УХВАЛА

02 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/17401/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О. А. - головуючий, Баранець О. М., Студенець В. І.

за участю секретаря судового засідання - Крапивної А. М.

та представників:

позивача - Кислов Ю. А., Горобець Д. Г.

відповідача - Монастирський Д. О., Самсонович О. А.

третьої особи 1 - не з`явився

третьої особи 2 - не з`явився

третьої особи 3 - не з`явився

третьої особи 4 - не з`явився

третьої особи 5 - не з`явився

третьої особи 6 - Пріцак І. Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Національного Банку України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті", Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 (головуючий суддя - Разіна Т. І., судді Тарасенко К. В., Іоннікова І. А.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 (суддя - Лиськов М.О.)

у справі № 910/17401/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнікс", 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп", 3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Реал-Стандарт", 4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаборіс", 5) Товариство з обмеженою відповідальністю "Церіс", 6) Національний банк України

про зміну договору та визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (відповідач), за участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікс" (третя особа 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп" (третя особа 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Реал-Стандарт" (третя особа 3), Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаборіс" (третя особа 4), Товариства з обмеженою відповідальністю "Церіс" (третя особа 5), Національний Банк України (третя особа 6) про внесення змін до Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 укладеного між АТ "Приватбанк" та ТОВ "Лайк Сіті".

2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/17401/21.

3. Також ТОВ "Лайк Сіті" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ КБ "Приватбанк", треті особи: ТОВ "Юнікс", ТОВ "Інвестгруп", ТОВ "Реал-Стандарт", ТОВ "Фаборіс", ТОВ "Церіс", НБУ про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ "Приватбанк" за вих.№ Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання з 25.09.2017 кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 з ТОВ "Лайк Сіті"

4. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16668/21.

5. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 справи № 910/17401/21 та № 910/16668/21 об`єднано в одне провадження. Присвоєно об`єднаній справі № 910/17401/21.

6. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно розірвав укладений з позивачем кредитний договір № 4Л16089Г від 20.10.2016, а повідомлення № Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 не містить підстав для такого розірвання та є недійсним. Крім того, позивач вказував на наявність підстав для внесення змін до договору в частині пролонгації строку повернення кредитних коштів у зв`язку з істотною зміною обставин.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

7. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 у справі № 910/17401/21 позов задоволено частково. Визнано недійсним односторонній правочин, оформлений письмовим повідомленням АТ КБ "Приватбанк" за вих.№ Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 з ТОВ "Лайк Сіті". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

8. Місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що:

- ініційована та контрольована Національним банком України процедура трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк" була розпочата та проведена на підставі чинних актів Національного банку України, та була завершена укладенням з позивачем Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016, та передачею відповідачем позивачу коштів для реструктуризації заборгованості старих позичальників;

- на момент направлення позивачем повідомлення вих.№ Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, Кредитний договір № 4Л16089Г від 20.10.2016 був чинним, не визнавався недійсним або припиненим, докази нікчемності вказаного договору також відсутні;

- під час розгляду цієї справи суду надані нові докази (відповідні копії постанов Правління НБУ та листування), які підтверджують реалізацію програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля Банку та видачу кредиту ТОВ "Лайк Сіті" в межах цієї програми, та які не були предметом дослідження в межах справи № 910/18415/19. Зазначені обставини безпосередньо підтверджуються постановами Національного банку України, листами та відповідями службових осіб Національного банку України та Банку за період жовтня-листопада 2016 року;

- виконання позивачем своїх зобов`язань за договорами поруки було здійснено за рахунок коштів отриманих останнім на підставі Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016, про що стверджує позивач, не заперечує відповідач, а матеріали справи не містять доказів зворотного;

- позивачем в повній мірі та належним чином здійснено погашення заборгованості за діючими кредитними договорами, укладеними між відповідачем та старими позичальниками, внаслідок чого зазначені вище кредити є погашеними, а кредитні зобов`язання є виконаними в повному обсязі;

- вказані обставини свідчать про відсутність заборгованості за старими кредитами, укладеними зі Старими позичальниками перед відповідачем, та про перехід до позивача, як поручителя, який здійснив погашення зобов`язання боржника, всіх прав кредитора за вказаними кредитними зобов`язаннями на підставі п.3 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України);

