ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2023 р. Справа№ 910/2529/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників: позивача - ОСОБА_5

відповідача - Коробка В.Д.

третьої особи - Осипов Д.О.

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2022 р. (повний текст складено 01.12.2022 р.)

у справі № 910/2529/22 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Служба безпеки України в особі Департаменту захисту національної державності України

про часткове скасування наказу № 4574/5 від 21.12.2021 р.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулось з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст) про скасування наказу Міністерства юстиції України № 4574/5 від 21.12.2021 "Про задоволення скарги" в частині скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційних дій:

- № 031014354 від 04.04.2021 р. "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика туризму";

- № 006054536 від 04.04.2021 р. "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра-ТЦ";

- № 025001135 від 04.04.2021 р. "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною щодо Приватного малого підприємства "Інавтострах".

У червні 2022 року до Господарського суду м. Києва від позивача надійшла заява про зміну підстав позову.

Вимоги позивача обгрунтовані тим, що прийнятий відповідачем наказ № 4574/5 від 21.12.2021 р. є протиправним та таким, що не відповідає нормам законодавства, а саме на момент укладення договору від 03.04.2021 р. та вчинення 04.04.2021 р. реєстраційних дій, рішення РНБО не було опубліковане, відтак у державного реєстратора не було підстав для відмови у вчиненні реєстраційних дій на підставі Закону України «Про санкції».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.11.2022 р. у справі № 910/2529/22 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що у Департаменту захисту національної державності України Служби безпеки України були наявні правові підстави для подання скарги, оскільки саме на Службу безпеки України покладено обов`язок зі здійснення контррозвідувальних заходів з метою попередження, виявлення, припинення і розкриття будь-яких форм розвідувально-підривної діяльності проти України. З огляду на те, що скарга надійшла до Міністерства юстиції України 17.12.2021 р., у Міністерства юстиції України були відсутні відомості про те, що скаржник довідався про оскаржувані рішення раніше, ніж за 60 днів до подання скарги, підстави для висновку про пропуск строку на оскарження у відповідача були відсутні. Твердження позивача про опублікування Указу Президента України № 140/2021 від 03.04.2021 р. після проведення реєстраційних дій є необгрунтованими, оскільки даний Указ було оприлюднено в установленому порядку в день його підписання - 03.04.2021 р. в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник Президента України», який є офіційним друкованим виданням. Відтак, з 03.04.2022 р. вчинення в ЄДР реєстраційних дій, спрямованих на відчуження частки ОСОБА_2 в статутному капіталі юридичної особи, є незаконним з огляду на наявність щодо останнього санкцій у вигляді блокування активів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 910/2529/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2022 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/2529/22.

До суду 09.01.2023 р. надійшли матеріали справи № 910/2529/22.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/193/23 від 16.01.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2529/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/2529/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), ОСОБА_3, Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/2529/22 та призначено її до розгляду на 14.02.2023 р.

У судовому засіданні 14.02.2023 р. представники учасників справи надали усні пояснення по суті апеляційної скарги, після чого у судовому засіданні оголошено перерву до 07.03.2023 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/777/23 від 06.03.2023 р. у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2529/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/2529/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 р. справу № 910/2529/22 за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У судовому засіданні 07.03.2023 р. представники сторін та третьої особи надали додаткові усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

03.04.2021 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про поділ майна, набутого в шлюбі, відповідно до якого в особисту приватну власність позивача перейшли, зокрема, корпоративні права на:

- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика Туризму» у розмірі 35%;

- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра-ТЦ» у розмірі 66,6%;

- частку у статутному капіталі Приватного малого підприємства «Інавтострах» у розмірі 19,5118%.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. та зареєстровано в реєстрі за № 791.

Також 03.04.2021 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було підписано акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Фабрика Туризму»; акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Міра-ТЦ»; акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ПМП «Інавтострах».

Підписи сторін на актах приймання-передачі часток посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В.

03.04.2021 р. ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора Фролової Р.В. для вчинення реєстраційних дій про державну реєстрацію змін до відомостей щодо складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика Туризму», Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра-ТЦ» та Приватного малого підприємства «Інавтострах».

