ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2023 р. Справа№ 52/803

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Луцюк А.В. За участю представників учасників процесу: від стягувача: Максимчук О.В. (самопредставництво); від боржника Рева В.В. (самопредставництво); від ВДВС: не з`явився.
Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803 (суддя Ломака В.С., м. Київ, повний текст складено - 03.10.2022)

за скаргою Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на дії старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі № 52/803

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі 135 Домобудівельного комбінату

про стягнення 598 002,40 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

У грудні 2009 року Відкрите акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі 135 Домобудівельного комбінату про стягнення 484 107,43 грн. основного боргу, 113 894,97 грн інфляційних витрат, а загалом 598 002,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором №02820/1-1-02 від 22.07.2003 року на послуги водопостачання та водовідведення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.12.2010 року в цій справі (суддя Чебикіна С.О.) позов Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задоволено; стягнуто з Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі 135 Домобудівельного комбінату (02099, місто Київ, вулиця Бориспільська, 19, код 08404501) на користь позивача 484 107,43 грн боргу, 113 894,97 грн інфляційної складової боргу, 5 980,02 грн державного мита та 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

20.01.2011 року на виконання вказаного рішення місцевим господарським судом видано відповідний наказ.

Короткий зміст за скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на дії старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

15.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" від 14.09.2022 року №169 (далі - боржник) на дії старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправа А.О. (далі - Державний виконавець/ВДВС), в якій скаржник просив суд:

- визнати протиправними дії Державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 69714495 та скасувати означену постанову;

- визнати протиправною бездіяльність Державного виконавця, яка полягала у не винесенні постанови про закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження № 69714495;

- скасувати постанову Державного виконавця від 25.08.2021 про відкриття виконавчого провадження №69714495;

Обґрунтовуючи викладені вимоги, скаржник посилався на те, що в порушення абзацу 2 частини 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" Державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження №69714495 боржником за наказом господарського суду міста Києва від 20.01.2011 року № 52/803 визначено Філію "135 Домобудівельний комбінат" Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (далі - Філія), яка не має статусу юридичної особи. Зважаючи на викладене, 06.09.2022 року Державне підприємство Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (далі - Підприємство) подало Державному виконавцю клопотання про закриття виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу, яке останнім залишено без задоволення. Крім того, скаржник вказував, що кошти, які перебувають на банківських рахунках Філії, є коштами зі спеціальним режимом використання, звернення стягнення на які заборонено законом.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її ухвалення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803 у задоволенні скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" від 14.09.2022 року № 169 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії Державного виконавця місцевий господарський суд виходив, із скаржником правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Державного виконавця, яка полягала у не винесенні постанови про закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження №69714495 та безпідставність вимог підприємства про визнання протиправними дій Державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.08.2022 року №69714495 та скасування означеної постанови.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Державне підприємство Міністерство оборони України "Укрвійськбуд" (далі - скаржник/підприємство) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803 скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на дії старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити:

- визнати протиправним дії старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Бойправа А.О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №69714495;

- визнати протиправним бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Бойправа А.О. про не винесення постанови про закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу в межах виконавчого провадження №69714495;

- скасувати постанови старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Бойправа А.О. від 25.08.2022 про відкриття виконавчого провадження №69714495.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 95, 96 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 15 Закону України «Про виконавче провадження», а також неповним з`ясуванням обставин справи.

Скаржник зазначає, що поза увагою місцевого господарського суду залишилися доводи про те, що в порушення абзацу 2 частини 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" Державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження №69714495 боржником за наказом господарського суду міста Києва від 20.01.2011 року №52/803 визначено Філію "135 Домобудівельний комбінат" Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", яка не має статусу юридичної особи. Зважаючи на викладене, 06.09.2022 року Державне підприємство Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" подало Державному виконавцю клопотання про закриття виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу, яке останнім залишено без задоволення, а також те, що кошти, які перебувають на банківських рахунках Філії, є коштами зі спеціальним режимом використання, звернення стягнення на які заборонено законом.

Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

Стягувач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив, в якому просив апеляційну скаргу боржника залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін, посилаючись на те, що Державним виконавцем у відкритому виконавчому провадженні №69714495, вчиненні у відповідності до вимог чинного законодавства т здійснюється у межах Закону України «Про виконавче провадження» з дотриманням законних прав та інтересів стягуюча та боржника.

