ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2023 р. Cправа № 902/1129/22

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Зеленюк О.В.,

представників:

позивача - Верхацького І.В.,

відповідача - Ткачука Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" (пров. Данила Нечая, буд. 1, с. Зарванці, Вінницький район, Вінницька область, 23223)

про стягнення 1 920 215,16 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" про стягнення 1 920 215,16 грн.

Ухвалою суду від 09.11.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1129/22 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 01.12.2022.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого протокольною ухвалою від 19.12.2023 продовжено на 30 днів на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України, учасники справи скористалися правом на подання заяв по суті спору: відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 138-176, т. 1), позивачем - відповідь на відзив відповідача (а.с. 185-186, т. 1).

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито таку стадію судового процесу та призначено справу до розгляду по суті на 23.02.2023, про що постановлено ухвалу від 24.01.2023 у протокольній формі.

21.02.2023 через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи доказів того, що станом на 20.02.2023 спірний основний борг становить 825 465,36 грн.

На визначений час у судове засідання 23.02.2023 з`явилися усі учасники справи.

Слід зазначити, що ухвалою від 22.11.2022 забезпечено участь представника позивача у судових засіданнях у справі № 902/1129/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Рамковим договором купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ГПС від 30.09.2021 в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" 1 920 215,16 грн заборгованості, з яких: 1 338 996,56 грн - основного боргу; 257 565,06 грн - пені; 16 229,23 грн - 3% річних; 62 690,05 грн - інфляційних втрат та 244 734,26 грн - штрафу.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на викладене у відзиві на позовну заяву. Поряд з цим просив суд зменшити суму неустойки.

У відзиві на позовну заяву відповідач підтверджує укладення Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ГПС від 30.09.2021 з позивачем, водночас вказує на укладення ряду договорів про договірне списання коштів (№400061403/01 від 22.10.2021, №400061403/02 від 23.10.2021, №400061404/03 від 19.11.2021, №400061403/04 від 20.12.2021, №400061403/05 від 21.01.2022, №400061403/06 від 16.02.2022 та №400061403/07 від 22.03.2022), відповідно до яких АТ "Ощадбанк" з 01.12.2021 до повного виконання грошових зобов`язань відповідача, які виникли на підставі укладених між відповідачем та позивачем Додаткової угоди №10-БГр-ГПС від 30.09.2021 до Індивідуального Договору №БГр-21/2-ГПС від 30.09.2021 до Рамкового Договору №2рд_БГр-ГПС від 30.09.2021 та з урахуванням усіх додаткових договорів, угод, змін та доповнень здійснюватиме списання коштів з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

Як стверджує Товариство з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс", повідомленням від 07.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" проінформувало АТ "Ощадбанк" про припинення договірного списання коштів з рахунку відповідача на рахунок позивача у зв`язку з погашенням заборгованості на виконання умов Договору про договірне списання №400061403/06. Про нарахування штрафних санкцій позивачем відповідача повідомлено не було.

За таких обставин відповідач вважає, що заявлена позивачем сума стягнення не є остаточною, оскільки кошти які надходять на рахунок відповідача, на підставі вказаних договорів списуються на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Трейдинг", а тому сума заборгованості може бути меншою заявленої в позовній заяві.

Зокрема, станом на 18.11.2022 сума заборгованості становить 1 061 124,01 грн, при цьому може бути значно меншою на дату прийняття рішення у справі.

Окрім того, відповідач вказує, що в даному випадку мають місце форс-мажорні обставини, пов`язані з воєнним станом в Україні, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати умови Рамкового договору купівлі-продажу газу № 2рд_БГр-ГПС, Індивідуального Договору № БГр-21/22-ГПС від 30.09.2021, Додаткової угоди № 04-БГр-ГПС від 21.03.2022 до Індивідуального Договору № БГр-21/22-ГПС від 30.09.2021 до Рамкового Договору № 2рд_БГр-ГПС від 30.09.2021.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" зазначає про компенсаторний характер цивільно-правової відповідальності, а не спрямованість на покарання боржника, як підстави для зменшення штрафних санкцій.