Для реєстрації надано наступні документи: заяву щодо державної реєстрації юридичної особи (крім громадських формувань та органів влади (форма 2), акт приймання-передачі частки у статутному капіталі та квитанцію про сплату адміністративного збору;

04.04.2021 р. державним реєстратором Фроловою Р.В. проведено реєстраційні дії, а саме:

- № 031014354 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика Туризму»;

- № 006054536 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра-ТЦ»;

- № 025001135 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» щодо Приватного малого підприємства «Інавтострах».

Позивач зазначає, що перед проведенням реєстраційних дій 04.04.2021 р. державним реєстратором Фроловою Р.В. здійснено перевірку щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з усіх реєстрів на предмет встановлених заборон на зміну учасників юридичних осіб. Станом на момент укладення договору від 03.04.2021 р. та вчиненням реєстраційних дій, не було встановлено заборони вказаним особам здійснювати відчуження часток у статурному капіталі підприємств.

17.12.2021 р. Департамент захисту національної державності Служби Безпеки України звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою № 5/6/1-129, в якій просив скасувати, зокрема, реєстраційні дії:

- № 031014354 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика Туризму»;

- № 006054536 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра-ТЦ»;

- № 025001135 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. щодо Приватного малого підприємства «Інавтострах».

Наказом Міністерства юстиції України № 4574/5 від 21.12.2021 р. «Про задоволення скарги» скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 04.04.2021 р. № 031014354 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. щодо ТОВ «Фабрика Туризму»; від 04.04.2021 р. № 006054536 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. щодо ТОВ «Міра-ТЦ»; від 04.04.2021 р. № 025001135 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. щодо ПМП «Інавтострах».

Вказаний наказ обґрунтований тим, що на момент проведення реєстраційних дій ОСОБА_2 не мав права розпоряджатися належними йому частками у статутних капіталах товариств та підприємств. До ОСОБА_2 застосовано санкцію «блокування активів» відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021 р. «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введене в дію Указом Президента України № 140/2021 від 03.04.2021 р.(далі - рішення РНБО від 02.04.2021 р.).

Також відповідач зазначив, що для вчинення оспорюваних реєстраційних дій заявником надано неповний комплект документів, а саме: надано нотаріально посвідчену копію, а не оригінал, акту приймання-передачі частки у статутному капіталі; квитанцію про внесення плати за «державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу», а не квитанцію про сплату адміністративного збору. Приватний нотаріус повинна була зупинити розгляд документів, поданих для державної реєстрації, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що вказаний вище наказ відповідача, на думку позивача, є протиправним та таким, що не відповідає нормам законодавства та підлягає скасуванню, оскільки прийнятий всупереч ст. ст. 17, 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Як передбачено ч. 9 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Вбачається, що з 01.01.2016 р. набув чинності Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 р., яким визначено процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

У відповідності до ч. 10 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

За п. 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації № 1128 від 25.12.2015 р. розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком. Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Отже до повноважень комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме: оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом; наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника; подання скарги особою, яка не має на це повноважень; закінчення встановленого законом строку подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Згідно з п. 6 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації № 1128 від 25.12.2015 р., якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до п. 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає не пізніше десяти робочих днів з дня її реєстрації рішення про відмову в задоволенні такої скарги із зазначенням мотивів такої відмови. Рішення про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації з підстави оформлення її без дотримання вимог, визначених законом, не позбавляє скаржника права на повторне звернення з такою скаргою в межах визначеного законом строку.

У відповідності до ч. ч. 5, 8 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» до скарги додається документ, що підтверджує повноваження представника скаржника, який її подає. Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті.

Вбачається, що скаргу № 5/6/1-129 від 17.12.2021 р. було підписано Лисюком А., який обіймає посаду т.в.о. першого заступника начальника Департаменту - начальника ГУ «Д» ДЗНД СБ України.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» службова інформація є публічною інформацією з обмеженим доступом.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію у Службі безпеки України, присвоюється гриф «для службового користування» відповідно до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію.

Наказом Центрального управління Служби безпеки України № 400 від 21.08.2012 р. затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України, зокрема до таких відомостей віднесено: відомості щодо комплектування, призначення, зарахування у розпорядження, звільнення, підготовки чи перепідготовки кадрів у системі Служби безпеки України; відомості щодо функціональних (посадових) обов`язків (інструкцій) за посадами військовослужбовців, державних службовців та інших чи працівників у системі Служби безпеки України; відомості про належність співробітників Служби безпеки України до її оперативних підрозділів.