ВДВС було подано до Північного апеляційного господарського суду відзив, в якому останній просить апеляційну скаргу боржника залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, посилаючись на те, що державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження»; крім того, ВДВС вказувало про те, що у державного виконавця були відсутні підстави для повернення наказу, оскільки такий наказ відповідав положенням ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2022 апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" у справі №52/803 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Апеляційна скарга Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 вирішено, витребувати з матеріали справи №52/803 та відкласти розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №52/803.

03.11.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №52/803.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803 - залишено без руху. Роз`яснено Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині, шляхом звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку та поданням відповідних доказів.

06.12.2022 з використання електронного підпису та через «Електронний суд» на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про (усунення недоліків) поновлення строку на апеляційне оскарження на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 задоволено клопотання Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803; відкрито апеляційне провадження у справі №52/803; розгляд апеляційної скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803 призначено 25.01.2023.

Проте у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. (головуючий суддя (суддя - доповідач) у відпустці, судове засідання призначене на 25.01.2023, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803 призначено 28.02.2023.

Явка сторін

У судове засідання 28.02.2023 з`явилися представник стягувача та представник боржника.

Представники ВДВС судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

Нормами ст. 120 ГПК України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 надіслана учасникам справи на їх електронні адреси, наявні у справі та в електронні кабінети учасників.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від ВДВС через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що ВДВС належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність ВДВС клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ВДВС.

Позиції сторін у справі

Представник боржника у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803 скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на дії старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.

Стягувач просив апеляційну скаргу боржника залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ суду є виконавчим документом. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч. ч. 1, 2 ст. 327 ГПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

За змістом пункту 1 частини 1 статі 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 року в справі №910/7221/17 зазначив, що в силу приписів вищевказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується "правомірна поведінка" виконавця.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У пункті 9 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У відповідності до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 339 ГПК України).

Як встановлено місцевим господарським судом на виконанні у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №69714495 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 20.01.2011 року №52/803 про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі 135 Домобудівельного комбінату на користь Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" залишку боргу в сумі 579 968,48 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 вказаної статті у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Матеріали справи свідчать, що у серпні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою №996/12/12/02-22 про примусове виконання судового наказу та відкриття виконавчого провадження, в якій просило відкрити виконавче провадження за наказом господарського суду міста Києва від 20.01.2011 року № 52/803 про стягнення з боржника ДП МОУ "Укрвійськбуд" в особі Філії на користь стягувача залишку боргу в сумі 579 968,48 грн, змінити назву стягувача з Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", а також накласти арешт на майно та розрахункові рахунки боржника в банківських установах, які будуть виявлені державним виконавцем під час виконавчого провадження.

Постановою Державного виконавця від 25.08.2022 року відкрито виконавче провадження №69714495 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 20.01.2011 року № 52/803 про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі 135 Домобудівельного комбінату на користь Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" залишку боргу в сумі 579 968,48 грн.

Боржником у вказаній постанові зазначено: Філія "135 Домобудівельний комбінат" Державного підприємства МО України "Укрвійськбуд" (адреса: місто Київ, вулиця Бориспільська, 19; ).

Стягувач: Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (адреса: місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 1-А; ).

Вказаною постановою боржника зобов`язано протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно і попереджено останнього про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Крім того, з боржника стягнуто виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 57 996,84 грн.

Обґрунтовуючи скаргу від 14.09.2022 року № 169, Підприємство посилалася на те, що листом від 06.09.2022 року № 163 останнє звернулося до Державного виконавця з клопотанням, в якому, зважаючи на неможливість визначення Філії в якості боржника у виконавчому провадженні № 69714495, просило повернути виконавчий документ (наказ господарського суду міста Києва від 20.01.2011 року № 52/803) стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що у вищевказаному клопотанні скаржник зазначав про те, що Філія не є юридичною особою, не наділена цивільною процесуальною дієздатністю та не може виступати стороною у виконавчому провадженні, а відтак не може нести самостійно цивільну відповідальність у розумінні статей 80-83, 87, 89-94, 96 Цивільного кодексу України. Беручи до уваги викладене, Підприємство просило Державного виконавця повернути виконавчий документ відповідно до пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження", проте останнім таких дій вчинено не було.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 9 частини 1 статті 37 Закону «Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Проте скаржником у встановленому законом порядку не було доведено та підтверджено відповідними доказами наявності обставин, безпосередньо вказаних у пункті 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження", у тому числі встановлення законодавчої заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника у виконавчому провадженні №69714495, а також заборони проведення стосовно боржника інших виконавчих дій, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

