ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. Справа№ 910/15014/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Гуменюк І.О.,

за участю представників:

від прокуратури - Греськів І.І.,

від позивача - Дем`яненко С.О.,

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2023 про відмову у вжитті заходів забезпечення позову у справі № 910/15014/22 (суддя - Літвінова М.Є., повний текст складено - 17.01.2023) за позовом Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "МСФ Профіль" про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

ВСТАНОВИВ наступне.

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах Київської міської ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МСФ Профіль" (далі - відповідач) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11.01.2022, індексний номер 62793272, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "МСФ Профіль" (вул. Карла Маркса, 7, м. Київ, 02088, ) на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. "Д", споруди загальною площею 9,3 кв.м на Набережно-Печерській дорозі, 5 у м. Києві, припинивши вказане право товариству з обмеженою відповідальністю "МСФ Профіль".

Крім цього, прокурором подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

- до набрання рішенням законної сили у справі накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. "Д", споруди загальною площею 9,3 кв.м за адресою: м. Київ, Набережно-Печерська дорога, 5 у Печерському районі міста Києва, що на праві приватної власності зареєстровано за ТОВ "МСФ Профіль" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності 46110373);

- до набрання рішенням законної сили у справі заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "МСФ Профіль" (вул. Карла Маркса, 7, м. Київ, 02088, ) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомого майна: нежитлової будівлі літ. "Д", споруд загальною площею 9,3 кв.м за адресою: м. Київ, Набережно-Печерська дорога, 5 у Печерському районі міста Києва в тому числі: укладати договори купівлі- продажу або іншим способом відчужувати права на вказаний об`єкт нерухомості, передавати його у користування третім особам, здійснювати заходи щодо поділу, об`єднання, виділення частини вказаного нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності 46110373);

- до набрання рішенням законної сили у справі заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. "Д", споруди загальною площею 9,3 кв.м за адресою: м. Київ, Набережно-Печерська дорога, 5 у Печерському районі міста Києва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності 46110373).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2023 відмовлено у задоволенні заяви Першого заступника керівника Київської міської прокуратури про забезпечення позову у справі № 910/15014/22.

Місцевий господарський суд, приймаючи вказану ухвалу, дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів не обґрунтована і документально не підтверджена, в тому числі, що відповідачем вчиняються дії на розпорядження спірним майном, як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які б засвідчували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Будь-яких доказів того, що відповідачем вчиняються будь-які дії щодо реалізації спірного майна чи підготовки до реалізації, заявником до поданої заяви не додано.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що у поданій заяві міститься лише посилання на потенційне порушення прав, без доведення необхідності термінового забезпечення позову визначеними заявником способами.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Перший заступник керівника Київської міської прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В судовому засіданні представники апелянта та позивача підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить телефонограма.

Крім цього, на належну відповідачу адресу електронної пошти судом було здійснено направлення ухвали про призначення справи до розгляду на 27.02.2023, що підтверджується відповідною роздруківкою.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Згідно з частинами першою, другою статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 137 ГПК України).

За змістом ст. 136 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

З матеріалів вбачається, що предметом позову є вимоги немайнового характеру про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "МСФ Профіль" (вул. Карла Маркса, 7, м. Київ, 02088, ) на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. "Д", споруди загальною площею 9,3 кв.м на Набережно-Печерській дорозі, 5 у м. Києві.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає, що реєстрація за відповідачем права власності на нерухоме майно зумовила набуття останнім можливості реалізовувати правомочності власника такого майна та розпоряджатися ним. В свою чергу поданий прокуратурою позов може спонукати відповідача до вчинення реєстраційних дій щодо зміни власника такого майна, що може свідчити про наявність реальної можливості утруднення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача.

Враховуючи те, що предметом спору є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "МСФ Профіль" (вул. Карла Маркса, 7, м. Київ, 02088, ) на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. "Д", споруди загальною площею 9,3 кв.м на Набережно-Печерській дорозі, 5 у м. Києві, Суд зазначає, що на підставі статей 317, 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зазначене свідчить про те, що до набрання рішенням законної сили відповідач має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а відтак вчинення власником дій щодо розпорядження вказаним майном до набрання рішенням суду законної сили може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що ефективним та одночасно співмірним заходом забезпечення позову про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "МСФ Профіль" (вул. Карла Маркса, 7, м. Київ, 02088, ) на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. "Д", споруди загальною площею 9,3 кв.м на Набережно-Печерській дорозі, 5 у м. Києві є заборона вчинення реєстраційних дій відносно такого нерухомого майна, адже до вирішення даного спору по суті, вчинення будь - яких дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на вказаний об`єкт нерухомого майна, призведе до того, що позивач не зможе відновити своє право в межах одного цього судового провадження, без нових звернень до суду.

Таким чином, за висновком колегії суддів, за відсутності застосування відповідного заходу забезпечення у цій справі можуть виникнути обставини, які істотно ускладнять ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому, суд враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо вказаного нерухомого майна, не завдасть шкоди та збитків відповідачу, а також жодним чином не обмежить та не позбавить прав та законних інтересів власника майна (права володіння та користування своїм майном), адже такі заходи мають тимчасовий характер та не позбавляють останнього його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджають займатись господарською діяльністю як такою взагалі, у той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, вжиті заходи забезпечення позову мають наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду цієї справи по суті та ніяким чином не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті.

При цьому, Суд не вбачає підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України, оскільки в даному випадку вимоги позивача носять немайновий характер й відсутні можливі збитки відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

В свою чергу, Суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. "Д", споруди загальною площею 9,3 кв.м на Набережно-Печерській дорозі, 5 у м. Києві, а також шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "МСФ Профіль" (вул. Карла Маркса, 7, м. Київ, 02088, ) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомого майна, в тому числі: укладати договори купівлі - продажу або іншим способом відчужувати права на вказаний об`єкт нерухомості, передавати його у користування третім особам, здійснювати заходи щодо поділу, об`єднання, виділення частини вказаного нерухомого майна, з огляду на наступне.

Так, наведені заходи забезпечення можуть застосуватись лише у справі, в якій заявлено майнову вимогу, в свою чергу, даний спір є немайновим.

Таким чином, колегією суддів відмовляється у вжитті вказаних заходів забезпечення.

В свою чергу, вжитий судом захід забезпечення узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Враховуючи доводи заявника, наведені у заяві, з огляду на предмет та підстави позовних вимог, суд дійшов висновку, що заява прокурора про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду відповідно - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2023 про відмову у вжитті заходів забезпечення позову у справі №910/15014/22 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2023 про відмову у вжитті заходів забезпечення позову у справі №910/15014/22 скасувати.

3. Заяву Першого заступника керівника Київської міської прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

4. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони до набрання рішенням у даній справі законної сили державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. "Д", споруди загальною площею 9,3 кв.м за адресою: м. Київ, Набережно-Печерська дорога, 5 у Печерському районі міста Києва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності 46110373).

5. У задоволенні решти заяви Першого заступника керівника Київської міської прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 27.02.2026 року.

7. Стягувачем за даною постановою є: Київська міська прокуратура (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПРЕДСЛАВИНСЬКА, будинок 45/9, код 02910019).

8. Боржником за даною постановою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "МСФ Профіль" (02088, м. Київ, вул. Карла Маркса, 7, код 39008253)

9. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 06.03.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко