ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1224/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.

за участю секретаря судового засідання: Рисухіна Д.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

до Приватного підприємства агентства "Юр-Опора"

про стягнення 6665,20 грн

Процесуальні дії по справі.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Приватного підприємства агентства "Юр-Опора" про стягнення 6665,20 грн заборгованості, з яких 4190,00 грн - орендні платежі та 2475,20 грн - витрати на комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення №22/20 від 02.11.2020 в частині здійснення орендної плати та плати за користування комунальними послугами.

Ухвалою господарського суду від 26.12.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків шляхом надання обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми боргу та усіх наявних у нього документів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

06.01.2023 на виконання вимог вказаної ухвали суду від позивача надійшов лист №3390-05-27 від 02.01.2023 з доданими до нього документами, у т.ч. розрахунок суми основного боргу за лютий - березень 2021 року (а.с.36-53).

Ухвалою суду від 10.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.02.2023.

18.01.2023 до суду від представника позивача надійшла заява №3390-05-27 від 13.01.2023 про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами (а.с.57-60).

У зв`язку з перебуванням судді Прядко О.В. на лікарняному, судове засідання у справі №906/1224/22 07.02.2023 о 14:45 не відбулося (а.с.61).

Ухвалою суду від 13.02.2023 призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.03.2023.

Сторони повноважних представників у судове засідання не направили, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися завчасно і належним чином шляхом направлення копій ухвали суду за їх місцезнаходженням та на електронні пошти, вказані у позовній заяві і Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.63, 64, 18-21, 22-30).

Як зазначалося вище, позивач у заяві №3390-05-27 від 13.01.2023 просив проводити розгляд справи без участі його представника за наявними матеріалами.

Відповідач явку повноважного представника у засідання не забезпечив, будь-яких заяв із зазначенням причин такої неявки, клопотань про відкладення розгляду справи не направив; правом подання письмового відзиву на позовну заяву не скористався.

З огляду на те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а їх неявка та неподання відповідачем відзиву не перешкоджають розгляду справи, враховуючи приписи ст.ст.248, 252 ГПК України про строки та особливості розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу господарський суд, відповідно до ч.9 ст.165, ст.202 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 01.03.2023 підписано вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ч.4 ст.240 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення №22/20 від 02.11.2020 в частині здійснення орендної плати та плати за користування комунальними послугами, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість на загальну суму 6665,20 грн за лютий - березень 2021 року (а.с.1-3).

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин не повідомив, власного контррозрахунку суду не надав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2020 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (орендодавець, позивач) та Приватним підприємством агентством "Юр-Опора" (орендар, відповідач) укладено договір оренди нежитлового приміщення №22/20 (далі - договір) (а.с.6-9), згідно з п.1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення, у складі: приміщень, які зазначені на План-схемі під номерами 7,8 в тому числі у загальному користуванні, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Сквира, вулиця Липовецька, будинок 14, та належить орендодавцю на праві власності на підставі свідоцтва на право власності, надалі за текстом - "об`єкт оренди".

Відповідно до п.п.1.2 - 1.5 договору, План - схема об`єкта оренди є невід`ємною частиною цього договору. Залишкова балансова вартість об`єкта оренди станом на момент укладення договору складає 62242,20 грн. Об`єкт оренди передається у користування орендарю з метою розміщення офісу. Загальна площа об`єкта оренди складає 38 квадратних метрів.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає у користування об`єкт оренди по акту приймання приміщення протягом 5 робочих днів. В акті приймання приміщення вказується технічний стан приміщення, характеристика об`єкта оренди на момент передачі майна орендарю.

У статті 3 договору сторони погодили умови щодо орендної плати.

Так, згідно з п.3.1 договору, базовий щомісячний розмір орендної плати за користування об`єктом оренди становить 11,02 грн, загальний розмір орендної плати складає 419,00 грн, в тому числі ПДВ до 31 березня 2021 року.

Внесення орендних платежів проводиться щомісячно в безготівковій формі на рахунок орендодавця, в строк до 25 числа поточного місяця на підставі наданого орендодавцем рахунку. Орендодавець зобов`язаний виставляти орендарю такі рахунки до 20 числа кожного поточного місяця (п.3.2 договору).

У разі користування об`єктом оренди протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування (п.3.3 договору).

