ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.03.2023 Справа№914/1339/18(914/732/23)

Суддя Господарського суду Львівської області Артимович В.М., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт» про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець», м. Трускавець, Львівська область

про: скасування державної реєстрації та визнання права власності

у межах справи про банкрутство № 914/1339/18

за заявою: ОСОБА_1 , м. Дрогобич, Львівська область

про: банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» (вул. Бориславська, 47, м. Трускавець, Львівська область, 82200, ідентифікаційний код 32404113)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» про скасування державної реєстрації та визнання права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв. м., розташовану за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, будинок 47.

Разом із поданням позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт» подано заяву про забезпечення позову від 01.03.2023 (вх. № 851/23 від 02.03.2023).

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У заяві про забезпечення позову ТзОВ «Трускавець Естейт» просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв. м., розташовану за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, будинок 47, та зупинити аукціон з продажу майна боржника ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець», , нежитлової будівлі - палац культури «Мир», загальною площею 7774,7 кв. м., розташовану за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, будинок 47, розміщений в електронній торговій системі «Prozorro.Продажі», № лоту: 32404113-1.

Як стверджує заявник, відповідач, користуючись наявністю у державному реєстрі запису про реєстрацію за ним права власності на спірне нерухоме майно, вводячи в оману третіх осіб та діючи, як власник майна, вживає заходів щодо відчуження такого майна, розмістивши 21.02.2023 року на веб-порталі «Prozorro. Продажі» оголошення про проведення аукціону з його продажу і проведення такого аукціону призначене на 12:10 09.03.2023 року.

У заяві про забезпечення позову зазначено, що 18.12.2019 ТзОВ «Трускавець Естейт» набуло право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв.м, розташовану за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, буд. 47 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 115). У подальшому - 16.11.2020 державним реєстратором Бориславської міської ради Львівської області Раєвою Я.Є. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис за № 39207972, яким припинено право власності ТОВ «Трускавець Естейт» не вищевказану будівлю та зареєстровано право приватної власності на зазначений об`єкт нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець», .

Заявник вказує, що 21.02.2023 року о 20:51 на веб-порталі «Prozorro.Продажі» розміщено оголошення про проведення аукціону з продажу майна боржника ТОВ "Культурно-Мистецький Центр "Трускавець" (), а саме: нежитлової будівлі - палац культури "Мир", загальною площею 7774,7 кв.м, розташоване за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Бориславська, будинок 47 (№ лоту: 32404113-1).

ТзОВ «Трускавець Естейт» стверджує, що в установленому законом порядку ним набуто право власності на нерухоме майно 18.12.2019 року. Вказує, що із вимогами щодо оспорювання правочину на підставі якого право власності перейшло до позивача жодна особа не зверталась, відповідні реєстраційні дії не оскаржувались.

Крім того, ТзОВ «Трускавець Естейт» зазначає, що у справі № 914/1339/18 (914/2552/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» в особі ліквідатора Гальченка Є.А. до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт» про витребування майна з чужого незаконного володіння судом було задоволено заяву про забезпечення позову та заборонено державним реєстраторам (суб`єктам уповноваженим на вчинення реєстраційних дій) вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності щодо нежитлової будівлі загальною площею 7774,7 кв.м., реєстраційний номер майна 7377043, що розташована за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, будинок 47.

Ухвалою від 18.11.2020 у справі №914/1339/18 (914/2552/20) Господарським судом Львівської області позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» в особі ліквідатора Гальченка Є.А. до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт» про витребування майна з чужого незаконного володіння була повернута без розгляду та скасовано заходи забезпечення позову. Таким чином, заявник стверджує, що відповідач - ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» був достеменно поінформований, як про факт, так і про підстави набуття позивачем ТзОВ «Трускавець Естейт» права власності на будівлю.

ТзОВ «Трускавець Естейт» стверджує, що, незважаючи на дію заборони вчинення будь-яких дій, спрямованих на реєстрацію права власності щодо спірної нежитлової будівлі 16.11.2020 року за заявою ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та внаслідок неправомірних дій державного реєстратора право власності на нерухоме майно, що належить ТОВ «Трускавець Естейт» було безпідставно та протиправно зареєстровано за ТОВ КМЦ «Трускавець» і, в зв`язку із наявністю такого запису у державному реєстрі, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав.

Заявник стверджує, що характер зазначених неправомірних дій від моменту їх вчинення був спрямований на подальше відчуження зазначеного об`єкту на користь третіх осіб шляхом введення їх в оману щодо належності ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» права власності за даними державного реєстру. Як зазначалось, внесення недостовірних відомостей про належність відповідачу права власності на нерухоме майно проводилось реєстратором із посиланням на наказ Міністерства юстиції України 1406/5 від 25.04.2017 року (тобто, із посиланням на скасування рішення про реєстрацію прав від 26.01.2017 року за індекс.№33584716). Заявник також вказує, що при внесенні недостовірних відомостей про належність відповідачу права власності на спірне нерухоме майно державним ресторатором не було внесено до державного реєстру відомості про обтяження (іпотеки) зазначеного нерухомого майна, які існували до прийняття рішення від 26.01.2017 р. за індекс. №33584716.

Необхідність вжиття заходів до забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що усвідомлено недобросовісний характер дій відповідача, спрямований на неправомірну реєстрацію за ним права власності, вчинення ним дій (незважаючи на скасування судом підстав реєстрації), які безпосередньо спрямовані на термінове відчуження спірного об`єкту нерухомого майна. ТзОВ «Трускавець Естейт» також стверджує, що намагання відповідача відчужити шляхом продажу єдине майно, яке належить йому на праві власності, а також перебування відповідача на стадії ліквідації в процедурі банкрутства, унеможливить відновлення прав позивача (а також третіх осіб, які можливо будуть брати участь у аукціоні) у будь-який інший спосіб. Тому, на переконання заявника, очевидно, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити і унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник зазначає, що аукціон не відноситься до конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру, а відтак на нього не поширюються обмеження, встановлені частиною 12 статті 137 ГПК України.

При цьому, заявник вважає, що обрані ним способи забезпечення позову не можуть призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки, відповідно до даних реєстру до вирішення спору по суті майно залишиться фактично зареєстрованим за ним і у випадку відмови у задоволенні позову, таке майно може бути реалізовано в подальшому.

Також ТзОВ «Трускавець Естейт» вважає, що з огляду на обрані види забезпечення позову, які не впливають на матеріальний стан відповідача та не призводять до понесення додаткових витрат унаслідок їх застосування, підстави для застосування заходів зустрічного забезпечення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову, вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи.

Слід зазначити, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, слід брати до уваги інтереси не лише позивача, а ще й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та з`ясувати чи застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Предметом спору у цій справі є скасування державної реєстрації за відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю Палацу культури "Мир", загальною площею 7774,7 кв.м, розташовану за адресою Львівська обл., м. Трускавець, вул. Бориславська, буд. 47 (реєстр. номер 115), проведену 16.11.2020 року державним реєстратором Бориславської міської ради Львівської області Раєвою Я.Є. (номер запису про право власності 39207972) та визнання за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт» права власності на вказане нерухоме майно.

Суд зазначає, що постановою від 09.10.2019 ТзОВ "Культурно-мистецький центр "Трускавець" визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гальченка Є.А.

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (з 21.10.2019 р. Кодексом України з процедур банкрутства).

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд вважає за необхідне зазначити, що після відкриття провадження у справі про банкрутство боржник набуває особливий правовий статус. Специфіка правовідносин у процедурі банкрутства полягає у необхідності комплексного та збалансованого регулювання приватно-правових та публічно-правових інтересів щодо неплатоспроможної особи, що вимагає застосування приватно-правових та публічно-правових механізмів у ході провадження у справі про банкрутство. У різні періоди свого розвитку законодавець по-різному проводив межу між приватним та публічним інтересом в регулюванні відносин неплатоспроможності. Законодавство про неплатоспроможність є комплексним, воно об`єднує правові норми приватного та публічного права заради досягнення єдиної мети - найбільш повного задоволення у процедурі банкрутства вимог приватних та публічних кредиторів (податкових органів, органів соціального забезпечення), оскільки по завершенню ліквідаційної процедури таке задоволення унеможливлюється ліквідацією юридичної особи чи використанням майна боржника для задоволення вимог інших кредиторів, які включені до реєстру вимог кредиторів в ході провадження у справі про банкрутство.

Отже, відносно боржника норми Кодексу України про процедури банкрутства мають пріоритет у застосуванні в порівнянні з іншими нормативно-правовими актами.

Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20).

У заяві про забезпечення позову ТзОВ «Трускавець Естейт» просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв. м., розташовану за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, будинок 47, та зупинити аукціон з продажу майна боржника ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець», , нежитлової будівлі - палац культури «Мир», загальною площею 7774,7 кв. м., розташовану за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, будинок 47, розміщений в електронній торговій системі «Prozorro.Продажі», № лоту: 32404113-1.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Суд зазначає, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи наведені положення законодавства та встановлені обставини, беручи до уваги імперативні приписи ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, заявлені позивачем заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно банкрута та зупинення аукціону з продажу майна банкрута, задоволенню не підлягають, оскільки обмежують розпорядження майном банкрута.

Згідно із ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7, 59 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт» про забезпечення позову від 01.03.2023 (вх. № 851/23 від 02.03.2023) відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Суддя Артимович В.М.