При цьому, місцевим господарським судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні й інші докази, які б свідчили про наявність підстав для винесення Державним виконавцем постанови про повернення наказу господарського суду міста Києва від 20.01.2011 року №52/803 стягувачу згідно з іншими пунктами частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, сам лише факт зазначення Державним виконавцем у постанові від 25.08.2022 року про відкриття виконавчого провадження №69714495 боржником Філії "135 Домобудівельний комбінат" Державного підприємства МО України "Укрвійськбуд" (яка згідно з її статутними документами не є юридичною особою), а не Підприємства в особі цієї Філії, не свідчить про відсутність правових підстав для відкриття цього виконавчого провадження за заявою стягувача та не підтверджує виникнення у Державного виконавця обов`язку з винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а застосоване Державним виконавцем у наведеній постанові формулювання найменування боржника безпосереднього не призводить до порушення прав Підприємства чи зміни суб`єктного складу сторін спору у справі №52/803 чи учасників виконавчого провадження.

Крім того, в самому виконавчому документі - наказі господарського суду міста Києва від 20.01.2011 року №52/803, реквізити боржника зазначені наступним чином: місто Київ, вулиця Бориспільська, 19, код 08404501, що повністю відповідає реквізитам боржника, вказаним у спірній постанові Державного виконавця від 25.08.2022 року про відкриття виконавчого провадження №69714495. З огляду на викладене, суд зазначає, що присвоєно саме Філії, тоді як згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також зазначеною скаржником у скарзі від 14.09.2022 року № 169 інформацією, кодом ЄДРПОУ Підприємства є: 24308300.

Доказів, які свідчать по скасування судового рішення у справі №52/803, чи доказів звернення до суду із заявою про роз`яснення цього рішення суду чи виправлення в ньому описок, скаржником не надано.

У той же час оскаржувана постанова містить чіткі відомості про зміст виконавчого документа: "Стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі 135 Домобудівельного комбінату на користь Відкритого акціонерного товариства Акціонерна компанія Київводоканал залишку боргу в сумі 579 968,48 грн".

Посилання скаржника на порушення Державним виконавцем приписів абзацу 2 частини 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно буди відхилені місцевим господарькитм судом, з огляду на те, що за умовами цієї статті боржником є, зокрема, юридична особа, на яку покладається обов`язок щодо виконання рішення, визначена саме виконавчим документом, яким у даному випадку є наказ господарського суду міста Києва від 20.01.2011 року № 52/803, а не постанова від 25.08.2022 року про відкриття виконавчого провадження № 69714495.

Водночас положеннями частини 2 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Твердження скаржника як у скарзі на ВДВС так і апеляційній скарзі про те, що кошти, які перебувають на банківських рахунках Філії, є коштами зі спеціальним режимом використання, звернення стягнення на які заборонено законом, жодним чином не впливають на правомірність дій Державного виконавця щодо винесення постанови від 25.08.2022 року про відкриття виконавчого провадження №69714495.

Судом апеляційної не приймається до уваги посилання скаржника на те, що виокремлення рахунків зі спеціальним режимом використання належить до повноважень органу державної виконавчої служби також, оскільки саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 20.04.2022 року в справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21).

Більше того, спірною постановою від 25.08.2022 року про відкриття виконавчого провадження №69714495 арешт на грошові кошти чи майно як Підприємства, так і Філії, в установленому Законом порядку взагалі не накладався.

З огляду на встановлені у справі обставини у їх сукупності та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність скаржником правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Державного виконавця, яка полягала у не винесенні постанови про закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження №69714495, та безпідставність вимог Підприємства про визнання протиправними дій Державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.08.2022 року №69714495 та скасування означеної постанови.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення скарги на дії державного виковці.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803 та, відповідно, апеляційна скарга Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-271, 275, 276, 281-284, 339 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №52/803 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Справу №52/803 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями - 06.03.2023

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова