ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Справа № 915/554/22

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П. при секретарі судового засідання Степановій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою фiзичної особи - пiдприємця Горюна Родiона Анатолiйовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), пред`явленої до відповідача: приватного пiдприємства ПФ «ІНТЕР-В» (54055 м. Миколаїв, проспект Центральний, 107, кв. 229, ), про стягнення грошових коштів у сумі 462372,60 гривень,

за участю позивача Горюна Р.А. , представника позивача - адвоката Рідош-Шаповал В.І.

22.11.2022 року ухвалою суду відкрите провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 22.12.2022 року. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Зазначена ухвала суду була направлена позивачу на вказану у позові поштову адресу. Отримання ухвали позивачем підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №497.

Відповідач ухвалу не отримав, поштове відправлення №500, яке направлялося на адресу місцезнаходження відповідача, було повернуто до суду із довідкою поштового відділення із зазначенням причини - адресат відсутній за вказаною адресою.

15.12.2022 року до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Рідош-Шаповал В.І. про забезпечення її участі у підготовчому засіданні, яке призначене на 22.12.2022 року о 13:00, у режимі відеоконференції у приміщенні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Ухвалою суду 16.12.2022 року клопотання представника позивача було задоволено.

22.12.2022 року підготовче судове засідання було відкладено на 23.01.2023 року о 13:00, у зв`язку з відсутністю електропостачання в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області. Про дату підготовчого засідання повідомлено позивача і відповідача.

Ухвала-повідомлення 22.12.2022 року була направлена позивачу та відповідачу на поштові адреси, зазначені у позові.

Поштові відправлення №210 та № 228, які направлялися на адресу місцезнаходження позивача та відповідача, було повернуто до суду із довідкою поштового відділення із зазначенням причини - адресат відсутній за вказаною адресою.

У судове засідання 23.01.2023 року представники сторін не з`явились. Судом було відкладене підготовче засідання на 08.02.2023 року, в зв`язку з тим, що у суду були відсутні докази щодо належного повідомлення сторін про дату час та місце судового засідання.

02.02.2023 року надійшла заява від представника позивача адвоката Рідош-Шаповал В.І. про забезпечення її участі у судовому засіданні, яке призначене на 08.02.2023 року о 13:00, у режимі відеоконференції у приміщенні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Клопотання судом задоволено.

08.02.2023 року у судовому засіданні прийняв участь представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Протокольною ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив судове засідання із розгляду справи по суті на 28.02.2023 року. Повідомив відповідача про призначення судового засідання із розгляду справи по суті на 28.02.2023 року. Також суд ухвалив доручити Первомайському міськрайонному суду Миколаївської області забезпечити участь представника позивача у судовому засіданні 28.02.2023 року в режимі відеоконференції.

28.02.2023 року у судовому засіданні приймав участь представник позивача, представник відповідача не з`явився про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Судом повідомлено відповідача про розгляд справи належним чином відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 ГПК України, що підтверджується рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №121. Згідно довідки поштового відділення причиною повернення повідомлення 20.02.2023 року є відсутність адресату за вказаною адресою.

28.02.2023 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як вказано у ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на представлені позивачем докази на підтвердження обставин, викладених у позові, на які він посилається як на підставу своїх вимог, викладену позицію, судом встановлено наступне.

02.07.2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір підряду (далі - договір), відповідно до якого позивач (виконавець) зобов`язався на замовлення відповідача (замовник) виконати будівельно-монтажні роботи на об`єкті відповідача та передати виконані роботи відповідачу за актом про прийняття виконаних робіт по договору, а відповідач в свою чергу зобов`язався прийняти закінчені роботи та оплатити їх відповідно умов цього договору (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору визначено, що місце знаходження об`єкта: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Ясна Поляна, вул. Партизанська, 37 (зерноток).

Відповідно до п. 3.1 договору, вартість по виконанню робіт визначається згідно з приблизним кошторисом (додаток №1 до договору).

Пунктом 3.3 договору визначено термін оплати:

п. 3.3.1 протягом 3-х банківських днів з моменту підписання цього договору - аванс у розмірі 10 % від загальної суми виконаних робіт;

п. 3.3.2 поетапний розрахунок згідно акту здачі-приймання - розрахунок протягом 5 банківських днів;

Відповідно до п. 5.1 договору виконавець визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні документи (акти виконаних робіт) і подає їх для погодження замовнику у 2-х екземплярах.

Відповідно до п. 8.1 договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту його остаточного виконання сторонами.

На виконання умов договору позивач виконав, а відповідач прийняв по обсягу та якості роботи на суму 1142372,60 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт на загальну суму 585872,60 грн. та на суму 556500 грн., які були підписані сторонами без зауважень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання по виконанню робіт, обумовлених договором та в обсягах, зазначених в актах здачі-прийняття робіт, а відповідачем, у свою чергу, прийнято виконання цих робіт у вказаних обсягах без зауважень.

Проте, відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання із своєчасної оплати виконаних робіт не виконав. Відповідачем було здійснено лише часткову оплату за виконані роботи в сумі 680000,00 грн., що підтверджується виписками АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку позивача за період з 01.01.2021 року по 07.10.2022 року. Таким чином, неоплачена сума коштів становить 462372,69 грн.

06.10.2022 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія на суму 462372,69 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1. ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Статтями 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а за відсутності конкретних умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що правовідносини між сторонами у даній справі регулюються договором підряду, який в силу ст. 629 ЦК України є обов`язковим до виконання сторонами. Умовами п.п 3.3.2 договору передбачено, що поетапний розрахунок згідно акту здачі-приймання - розрахунок протягом 5 банківських днів. Позивачем виконано роботи, які були прийняті замовником (відповідачем) без зауважень, про що між сторонами було складено та підписано акти здачі-прийняття виконаних робіт. Проте, в порушення умов п.п. 3.3.2 договору відповідачем не проведено в повному обсязі оплату за виконані роботи, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 462372,60 грн. Суду не подано доказів сплати вказаної заборгованості, як і не спростовано факту наявності заборгованості, строк оплати якої настав. Отже, позовна вимога щодо стягнення суми боргу в розмірі 462382,60 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі.

Позивачем були здійснені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 6935,60 грн., що підтверджується квитанцією № 5 від 02.11.2022 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 237, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного пiдприємства ПФ «ІНТЕР-В» (54055 м. Миколаїв, проспект Центральний, 107 кв. 229, ) АТ ОТП Банк, МФО 300528, р/р НОМЕР_2 на користь фiзичної особи-пiдприємця Горюна Родiона Анатолiйовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , АТ КБ «ПРИВАТБАНК», р/р НОМЕР_3 , МФО 300528) 462372,60 грн. (чотириста шiстдесят двi тисячi триста сімдесят дві) грн. 60 коп. та 6935 (шість тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 60 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення (ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 09.03.2023 року.

Суддя А.П. Алексєєв