Згідно з п. 2 вказаного Порядку обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до Закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Таким чином, документи щодо призначення на посаду в органи Служби безпеки України Лисюка А., який обіймає посаду т.в.о. першого заступника начальника Департаменту - начальника ГУ «Д» ДЗНД СБ України є службовою інформацією та не підлягає розголошенню.

Враховуючи викладене, у Міністерства юстиції України були відсутні правові підстави для відмови у задоволенні скарги № 5/6/1-129 на підставі п. 1 ч. 8 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації або територіального органу Міністерства юстиції України має містити зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, порушені на думку скаржника.

Зі змісту скарги № 5/6/1-129 від 17.12.2021 р. вбачається, що підставою для її подачі є виявлення випадків недотримання вимог Указів Президента України № 140/2021 від 03.04.2021 р. та № 169/2021 р. від 21.04.2021 р., тому посилання позивача на відсутність у скарзі норм законодавства, що порушені державним реєстратором, є необґрунтованими.

За п. п. 3 - 1 ч. 5 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації або територіального органу Міністерства юстиції України має містити відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення, повідомлення або реєстраційної дії державного реєстратора та/або внесення відомостей до Єдиного державного реєстру.

З поданої скарги № 5/6/1-129 від 17.12.2021 р. вбачається, що її зміст не містить відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення, повідомлення або реєстраційної дії державного реєстратора та/або внесення відомостей до Єдиного державного реєстру.

Службі безпеки України, її органам і співробітникам для виконання покладених на них обов`язків надається право подавати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям усіх форм власності обов`язкові для розгляду пропозиції з питань національної безпеки, у тому числі із забезпечення охорони державної таємниці (п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Службу безпеки України»).

При цьому, Законом України «Про Службу безпеки України» не передбачене право Служби безпеки України в разі виявлення протиправності в діях державних реєстраторів під час здійснення ними реєстраційних записів подачі відповідних скарг.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , укладаючи договір про поділ майна, врегулювали свої приватно-правові відносини, а Служба безпеки України не є учасником ТОВ «Фабрика Туризму», ТОВ «Міра-ТЦ» чи ПМП «Інавтострах», права Департаменту захисту національної державності Служби Безпеки України внаслідок вчинення оскаржуваних реєстраційних дій не порушено.

За таких обставин, подана Департаментом захисту національної державності Служби безпеки України скарга до Міністерства юстиції України не відповідала вимогам ч. 5 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», що є підставою для відмови у її задоволенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Згідно з п. 8 ч. 8 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Як було встановлено вище, оскаржувані реєстраційні дії були вчинені державним реєстратором 04.04.2021 р., однак зі скаргою про їх скасування Департамент захисту національної державності Служби Безпеки України звернувся лише 17.12.2021 р.

Отже Департамент захисту національної державності Служби Безпеки України пропустив строк на подання скарги № 5/6/1-129 від 17.12.2021 р.

Проте, не зважаючи на наявні підстави для відмови у задоволенні скарги, Міністерством юстиції України не було прийнято у відповідності до п. 6 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації № 1128 від 25.12.2015 р. рішення про відмову в задоволенні цієї скарги, а розглянуто скаргу по суті та задоволено її.

Згідно з абз 2 п. 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до п. 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом невідкладно без розгляду її колегіально.

Відповідачем розглянуто скаргу № 5/6/1-129 невідкладно, без розгляду її колегіально, посилаючись на наявність очевидних порушень Закону.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази очевидних порушень Закону України «Про санкції».

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про санкції» з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про санкції» одним з видів санкцій є - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

Як передбачено ч. 3 ст. 5 Закону України «Про санкції», рішення щодо застосування санкцій приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію Указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання Указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

02.04.2021 р. Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (далі - рішення РНБО від 02.04.2021 р.).

Згідно з п. 10 додатку № 1 до рішення РНБО від 02.04.2021 р. до ОСОБА_1 були застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), серед яких, зокрема, блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном, строком на три роки.

Рішення РНБО від 02.04.2021 р. введене в дію Указом Президента України № 140/2021 від 03.04.2021 р.

У відповідності до п. 1 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України не пізніш як у п`ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Офіційними друкованими виданнями є: «Офіційний вісник України» та газета «Урядовий кур`єр».

Офіційним друкованим виданням, в якому здійснюється офіційне оприлюднення законів, актів Президента України, є також інформаційний бюлетень «Офіційний вісник Президента України».

Згідно з п. 4 зазначеного вище Указу Президента України нормативно-правові акти Верховної Ради України і Президента України набирають чинності через десять днів з дня їх офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня їх опублікування в офіційному друкованому виданні.

З роздруківки з офіційного сайту Президента України (офіційне інтернет-представництво) вбачається, що інформацію про введення у дію рішення РНБО від 02.04.2021 р. згідно з Указом Президента України № 140/2021 розміщено 04.04.2021 р. о 17:16 год.

Відповіднодо інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів, Указ Президента України № 140/2021 від 03.04.2021 р. опубліковано в Офіційному віснику України 16.04.2021 р., в Урядовому кур`єрі 06.04.2021 р.

З матеріалів справи вбачається, що реєстраційні дії були вчинені:

№ 031014354 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика Туризму» - 04.04.2021 р. об 12:55 год;

№ 006054536 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра-ТЦ» - 04.04.2021 р. об 13:12 год;

№ 025001135 щодо Приватного малого підприємства «Інавтострах» - 04.04.2021 р. об 12:36 год.

Як передбачено ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», під час проведення реєстраційних дій державний реєстратор зобов`язаний використовувати відомості, які містяться в реєстрах автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Так, державний реєстратор Фролова Р.В. перед вчиненням реєстраційних дій здійснила перевірку застосування до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 санкцій, проте інформація щодо наявності рішення РНБО від 02.04.2021 р. та введення його в дію Указом Президента України № 140/2021 від 03.04.2021 р. була відсутня.

Враховуючи те, що станом на момент вчинення 04.04.2021 р. реєстраційних дій, Указ Президента України № 140/2021, яким введено у дію рішення РНБО від 02.04.2021 р., не був опублікований та не набрав чинності, тому реєстраційні дії проведено без порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а у державного реєстратора не було правових підстав для відмови у вчиненні реєстраційних дій на підставі Закону України «Про санкції».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» підставою для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, є подання документів або відомостей, визначених цим Законом, не в повному обсязі.

Як передбачено ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі.

У відповідності до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» документи в паперовій формі приймаються за описом, примірник якого в день їх надходження видається заявнику з відміткою про дату їх отримання та кодом доступу в той спосіб, відповідно до якого були подані документи.

Згідно з ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи:

1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі;

2) документ про сплату адміністративного збору;

3) один із таких відповідних документів, зокрема:

ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Як вбачається з опису документів для проведення реєстраційної дії, позивачем надано такі документи: заяву про державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу в ЄДР; документ про сплату адміністративного збору; акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства.

Доводи скаржника про те, що державному реєстратору подано копію акту приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства, не підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Також посилання скаржника на те, що державному реєстратору не надано документа про сплату адміністративного збору, колегія також вважає необґрунтованими, оскільки квитанції є належним доказом сплати адміністративного збору та кошти сплачено за реквізитами, які ГУ ДКСУ визначено для сплати адміністративного збору, а саме: Отримувач ГУК в Од.обл./м.Одеса/22010300, рахунок UA0015744.

Таким чином, державний реєстратор Фролова Р.В. отримала усі необхідні документи для проведення реєстрації дії і підтвердила це шляхом складання опису, відтак реєстраційна дія проведена із дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а державний реєстратор Фролова Р.В. мала правові підстави для проведення вказаних вище реєстраційних дій.

Оскільки відповідачем було порушено процедуру розгляду скарги Департаменту захисту національної державності Служби Безпеки України № 5/6/1-129 від 17.12.2021 р., наказ № 4574/5 від 21.12.2021 р. «Про задоволення скарги» прийнятий Міністерством юстиції України з порушенням ч. ч. 3, 5 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та п. п. 5, 6 Порядку № 1128 від 25.12.2015 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2022 р. у справі № 910/2529/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Міністерства юстиції України не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2022 р. у справі № 910/2529/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Міністерство юстиції України.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13.03.2023 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко