ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"06" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/647/23

Суддя Христенко О.О., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця Дмитрієва Віктора Вікторовича (

АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне об`єднання «Герц»

(08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Боголюбова, 6)

про стягнення 419 146,42 грн

ВСТАНОВИВ:

01.03.2023 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява № 189/02 від 24.02.2023 (вх. № суду 572/23) Фізичної особи-підприємця Дмитрієва Віктора Вікторовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне об`єднання «Герц» про стягнення 419 146,42 гривень.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До позовної заяви позивачем додано клопотання № 190/02 від 24.02.2023 (вх. № суду 4007/23) про відстрочення сплати судового збору.

Законодавче закріплення судових витрат має на меті:

по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат);

по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотриманням вимог Конвенції залишається за Судом («Голдер проти Сполученого Королівства» і «Z та інші проти Сполученого Королівства», рішення суду, цитовані вище, так само; та, mutatis mutandis, «Ейрі проти Ірландії», рішення від 09.10.1979).

Так, зокрема, законодавець у статті 8 Закону України «Про судовий збір» закріпив норму відповідно до якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведений перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення чи звільнення від його сплати є вичерпним, а тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених зазначеними положеннями цього Закону.

Водночас наведеними правовими нормами Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору або зменшити його розмір.

Враховуючи вищевикладене на підставі положень Закону України «Про судовий збір» суд може розстрочити/відстрочити сплату судового збору лише за заявою фізичної особи позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 909/8/18 та від 27.08.2021 у справі № 910/17429/19.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється, зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Розміри ставок судового збору встановлено ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пп. 1 п. 2 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 р. становить 2684,00 грн.

Позивачем заявлено позов ціна якого становить 419 146,05 грн.

Тобто, за подання до суду позовної заяви з ціною позову 419 146,05 грн розмір судового збору становить 6 287,19 грн = 419 146,05 грн x 1,5 %.

Позивач у клопотанні про відстрочення сплати судового збору в розмірі 6 287,19 грн до Державного бюджету України зазначає про відсутність фінансової можливості сплатити судовий збір.

В той же час, позивач надає до суду докази про сплату готівкою за адвокатські послуги адвокату Деменковій Є.С. 20 000,00 грн (копія розрахункової квитанції від 03.01.2023 додається до позовної заяви).

Таким чином, суд не вбачає підстав фінансової неможливості позивача сплатити до Державного бюджету України судовий збір у сумі 6 287,19 грн, який втричі менше ніж сума, яку позивач сплатив адвокату за надані послуги.

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє позивачу у задоволенні клопотання № 190/02 від 24.02.2023 (вх. № суду 4007/23) про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху за такими недоліками позовної заяви: не надано належних доказів слати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст.174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 162, 164, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Дмитрієву Віктору Вікторовичу у задоволенні клопотання № 190/02 від 24.02.2023 (вх. № суду 4007/23) про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Дмитрієва Віктора Вікторовича залишити без руху.

3. Запропонувати Фізичній особі-підприємцю Дмитрієву Віктору Вікторовичу усунути недоліки позовної заяви (вх. № суду 1905/22 від 31.10.2022) шляхом подання до суду належних доказів слати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

4. Запропонувати позивачу в строк до п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви.

5. Роз`яснити Фізичній особі-підприємцю Дмитрієву Віктору Вікторовичу, що у разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, вимог цієї ухвали, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Ухвалу підписано - 06.03.2023.

Суддя О.О. Христенко