Пунктом 3.4 договору передбачено, що в орендну плату не входять платежі за користування комунальними послугами, а також загально-експлуатаційні витрати, що пов`язані з утриманням та експлуатацією об`єкта оренди (в т.ч. охороною та прибиранням).

За умовами п.3.5 договору, орендар відшкодовує орендодавцю витрати, передбачені в пункті 3.4 цього договору, за виставленими орендодавцем рахунками-фактурами, які, у разі відсутності окремих приладів обліку, формуються орендодавцем за принципом пропорційної участі орендаря у покритті таких витрат відповідно до розміру приміщення, що знаходиться у його користуванні. Відшкодування зазначених витрат здійснюється орендарем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок орендодавця не пізніше трьох днів з дати виставленого орендодавцем рахунку.

Орендар вносить авансом на рахунок орендодавця орендну плату за перший та останній місяці оренди з дати підписання договору та акта прийому-передачі приміщення протягом п`яти днів (п.3.7 договору).

Згідно з п.3.8 договору, підтвердження наданих послуг за цим договором здійснюється шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акта надання послуг за кожний місяць дії договору.

Відповідно до п.п.3.9 - 3.10 договору, два примірники актів надання послуг орендодавець повинен надати орендарю до 5 числа кожного наступного місяця. Орендар зобов`язаний не пізніше п`яти робочих днів після отримання двох примірників актів наданих послуг, передбачених пунктом 3.8 цього договору, належним чином підписати їх та один примірник акта повернути орендодавцю.

У випадку невиконання орендарем п.3.10 цього договору акт, передбачений пунктом 3.8 цього договору, підписаний орендодавцем вважається погодженим орендарем та таким, що підтверджує факт надання послуг за цим договором (п.3.11 договору).

За змістом п.4.3 договору, орендар зобов`язаний, зокрема, у повному обсязі та своєчасно вносити орендні та інші платежі в строки та на умовах, передбачених пунктами 3.2, 3.5 цього договору.

Цей Договір укладено строком на 1 рік, що діє з «01» грудня 2020 року до «30» листопада 2021 року включно (п.8.1 договору).

Будь-які зміни та доповнення до цього договору дійсні лише при умові їх викладення в письмовій формі та підписання належними представниками сторін і скріплення печаткою (п.8.2 договору).

Згідно з п.п.8.4, 8.5 договору, орендар, що належним чином виконував обов`язки за цим договором, має право на продовження договору (укладення договору на новий строк). При цьому про бажання скористатися своїм переважним правом і переукласти договір на новий строк орендар письмово повідомляє орендодавця не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору. При продовженні строку дії договору орендодавець і орендар укладають додаткову угоду до цього договору, який є його невід`ємною частиною або новий договір оренди. В додатковому договорі вказуються нові строки дії цього договору, розміри та терміни платежів, установлених договором, зміни у відношенні прав та обов`язків сторін.

01.12.2020 за актом приймання приміщення орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину нежитлового приміщення, за адресою: Київська область, м.Сквира, вулиця Липовецька, будинок 14, загальною площею 38 кв. м. (а.с.10).

На підтвердження надання послуг за договором оренди №22/20 від 02.11.2020 позивачем долучено акти надання послуг №6465 від 31.12.2020 та №176 від 31.01.2021, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками їх юридичних осіб, а також акти надання послуг №909 від 28.02.2021 та №1416 від 31.03.2021, підписані позивачем в односторонньому порядку (а.с.40, 42, 44, 46).

Як зазначено у позовній заяві, відповідач сплатив орендні платежі та платежі за користування комунальними послугами за грудень 2020 року і січень 2021 року на підставі виставлених рахунків-фактури №6485 від 14.12.2020 на суму 1874,36 грн і №177 від 18.01.2021 на суму 3068,60 грн (а.с.39, 41).

Разом із тим рахунки-фактури №897 від 19.02.2021 на суму 3817,40 грн та №1214 від 10.03.2021 на суму 2847,80 грн, які виставлялися позивачем відповідачу за користування приміщенням та комунальними послугами за лютий та березень 2021 року, залишилися неоплаченими (а.с.43, 45).

До справи долучено довідку №3390-05-27 від 14.12.2022, підписану директором Київської регіональної дирекції ПАТ «НАСК «Оранта» про те, що в рахунок погашення заборгованості за оренду приміщення згідно договору №22/20 від 02.11.2020 від Приватного підприємства агентства «Юр-Опора» надійшли такі платежі: 29.12.2020, згідно банківської виписки №7155, 1874,36 грн та 04.02.2021, згідно банківської виписки №637, 3068,60 грн (а.с.17).

У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе договірних зобов`язань позивач надіслав відповідачу претензію про сплату орендних платежів та пені та дострокове припинення договору оренди вих.№3390-03-06/2132 від 09.06.2021, у якій просив у найкоротші строки забезпечити погашення основної заборгованості на суму 6665,20 грн та нагадав, що договірні умови передбачають штрафні санкції за порушення зобов`язань щодо сплати орендних платежів (а.с.15-16).

Як встановлено судом, вказану претензію було надіслано за адресою: вул.Набережна, буд.25, смт.Ружин, Житомирська обл., 13601, яка належить засновнику та керівнику юридичної особи відповідача Пташинському Вадиму Олеговичу, і така повернулася позивачу без вручення адресату з відміткою відділення поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.68-71, 16).

21.09.2021 позивач надіслав відповідачу лист №3390-05-27/3667 від 21.09.2021 з актами звірки взаєморозрахунків №214/21 від 15.09.2021 за період з 01.01.2021 по 31.08.2021 для підписання, один примірник якого просив повернути. Даний лист було надіслано за юридичною адресою відповідача: вул.Бірюкова, 13, смт.Ружин, Житомирська обл.,13601, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовою накладною (а.с.13, 14).

Попри те вимоги позивача залишилися без відповіді та задоволення з боку відповідача, що стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання, згідно зі ст.174 ГК України, є господарський договір.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч.ч.1, 3 ст.626 ЦК України).

Положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ст.610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Правовідносини сторін у даній справі виникли за договором, який за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Об`єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) (ч.3 ст.283 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч.ч.1, 4 ст.286 ГК України).

Факт прийняття відповідачем в користування нерухомого майна за договором оренди нежитлового приміщення №22/20 підтверджується матеріалами справи, зокрема актом приймання приміщення від 01.12.2020.

Виходячи з умов договору, передбачених п.п.3.8, 3.10, 3.11, акти надання послуг за лютий - березень 2021 року вважаються погодженим відповідачем і такими, що підтверджують факт надання позивачем послуг за спірний період на загальну суму 6665,20 грн, для оплати вартості яких були виставлені відповідні рахунки-фактури.

Як зазначалося судом вище, позивач інформував відповідача про стан заборгованості, направляючи листи за місцем проживання керівника і засновника підприємства та його місцезнаходженням.

При цьому жодних заперечень щодо прийняття наданих послуг, визначення їх вартості від відповідача не надходило і матеріали справи не містять.

Відтак станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за оренду приміщення та користування комунальними послугами згідно вказаного договору за лютий-березень 2021 року становить 6665,20 грн.

Розрахунок заборгованості за договором оренди наявний в матеріалах справи та перевірений судом (а.с.38).

Вищевказані обставини як щодо розміру заборгованості з орендної плати за спірний період, так і щодо відсутності оплат відповідачем не спростовано, контррозрахунку чи доказів погашення заборгованості суду не надходило.

Відповідно до приписів ч.3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України).

Згідно зі ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Положеннями ст.ст.76, 77 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (такий правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 13.01.2022 у справі №910/6552/20).

Відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За висновками суду, позивач довів факт неналежного виконання відповідачем свого обов`язку зі здійснення орендної плати та плати за користування комунальними послугами за договором оренди нежитлового приміщення №22/20 від 02.11.2020, а наявність боргу в сумі 6665,20 грн підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, доказів оплати боргу у повному обсязі не надав.

Враховуючи викладені обставини, дослідивши матеріали справи та норми чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства агентства "Юр-Опора" (вул.Бірюкова, буд.13, смт.Ружин, Ружинський р-н, Житомирська обл., 13600, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (вул.Здолбунівська, буд.7-Д, м.Київ, 02081, ) 6665,20 грн заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення №22/20 від 02.11.2020 та 2481,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.03.23

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу; 2 - позивачу (рек.) + ; 3 - відповідачу (рек.) +