача з претензією №430 від 12.04.21р., в якій просив сплатити наявну заборгованість за спірний період.

Відповідач листом № 17/16/1923 від 30.07.21р. відмовив позивачу в задоволенні вимог, викладених у претензії №430 від 12.04.2021.

Таким чином, несплата відповідачем грошових коштів у розмірі 14 807,01грн. за надані йому послуги у період з 19.12.19р. по 01.04.21р. стала причиною виникнення даного спору.

Відповідно до положень статей 13, 41 Конституції України, статей 11, 319 Цивільного кодексу України обов`язок власника (житлового чи нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку щодо утримання належного йому майна виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV, який діяв у період спірних правовідносин та втратив чинність 01.05.2019 та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від №2189-VІІІ від 09.11.2017, який відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень введено в дію з 1 травня 2019 року.

Відповідно до статті 5 Цивільного Кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За змістом п.6 ч.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Позивач звернувся до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги щодо витрат на утримання будинку, що перебуває на балансі відповідача, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Салтиківська, буд. 9 і належні умови експлуатації та утримання якого повинен забезпечити саме відповідач.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень Кабінету Міністрів України належить, зокрема, затвердження порядків формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування.

До повноважень органів місцевого самоврядування належать, окрім іншого, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону (пункт 2 частини третьої статті 4 Закону).

Частиною першою статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За змістом частини першої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

За приписами частини першої статті 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

За змістом частини першої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг при підтвердженні факту їх надання обставинами справи не звільняє відповідача від обов`язку оплати за фактично надані послуги (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13).

Так, незважаючи на відсутність договору між ТОВ «Сітісервіс-КР" та Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, вони фактично є виконавцем та споживачем житлово-комунальних послуг щодо утримання нежитлового приміщення та прибудинкової території, тому не можуть бути звільненими від обов`язку їх оплати.

Відповідно до частини 2 статті 23 Закону власник має право доручати повністю або частково розпоряджатися та управляти належним йому майном відповідно до закону та договору балансоутримувачу або управителю.

За змістом статті 24 цього Закону балансоутримувач має право (серед іншого): здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом.

Балансоутримувач зобов`язаний (серед іншого): утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства; забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Наказом № 76 від 17.05.2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території» визначено поняття балансоутримувач власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Як вбачається з листа Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради №12/16/627 від 02.03.2021 балансоутримувачем нежитлового приміщення площею 420,40 кв.м по вул. Салтиківська, буд. 9 у м. Кривому Розі є відповідач.

Згідно із Положенням про Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, затвердженим рішенням Криворізької міської ради від 27.07.2016 №754 «Про затвердження Положення про управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради в новій редакції» в редакції рішення Криворізької міської ради від 23.09.2020 №5014 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.07.2016 №754 «Про затвердження Положення про управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради в новій редакції», на відповідача покладено обов`язки, зокрема:

пункт 1.3. у межах повноважень, наданих міською радою, Управління вступає в договірні відносини з юридичними та фізичними особами, несе зобов`язання, виступає позивачем і відповідачем у судових органах, а також використовує всі права та обов`язки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (зокрема, виступає стягувачем у виконавчих провадженнях);

пункт 2.1.1 реалізація державної та місцевої політики, спрямованої на ефективне здійснення переданих міською радою повноважень щодо управління, користування та розпорядження комунальною власністю територіальної громади міста, приватизації, відчуження, передачі в орендне користування комунального майна;

пункт 2.2.4.14 передає договори про надання послуг, укладені із суб`єктами господарювання, для подальшої реєстрації зобов`язань до управління Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області;

пункт 3.3 здійснювати управління майном, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу в межах, визначених чинним законодавством України, рішеннями міської ради, цим Положенням, контроль за збереженням, ефективним використанням комунального майна, що перебуває на його балансовому обліку; оперативно вживати заходів щодо усунення виявлених недоліків.

Таким чином, відповідач наділений правомочностями управління, користування і розпорядження об`єктами комунальної власності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

При цьому, частина 1, 2 статті 137 Господарського кодексу України визначено, що правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Отже, з метою утримання майна, у тому числі спірного нежитлового приміщення, Криворізькою міською радою відповідачу надано повноваження на укладення з управителем відповідного договору.

Статтею 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради. Керівники відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради призначаються на посаду і звільняються з посади сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради одноособово, а у випадках, передбачених законом, - за погодженням з відповідними органами виконавчої влади. Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону №1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону № 1875-IV та пункту 1 частини першої статті 7 Закону №2189-VIII споживач житлово-комунальної послуги має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону №1875-IV та пунктом 5 частини другої статті 7 Закону №2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством (частини 1, 2 статті 32 Закону № 1875-IV).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону №2189-VIII).

Відтак, згідно із зазначеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у період з 19.12.2019 по 01.04.2021 надалися послуги відповідачу з утримання будинку, споруд і прибудинкової території за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Салтиківська, буд. 9 на загальну суму 14 807,01грн., що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок 3% річних за період з 30.07.21 по 21.02.22 у розмірі 288,43грн. та інфляційних втрат у розмірі 956,53грн.

Судом здійснено перевірку наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що розрахунки здійснені позивачем правильно.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1, ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» (50008, м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвського, 34А, офіс 3, ): 14 807,01грн. - заборгованості; 956,53грн. інфляційних втрат; 288,43грн. - 3% річних та 2 481,00 грн. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 15.03.23р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.