У відповіді на відзив відносно договірного списання позивач акцентує увагу, що зобов`язання за поставку саме природного газу, що здійснена у березні 2022 було виконано у повному розмірі на суму 3 000 944,80 грн, однак із порушенням строків, що були визначені умовами договору.

Кожний окремий договір про договірне списання забезпечував виконання конкретно визначеного місяця поставки природного газу.

Повідомленням від 07.09.2022 № 125/13-4427 ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" повідомило саме про погашення заборгованості за поставлений природний газ згідно Додаткової угоди № 03-БГр-ГПС від 15.02.2022 (поставка березня 2022 року).

Щодо форс-мажорних обставин позивач зазначає, що такі обставини не мають преюдиційного характеру. Сам факт введення воєнного стану не може вважатися належною правовою підставою для невиконання зобов`язання. Обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок, отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання рішення та військовими діями.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

30.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (Продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" (Покупець, відповідач) укладено Рамковий договір купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ГПС (Рамковий договір)

Відповідно до п. 1.1. Рамкового договору цей договір (включаючи усі зміни та доповнення) регулює відносини Сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за угодою, що надалі іменується - "Індивідуальний Договір". Форма Індивідуального Договору наведена у Додатку 1, що є невід`ємною частиною Договору.

Згідно із п. 1.3. Рамкового договору умовами Індивідуального Договору визначається Договірна ціна, Договірна вартість, Договірний обсяг, Періоди поставки, порядок оплати, Пункт поставки та інші умови, визначені згідно з цим Договором. У разі якщо інше не передбачено умовами Індивідуального Договору, застосовуються положення цього Рамкового Договору.

За умовами п. 1.4. Рамкового договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю природний газ в обсягах та у строки, що погоджені Сторонами у відповідному Індивідуальному Договорі, а Покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені відповідним Індивідуальним Договором та цим Рамковим Договором.

Продавець передає Покупцеві природний газ у порядку та на умовах, визначених у Індивідуальному Договорі. Перехід права власності на природний газ відбувається на умовах, передбачених цим Договором, якщо інше не передбачено Індивідуальним Договором (п. 3.1. Рамкового договору).

Відповідно до п. 4.4. Рамкового договору Покупець має здійснити оплату за природний газ на умовах, передбачених Індивідуальним договором.

Пунктом 6.3. Рамкового договору сторони погодили, що за порушення Покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених Договором та/або Індивідуальним Договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення Покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5 (п`ять) робочих днів, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% від суми простроченого платежу.

30.09.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Рамкового договору, якою викладено п. 3.5.1. та Додаток 1 до Рамкового договору в новій редакції.

Додатковою угодою №2 від 08.10.2021 сторони знову внесли зміни до Додатку 1 до Рамкового договору.

За змістом укладеної між сторонами Додаткової угоди №3 до Рамкового договору від 12.04.2022 викладено п. 4.1. Рамкового договору у новій редакції, визначивши, що загальна вартість цього Договору не може перевищувати 19 514 600 грн, включаючи ПДВ.

30.09.2021 між позивачем та відповідачем укладено Індивідуальний договір №БГр-21/22-ГПС до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ГПС від 30.09.2021 (Індивідуальний договір №БГр-21/22-ГПС), відповідно до п. 1 якого визначено загальний період поставки з 01.10.2021 до 30.04.2022.

Плановий Договірний обсяг природного газу за Загальний період поставки складає 2 580,000 тис. куб.м. (п. 3 Індивідуального договору № БГр-21/22-ГПС).

Згідно із п. 7 Індивідуального договору № БГр-21/22-ГПС протягом 3-х (трьох) робочих днів після отримання Продавцем Заявки, Сторони укладають відповідну Додаткову угоду до Індивідуального Договору, в якій визначають Договірний обсяг природного газу на Період поставки, відповідно до поданої Заявки та його Договірну вартість.

За змістом п. 8 Індивідуального договору № БГр-21/22-ГПС сторони погодили, що договірна вартість газу за Період поставки розраховується як добуток Договірного обсягу відповідно до укладеної Сторонами Додаткової угоди та наданої Покупцем Заявки та Договірної ціни, визначеної в пункті 10 Індивідуального договору № БГр-21/22-ГПС.

Договірна вартість газу, який буде придбаний Покупцем на умовах цього Індивідуального Договору, за Загальний період поставки буде становити 7420,00 грн з ПДВ за 100 куб.м. (п. 10 Індивідуального договору № БГр-21/22-ГПС).

Відповідно до п. 12 Індивідуального договору №БГр-21/22-ГПС оплата Договірної вартості за відповідний Період поставки здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок Продавця протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки.

З вересня 2021 року по квітень 2022 року сторони уклали ряд додаткових угод до Індивідуального договору №БГр-21/22-ГПС (а.с. 71-91, т.1), визначивши, зокрема помісячний обсяг поставки та відповідну договірну вартість природного газу.

На виконання умов Договору, позивачем в період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 19 459 680,13 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи комерційними актами приймання-передачі природного газу (а.с. 92-97, том 1).

Поряд з цим оплату за поставлений газ у вказаний період відповідач здійснював з порушенням договірних умов в частині повної та своєчасної оплати. Як підтверджується інформацією АТ "Ощадбанк" щодо руху коштів з рахунку відповідача на рахунок позивача та довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" щодо помісячного руху коштів по рахунку позивача станом на дату звернення із позовом до суду основний борг відповідача перед позивачем склав 1 338 996,56 грн.

Несвоєчасне проведення відповідачем розрахунків за отриманий природний газ слугувало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до суду позовом про стягнення з відповідача 1 338 996,56 грн - основного боргу; 257 565,06 грн - пені; 16 229,23 грн - 3% річних; 62 690,05 грн - інфляційних втрат та 244 734,26 грн - штрафу.

Водночас, як підтверджується банківською випискою АТ "Ощадбанк" по рахунку відповідача (а.с. 208 - 222, т.1), внаслідок здійсненого договірного списання, за період судового провадження у справі відповідачем погашено 520 588,51 грн основного боргу та відповідно до бухгалтерської довідки відповідача вих. №47 від 20.02.2023 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" згідно укладеного Рамкового договору купівлі-продажу газу № 2рд_БГр-ГПС від 30.09.2021, погодженому у Індивідуальному договорі №БГр-21/22-ГПС та Додатковою угодою №04-БГр-21/22 ГПС від 21.03.2022 станом на 20.02.2023 складає 825 465,36 грн.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Проаналізувавши укладені між позивачем та відповідачем Рамковий договір купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ГПС та Індивідуальний договір №БГр-21/22-ГПС від 30.09.2021 з додатковими угодами, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини між сторонами виникли з договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

За змістом ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 12 Індивідуального договору №БГр-21/22-ГПС сторони погодили, що оплата Договірної вартості за відповідний Період поставки здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок Продавця протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки.

Факт поставки відповідачу в період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року природного газу на загальну суму 19 459 680,13 грн підтверджується наявними в матеріалах справи комерційними актами приймання-передачі природного газу, які обопільно підписано та скріплено печатками сторін (а.с. 92-97, том 1).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як підтверджується матеріалами справи, на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" основний борг відповідача перед позивачем склав 1 338 996,56 грн.

Однак в процесі розгляду справи відповідачем погашено основний борг в сумі 520 588,51 грн, що підтверджується банківською випискою АТ "Ощадбанк" по рахунку відповідача (а.с. 208 - 222, т.1) та письмовими поясненнями позивача від 22.02.2023.

В силу приписів пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування та є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

У п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК України та наразі є чинною) роз`яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Отже, в частині стягнення основного боргу в сумі 520 588,51 грн провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим несплаченим залишається основний борг в сумі 818 408,05 грн, що підтверджується, зокрема, письмовими поясненнями позивача від 22.02.2023, також такий розмір заборгованості не заперечувався представником відповідача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в цій частині та про його задоволення у вказаній сумі.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст. 548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.3. Рамкового договору сторони погодили, що за порушення Покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених Договором та/або Індивідуальним Договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення Покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5 (п`ять) робочих днів, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% від суми простроченого платежу.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідача як боржника по сплаті отриманого природного газу, суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та штрафу є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені, 3% річних, інфляційних втрат та штрафу, судом помилок в періодах нарахування та в сумах не виявлено, що свідчить про обґрунтованість заявлених до стягнення 257 565,06 грн - пені; 16 229,23 грн - 3% річних; 62 690,05 грн - інфляційних втрат та 244 734,26 грн - штрафу.

Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" щодо стягнення з відповідача 16 229,23 грн - 3% річних та 62 690,05 грн - інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Поряд з цим суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно з положеннями статті 233 ГК України, які також кореспондують зі змістом статті 551 ЦК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Таким чином, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Вирішуючи питання щодо зменшення розміру пені суд приймає до уваги такі обставини:

- ступінь виконання зобов`язання відповідачем та поведінка винної сторони: відповідач не ухилявся від виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, основний борг систематично погашається шляхом договірного списання;

- позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3 % річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником;

- пеня та штраф є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні їх розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Крім того, суд враховує правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Правовий висновок, що неустойка не може бути непомірним тягарем боржникові і джерелом отримання додаткових прибутків кредиторові підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду відповідно до постанови від 08.04.2020 у справі №924/570/19.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе скористатись правом, наданим ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, та зменшити розмір пені та штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на 50%, що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

Таким чином, з нарахованих позивачем 257 565,06 грн - пені та 244 734,26 грн - штрафу підлягають стягненню з відповідача 50% таких нарахувань: 128 782,53 грн - пені та 122 367,13 грн - штрафу. Водночас в позові на суму 128 782,53 грн - пені та 122 367,13 грн - штрафу слід відмовити у зв`язку з їх зменшенням судом.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, №924/754/18 від 18.06.2019, №912/1703/18 від 27.03.2019.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково з урахуванням мотивів щодо зменшення сум пені та штрафу. Поряд з цим викладене відповідачем у відзиві на позовну заяву жодним чином не спростовує вищенаведених судом підстав для часткового задоволення позову.

Саме лише посилання відповідача про настання для нього форс-мажорних обставин як підстави для звільнення від відповідальності за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу не ставить у пряму залежність неможливість виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" грошового зобов`язання за укладеними договорами.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- статтею 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Такий же висновок підтримано КГС ВС у постанові від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Однак доказів прямого впливу введення воєнного стану в Україні на господарську діяльність відповідача, що мало наслідком неможливість виконання грошового зобов`язання, останнім не подано.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України з покладенням витрат по сплаті судового збору і в частині вимоги, за якою відмовлено у позові у зв`язку із зменшенням неустойки. Водночас суд враховує викладене в пункті 4.3. постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК України та наразі є чинною), у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі № 902/1129/22 в частині стягнення з відповідача 520 588,51 грн основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" (пров. Данила Нечая, буд. 1, с. Зарванці, Вінницький район, Вінницька область, 23223, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ) 818 408,05 грн - основного боргу; 128 782,53 грн - пені; 16 229,23 грн - 3% річних; 62 690,05 грн - інфляційних втрат; 122 367,13 грн - штрафу та 28 803,23 грн - витрат на сплату судового збору.

4. В решті позову щодо стягнення з відповідача 128 782,53 грн - пені та 122 367,13 грн - штрафу відмовити.

5. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1

Повне рішення складено 06 березня 2023 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116;

3 - відповідачу - пров. Данила Нечая, буд. 1, с. Зарванці, Вінницький район, Вінницька область, 23223.