- станом на дату розгляду даної справи Кредитний договір № 4Л16089Г від 20.10.2016, первинні кредити за якими позивачем було здійснено погашення заборгованості за рахунок коштів, отриманих за Кредитним договором № 4Л16089Г від 20.10.2016, а також договори поруки, на підставі яких позивачем здійснювалось вищевказане погашення, є правомірними та дійсними, а матеріали справи не містять доказів зворотного;

- з аналізу повідомлення вих.№ Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 вбачається, що відповідач повідомив позивача про одностороннє розірвання з 25.09.2017 кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016;

- враховуючи те, що відповідачем було визначено дату розірвання кредитного договору 25.09.2017 (тобто через 18 днів після отримання позивачем відповідного повідомлення) слідує висновок, що позивач фактично був позбавлений можливості надати відповідачу відповідь на його повідомлення про розірвання Кредитного договору у відповідності до вимог ст.188 Господарського кодексу України (далі - ГК України);

- АТ КБ "Приватбанк" належними та допустимими доказами не доведено обставини порушення позивачем умов Кредитного договору;

- між сторонами не було проведено переговорів щодо юридичної долі Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016, а також у матеріалах справи відсутні докази відхилення відповідачем пропозиції позивача щодо продовження терміну повернення кредиту за Кредитним договором № 4Л16089Г від 20.10.2016 до 28.10.2028;

- вказане свідчить про передчасність позовної вимоги позивача щодо внесення змін до Кредитного договору шляхом викладення п.А.3. Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту 28.10.2028, у зв`язку з чим суди дійшли висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнення їх доводів

9. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" (позивач, скаржник 1) подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021, в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення про задоволення позову.

10. У касаційній скарзі скаржник не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, при цьому, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17.

11. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник 1 зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень статті 652 ЦК України в подібних правовідносинах, а саме чи є істотною зміною обставин в розумінні ст.652 ЦК України недобросовісна та суперечлива поведінка сторони за зобов`язанням.

12. Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (відповідач, скаржник 2) подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021, в частині задоволення позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

13. У касаційній скарзі скаржник 2 не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, при цьому, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 01.04.2021 у справі № 910/5206/20, від 24.11.2022 у справі № 916/1591/17, від 08.11.2022 у справі № 904/8119/21, від 06.07.2022 у справі № 904/8118/21, від 09.02.2022 у справі № 922/1372/21, від 24.11.2021 у справі № 357/15284/21, від 26.10.2022 у справі № 761/13409/15-ц, від 16.06.2021 у справі № 375/278/20, від 26.04.2022 у справі № 278/2355/16-ц, від 09.06.2022 у справі № 927/636/21.

14. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржувані рішення з порушенням приписів статей 74, 76 та 238 ГПК України, щодо предмета доказування і меж судового розгляду, оскільки зробили ряд висновків та вдалися до оцінки правовідносин, які не стосуються предмету доказування у цій справі. При цьому, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах.

15. В обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема щодо змісту спірних кредитних зобов`язань, сум заборгованості та строків її погашення (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України).

16. Також вказує, що суди попередніх інстанцій встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, зокрема зазначає про дослідження судами постанов Національного Банку України та листування посадових осіб Нацбанку і відповідача, які мають гриф "Банківська таємниця", при цьому не дослідивши походження таких документів та підстави їх наявності у позивача (пункт 4 частини третьої статті 310 ГПК України).

17. Окрім цього, доводи касаційної скарги мотивовані тим, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена неповноважним складом суду, сформованим внаслідок впливу позивача, який полягав у безпідставному поданні позивачем заяв про відвід колегії суддів, а також у подальшому заявленні суддями самовідводів у цій справі. Відтак, за доводами скаржника, оскаржувана постанова була ухвалена з порушенням гарантованого відповідачу пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод права на справедливий суд, а також передбаченого статтею 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" права на повноважний суд, що є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції (пункт 1 частини першої статті 310 ГПК України).

18. Національний Банк України (третя особа 6, скаржник 3) подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021, в частині задоволення позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

19. У касаційній скарзі скаржник не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, при цьому, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 357/15284/18, від 26.10.2022 у справі № 761/13409/15-ц, від 31.07.2019 у справі № 922/3248/18, від 16.06.2021 у справі № 375/278/20, від 01.04.2021 у справі № 910/5206/20.

20. Також доводи касаційної скарги мотивовані порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права, неналежністю та недопустимістю доказів, на підставі яких ухвалено оскаржувані судові рішення, а також неврахуванням обставин, встановлених у справі № 910/18415/19 щодо недоведеності позивачем участі у трансформації кредитного портфелю АТ КБ "Приватбанк" шляхом укладення спірного кредитного договору.

Позиція інших учасників справи

21. Позивач подав відзив на касаційні скарги АТ КБ "Приватбанк" і НБУ, у якому останній заперечив проти доводів зазначених скаржників та просив їх касаційні скарги залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову залишити в силі, а в частині відмови у задоволенні позову ухвалити нове рішення про його задоволення.

22. АТ КБ "Приватбанк" подав відзив на касаційну скаргу ТОВ "Лайк Сіті" у якому останній заперечив проти доводів зазначеного скаржника та просив його касаційну скаргу залишити без задоволення.

23. Також АТ КБ "Приватбанк" подав відзив на касаційну скаргу НБУ у якому останній підтримав доводи зазначеного скаржника.

24. ТОВ "Лайк Сіті" звернулось до Суду з клопотанням про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з посиланням на те, що справа містить виключну правову проблему, що є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

25. АТ КБ "Приватбанк" подало заперечення проти клопотання ТОВ "Лайк Сіті" про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

26. 20.10.2016 між АТ КБ "Приватбанк" (позикодавець) та ТОВ "Лайк Сіті" (позичальник) укладено кредитний договір № 4Л16089Г, за умовами п. А. 2, А 3 якого відповідач надає позивачу кредит з лімітом 4 300 000 000,00 грн строком до 28.10.2024. У відповідності до п. А. 6, А. 8 Кредитного договору, за користування кредитом позивач сплачує відсотки за фіксованою ставкою в розмірі 10,5% річних, які сплачуються щоквартально (у грудні, березні, червні, вересні) в період з 25-го числа місяця по останній день місяця.

27. На виконання вказаного Кредитного договору позивачем було отримано від відповідача кредитні кошти в розмірі 4 271 535 872,75 грн.

28. Відповідно до підпункту в) пункту 2.3.2. Кредитного договору відповідач має право у разі настання будь-якої з наступних подій, зокрема, порушення позивачем будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами Кредитного договору, в т.ч. при порушені цільового використання кредиту; у разі прострочення позичальником зобов`язань з погашення/повернення боргу за будь-яким кредитом, укладеним між позичальником і банком, понад 30 календарних днів банк на свій розсуд згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України здійснити однобічне розірвання Кредитного договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за договором. Однобічна відмова від договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань.

29. На забезпечення Кредитного договору № 4Л16089Г 20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір застави № Г.21.1.2.0/5-1993.

30. 26.10.2016 між АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Лайк Сіті" укладено додаткову угоду до Договору застави.

31. Згідно з п.1 Договору застави, з урахуванням змін і доповнень до вказаного договору, внесеними додатковою угодою від 20.10.2016, позивач передав відповідачу у заставу майнові права за договорами поставки № ПТ16-184 від 07.10.2016 на поставку 164 062,500 тон автомобільного бензину марки А-95 Євро 4 та № ПТ16-60/ПГ від 12.10.2016 на поставку 187 404,448 тон палива дизельного підвищеної якості (Євро). Вартість предмета застави, відповідно до п.8 Договору застави, сторони визначили в розмірі 5 820 790 000 гривень.

32. 07.09.2017 відповідачем було надано позивачу письмове повідомлення вих.№ Е.65.0.0.0/3-106706, у відповідності до якого відповідач повідомив позивача про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору у зв`язку з порушенням останнім підпункту в) пункту 2.3.2. Кредитного договору, а саме простроченням зобов`язань щодо своєчасної сплати відсотків.

33. Суди також встановили, що спірний Кредитний договір укладений між сторонами у зв`язку та в ході так званої реструктуризації (трансформації) кредитного портфелю АТ КБ "Приватбанк", що була ініційована, організована та контрольована Національним банком України.

34. Вказані обставини підтверджуються копіями наявних у матеріалах справи Постанов правління НБУ № 561/БТ від 11.09.2014, № 162а від 12.09.2014, № 24-од від 13.02.2015, № 260 від 15.04.2015, № 8/БТ від 14.01.2016, № 103/БТ від 23.02.2016, № 323-рш/БТ від 05.10.2016, а також відповідного листування АТ КБ "Приватбанк" та Національного банку України, іншими доказами.

35. На підставі вказаних документів відповідачем в період з лютого по жовтень 2016 року було розроблено Програму фінансового оздоровлення АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на 2016 - 2019 роки., яка направлялась Національному банку України, та яка передбачала необхідність погашення (реструктуризації) кредитних зобов`язань ТОВ "Юнікс", ТОВ "Інвестгруп", ТОВ "Реал-Стандарт", ТОВ "Фаборіс", ТОВ "Церіс" (далі - Первинні боржники).

36. У відповідності до наданого Плану трансформації ТОВ "Лайк Сіті" як новий позичальник мав погасити заборгованості первинних боржників згідно кредитного портфелю Банку.

37. 20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договори поруки, на підставі яких позивач, як поручитель, поручився перед відповідачем за виконання Первинними боржниками своїх зобов`язань за кредитними договорами № 4Ю14262Д від 29.07.2014, № 4Ю14267И від 06.08.2014, № 4И13700Д від 01.11.2013, № 4И13703Д від 04.11.2013, № 4И13708И від 07.11.2013, № 4И14157И від 11.04.2014, № 4И15072И від 26.03.2015, № 4Р13800Д від 13.12.2013, № 4Р13802И від 20.12.2013, № 4Р14139И від 19.02.2014, № 4Р15044И від 17.02.2015, № 4Ф13423И від 04.07.2013, № 4Ф13786Д від 05.12.2013, № 4Ф13787Д від 09.12.2013, № 4Ц14032И від 21.01.2014, № 4Ц14060Д від 10.02.2014, № 4Ц14066Д від 11.02.2014, № 4Ц15020И від 22.01.2015 (далі - Первинні кредити) укладеними з відповідачем.

38. 20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки № 4Ю14262Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Юнікс" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами № 4Ю14262Д від 29.07.2014, № 4Ю14267И від 06.08.2014.

39. 20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки № 4И13700Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Інвестгруп" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами № 4И13700Д від 01.11.2013, № 4И13703Д від 04.11.2013, № 4И13708И від 07.11.2013, № 4И14157И від 11.04.2014, № 4И15072И від 26.03.2015.

40. 20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки № 4Р13800Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Реал-Стандарт" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами № 4Р13800Д від 13.12.2013, № 4Р13802И від 20.12.2013, № 4Р14139И від 19.02.2014, № 4Р15044И від 17.02.2015.

41. 20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки № 4Ф13423И/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Фаборіс" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами № 4Ф13423И від 04.07.2013, № 4Ф13786Д від 05.12.2013, № 4Ф13787Д від 09.12.2013.

42. 20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки № 4Ц14032Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Церіс" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами № 4Ц14032И від 21.01.2014, № 4Ц14060Д від 10.02.2014, № 4Ц14066Д від 11.02.2014, № 4Ц15020И від 22.01.2015.

43. Окрім вищевказаних договорів поруки укладених з позивачем, в забезпечення Первинних кредитів було укладено також договори застави з компаніями Renalda Investments Limited, Truela Consulting Limited, Valenza Consulting Limited, предметом застави якого були корпоративні права ПАТ "Київгума" , з компаніями Feyen Consulting Limited та Troyon Assets Limited, предметом застави яких були корпоративні права компаній Goiania LDA та Penny Lane LTD, з компаніями Renalda Investments Limited, Truela Consulting Limited, Valenza Consulting Limited, предметом застави якого були корпоративні права ПАТ "Київгума", з компанією Halecart Holdings Limited, предметом застави якого були корпоративні права ТОВ "Ретал Дніпро", з компанією Panikos Symeou, предметом застави якого були корпоративні права компанії Clendon Holdings Inc., з компанією Espert Holdings Limited, предметом застави якого були корпоративні права ТОВ "Ільїчівський морський рибний порт" .

44. В той самий день, 20.10.2016 позивачем, на підставі договорів поруки № 4Ю14262Д/П, № 4И13700Д/П, № 4Р13800Д/П, № 4Ф13423И/П, № 4Ц14032Д/П було здійснено погашення заборгованості Первинних боржників за вказаними вище кредитними договорами, на загальну суму 4 271 535 872,75 грн.

45. Виконання позивачем своїх зобов`язань за Договорами поруки було здійснено за рахунок коштів отриманих останнім на підставі Кредитного договору, про що стверджує позивач, не заперечує відповідач, а матеріали справи не містять доказів зворотнього. Вказані обставини також підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень № 1368, № 1369, № 1370, № 1371, № 1372, № 1373, № 1374, № 1375, № 1376, № 1377, № 1378, № 1379, № 1380, № 1381, № 1382, № 1383, № 1384, № 1385 від 20.10.2016.

46. Позивачем в повній мірі та належним чином здійснено погашення заборгованості за діючими кредитними договорами, укладеними між відповідачем та Первинними боржниками, внаслідок чого зазначені вище кредити є погашеними, а кредитні зобов`язання є виконаними в повному обсязі. Вказані обставини свідчать про відсутність заборгованості за Первинними кредитами укладеними з Первинними боржниками перед відповідачем, та про перехід до позивача, як поручителя, який здійснив погашення зобов`язання боржника, всіх прав кредитора за вказаними кредитними зобов`язаннями на підставі п.3 ч.1 ст.512 ЦК України.

47. Суди також встановили, що на момент направлення повідомлення вих.№ Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання відповідачем Кредитного договору у позивача було достатньо активів для здійснення погашення за Кредитним договором, у вигляді права вимоги за Первинними кредитами до ТОВ "Юнікс", ТОВ "Інвестгруп", ТОВ "Реал-Стандарт", ТОВ "Фаборіс", ТОВ "Церіс" а також договорами забезпечення, що перейшли до позивача внаслідок виконання останнім своїх зобов`язань як поручителя вказаних юридичних осіб за кредитними договорами укладеними з відповідачем.

48. Також, з наявного в матеріалах справи листа АТ КБ "Привабанк" № Э.upr 1/3-211124/14660 від 24.11.2021, вбачається, що відповідач, вже після надіслання на адресу позивача повідомлення вих.№ Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, щодо одностороннього розірвання Кредитного договору, у відповідь на лист позивача № 4 від 16.01.2020 повідомив останнього про реквізити рахунків, на які позивач повинен здійснювати погашення заборгованості по тілу кредиту та по відсоткам за Кредитним договором.

Позиція Верховного Суду

49. Проаналізувавши матеріали касаційних скарг Національного Банку України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" та Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку щодо наявності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та часткового задоволення клопотання позивача, з огляду на таке.

50. Згідно зі статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

51. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

52. Частиною четвертою статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.

53. Об`єктом касаційного перегляду у справі №910/17401/21 є рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 щодо часткового задоволення позовних вимог ТОВ "Лайк Сіті", визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ "Приватбанк" за вих.№ Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 з ТОВ "Лайк Сіті". А також відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "Лайк Сіті" в частині внесення змін до Кредитного договору шляхом викладення п.А.3. Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту 28.10.2028.

54. Заявлений ТОВ "Лайк Сіті" позов мотивований тим, що відповідач протиправно розірвав укладений з позивачем кредитний договір № 4Л16089Г від 20.10.2016, а повідомлення № Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 не містить підстав для такого розірвання та є недійсним. Крім того, позивач вказував на наявність підстав для внесення змін до договору в частині пролонгації строку повернення кредитних коштів у зв`язку з істотною зміною обставин.

55. Оскаржені рішення судом першої та апеляційної інстанції прийняті з урахуванням нових доказів (відповідні копії постанов Правління НБУ та листи посадових осіб Нацбанку і АТ КБ "Приватбанк") та встановленням обставин участі позивача у реалізації програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк", що була ініційована, організована та контрольована Національним банком України, та видачу кредиту ТОВ "Лайк Сіті" в межах цієї програми. При цьому, суди відхилили посилання АТ КБ "Приватбанк" та НБУ на обставини, встановлені в межах розгляду справи № 910/18415/19, стосовно недоведеності ТОВ "Лайк Сіті" обставин щодо участі у реалізації програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк" та отримання кредиту за Договором № 4Л16089Г від 20.10.2016 саме з метою погашення заборгованості первинних боржників Банку.

56. Так, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ТОВ "Лайк Сіті" виконано умови участі у реалізації програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк" та в повному обсязі здійснено погашення заборгованості первинних боржників Банку. При цьому, як станом на момент направлення АТ КБ "Приватбанк" повідомлення про одностороннє розірвання Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016, так і на час розгляду справи, Банком жодним чином не було підтверджено наявність у позивача заборгованості по сплаті відсотків, про яку зазначалось у відповідному повідомлені, за умови наявності у позивача достатніх активів для здійснення погашення за Кредитним договором, у вигляді права вимоги за Первинними кредитами до ТОВ "Юнікс", ТОВ "Інвестгруп", ТОВ "Реал-Стандарт", ТОВ "Фаборіс", ТОВ "Церіс", а також договорами забезпечення, що перейшли до позивача внаслідок виконання останнім своїх зобов`язань як поручителя вказаних юридичних осіб за кредитними договорами укладеними з відповідачем. Окрім цього, суди дійшли висновку про недотримання АТ КБ "Приватбанк" встановленої статтею 188 ГК України процедури розірвання договору в односторонньому порядку, в частині надання позивачу 20-ти денного строку на надання відповіді на лист Банку, а також суперечливою поведінкою останнього, щодо розірвання Кредитного договору № 4Л16089Г та продовження його дії, яка полягала у направленні 24.11.2021 позивачу Банком (після повідомлення про розірвання спірного Кредитного договору) повідомлення про реквізити рахунків, на які позивач повинен здійснювати погашення заборгованості по тілу кредиту та по відсоткам за спірним Кредитним договором.

57. В частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "Лайк Сіті" про внесення змін до спірного Кредитного договору, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відсутність доказів звернення позивача із відповідною пропозицією до Банку щодо внесення змін у Кредитний договір, не проведення переговорів щодо юридичної долі Кредитного договору, відсутність доказів відхилення відповідачем пропозиції позивача щодо продовження терміну повернення кредиту за Кредитним договором до 28.10.2028 свідчать про передчасність вказаної позовної вимоги позивача, та відповідно про відсутність підстав для задоволення позову.

58. Натомість, скаржники (АТ КБ "Приватбанк" і НБУ) не погоджуються, з висновками судів попередніх інстанцій в частині наявності підстав для часткового задоволення позову, посилаючись на те, що НБУ не брав участі у так званій програмі реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк" та не надавав згоди на укладення спірного Кредитного договору, зокрема і з метою погашення позивачем заборгованості попередніх позичальників. Також скаржники стверджують про те, що суди попередніх інстанцій зробили ряд висновків, вдалися до встановлення обставин та оцінки правовідносин, які не стосуються предмету доказування у цій справі, зокрема в частині висновків про участь позивача у програмі реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк", чим вийшли за межі судового розгляду цієї справи. Окрім цього, доводи скаржників ґрунтуються на дослідженні судами недопустимих доказів, а саме постанов Національного Банку України та листування між посадовими особами Нацбанку і відповідачем, при цьому не дослідивши походження таких документів та підстави їх наявності у позивача, оскільки зазначені документи мають гриф "Банківська таємниця" та не могли у законний спосіб бути наявними у позивача. Разом з цим скаржники стверджують про не дослідження судами зібраних у справі доказів, зокрема щодо змісту спірних кредитних зобов`язань, сум заборгованості та строків її погашення, а також неврахуванням обставин, встановлених у справі № 910/18415/19 щодо недоведеності позивачем участі у трансформації кредитного портфелю АТ КБ "Приватбанк" шляхом укладення спірного кредитного договору. Також доводи касаційних скарг мотивовані неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій положень статті 188 ГК України, оскільки висновок щодо необхідності додержання 20-ти денного строку для надання іншою стороною відповіді на повідомлення про розірвання договору не стосуються обставин розірвання договору в односторонньому порядку у випадку, якщо в договорі визначено інше, аніж встановлено в ч.3 ст.188 ГК України.

59. Разом з цим, скаржник ТОВ "Лайк Сіті" не погоджується з висновками судів попередніх інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про внесення змін у кредитний договір, зазначаючи про те, що законом не встановлена обов`язкова процедура попереднього звернення до сторони договору з пропозицію про внесення змін до договору, до звернення до суду із відповідним позовом, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, про яку зазначає скаржник у касаційній скарзі. Також скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо істотності зміни обставин в розумінні статті 652 ЦК України, яка полягає у недобросовісній та суперечливій поведінці сторони за зобов`язанням щодо розірвання / продовження дії договору.

60. Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

61. Для віднесення справи до категорії спорів, що містять виключну правову проблему і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, така справа повинна мати кілька з наведених ознак, проте не одночасно у їх сукупності, зокрема:

- справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;

- встановлена необхідність відступити від викладеного в постанові Верховного Суду України правового висновку, який унеможливлює ефективний судовий захист;

- існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми;

- існують якісні критерії наявності виключної правової проблеми, зокрема:

- немає усталеної судової практики у застосуванні однієї і тієї ж норми права, в тому числі, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;

- невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, в тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права;

- встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому;

- наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах тощо.

62. Вирішення зазначеної правової проблеми необхідне для забезпечення сталої судової практики, оскільки існують обґрунтовані припущення, що аналогічні проблеми щодо тлумачення правових норм неминуче виникатимуть у майбутньому.

63. Кількісний критерій для характеристики виключності правової проблеми ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

64. У цьому контексті колегія суддів вважає за необхідне зазначити що наразі існують подібні спори про визнання недійсним одностороннього правочину АТ КБ "Приватбанк" щодо розірвання в односторонньому порядку кредитних договорів, зокрема, але не виключно укладених з:

1) Товариством з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті";

2) Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація";

3) Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнеспром Інвест";

4) Товариством з обмеженою відповідальністю "БОРАНД ТРЕЙД";

5) Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Партнер Груп";

65. Доводи позивачів у наведених справах ґрунтуються на безпідставному розірванні АТ КБ "Приватбанк" кредитних договорів, укладених з метою реалізації програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк" та у недотриманні Банком порядку їх розірвання.

66. Більш того, спори з аналогічними вимогами та підставами позову можуть виникати і надалі, пов`язані з іншими позичальниками АТ КБ "Приватбанк", а також і з іншими банківськими установами, відтак розгляд цієї справи Великою Палатою Верховного Суду сприятиме формуванню єдиної правозастосовчої практики у зазначених правовідносинах.

67. В контексті обґрунтування виключної правової проблеми у цій справі колегія суддів касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зазначити таке.

68. За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

69. Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

70. Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

71. У постановах Верховного Суду від 01.04.2021 у справі № 910/5206/20, від 24.11.2022 у справі № 916/1591/17, від 08.11.2022 у справі № 904/8119/21, від 06.07.2022 у справі № 904/8118/21, від 09.02.2022 у справі № 922/1372/21 (на які посилається АТ КБ "Приватбанк" у касаційній скарзі) міститься правовий висновок стосовно того, що одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

72. В силу приписів статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (ч.1). Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч.2). Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч.3). У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч.4). Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду (ч.5).

73. Суди попередніх інстанцій у цій справі, застосовуючи положення статті 188 ГК України дійшли висновку про те, що відповідачем не було дотримано порядку одностороннього розірвання договору, так як з тексту повідомлення вбачається, що останнім було визначено момент з якого договір вважатиметься розірваним через 18 днів від дня повідомлення, що в свою чергу суперечить приписам частини третьої статті 188 ГК України, в який визначено двадцятиденний строк.

74. Так, на думку колегії суддів, тлумачення частини третьої статті 188 ГК України, в контексті того, чи є необхідність повідомлення сторони договору про його розірвання в односторонньому порядку з урахуванням передбаченого наведеною нормою двадцятиденного терміну, тобто фактично чи є необхідність направлення відповідного повідомлення за 20 днів до визначеної у ньому дати з якої договір вважатиметься розірваним, за умови відсутності у такому договорі чітко визначеного строку, після спливу якого договір слід вважати розірваним, має важливе значення для формування єдиної правозастосовчої практики в контексті спірних правовідносин.

75. Окрім цього, нормами чинного законодавства не врегульовано критеріїв, яким мали б відповідати повідомлення про розірвання кредитних договорів у зв`язку з наявністю заборгованості позичальника. Так, враховуючи доводи сторін та висновки судів попередніх інстанцій у цій справі, наразі постає питання необхідності обґрунтування Банком суми заборгованості у зв`язку з виникненням якої останній вирішив розірвати договір в односторонньому порядку, зокрема визначення у відповідному повідомленні не тільки всієї суми існуючої заборгованості станом на конкретну дату, а і необхідності відображення "розшифровки" такої заборгованості, зокрема періодів нарахування та сум, з урахуванням здійснених позичальником оплат в рахунок погашення кредиту, а також періодів і сум, на які Банком нараховуються штрафні санкції.

76. Також, із доводів касаційної скарги ТОВ "Лайк Сіті", зокрема в частині необхідності надання правового висновку щодо застосування приписів статті 652 ЦК України в подібних правовідносинах, а саме, чи є істотною зміною обставин, в розумінні сказаної статті, суперечлива поведінка сторони за зобов`язанням, яка полягає у твердженнях АТ КБ "Приватбанк" про нікчемність спірного Кредитного договору, зокрема у справі яка перебуває на розгляді у Високому суді Англії та Уельсу, та подальшому направленні позивачу Банком спірного повідомлення про розірвання Кредитного договору в односторонньому порядку, слідує, що позивач у цій справі доводить, що такими діями відповідач створив правову невизначеність у відносинах з позивачем за Кредитним договором щодо стану взаємних прав та обов`язків за цим договором, чим порушив законний інтерес позивача у правовій визначеності щодо його обов`язків за Кредитним договором.

77. Так, однією із засад цивільного законодавства України є добросовісність.

78. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» («ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці»). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

79. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наразі відсутній єдиний правовий підхід щодо тлумачення наведеної правової норми у контексті обраного позивачем способу захисту в цій частині (внесення змін до Кредитного договору щодо продовження строку його дії), а також обставин, які намагається ствердити позивач стосовно його прав і обов`язків за Кредитним договором, зокрема застосування позивачем заходу забезпечення зобов`язання у вигляді притримання.

80. Окрім цього, як вбачається із позовної заяви та оскаржуваних судових рішень у цій справі, позивач, серед іншого обґрунтовував свої позовні вимоги участю у реалізації програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк" та отриманням кредиту за спірним Кредитним договором в межах цієї програми саме з метою погашення існуючої заборгованості попередніх позичальників перед Банком. Вказані доводи та дослідження наведених обставин, за висновком судів попередніх інстанцій є важливими для розуміння обставин укладення та виконання Кредитного договору, аналізу законності дій сторін, наявності підстав для його дострокового розірвання чи внесення до нього змін. Відтак, з огляду на наведене, суди дійшли висновку, що ці правочини підлягають дослідженню та судовій оцінці у своєму сукупному взаємозв`язку. При цьому, наведені обставини досліджувались судами в усіх справах, за позовами Товариств, зазначених у пункті 64 цієї ухвали.

81. В той же час, АТ КБ "Приватбанк" та НБУ проти таких доводів позивача заперечували, зазначаючи про відсутність підстав для дослідження вказаних обставин, оскільки останні не входять до предмету доказування у цій справі.

82. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням наведеного вище кількісного критерію подібних справ, формування єдиного правового підходу щодо необхідності дослідження та встановлення наведених вище обставин має суттєве значення для вирішення справ у подібних правовідносинах.

83. Разом з цим, відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

84. Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

85. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

86. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

87. Згідно частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

88. Допустимість доказів за статтею 77 Господарського процесуального кодексу України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

89. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (статті 78 Господарського процесуального кодексу України).

90. Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

91. Так, в контексті наведених вище норм процесуального права, а також доводів АТ КБ "Приватбанк" та НБУ стосовно дослідження судами попередніх інстанцій недопустимих доказів, а саме постанов Національного Банку України та листування між посадовими особами НБУ та відповідачем у цій справі, які були надані позивачем та містять банківську таємницю, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наразі відсутній єдиний правовий підхід у розумінні приписів Глави 10 Закону України "Про банки і банківську діяльність" у взаємозв`язку з положеннями статей 74, 76 - 79 ГПК України, щодо необхідності дослідження судами походження та підстав отримання стороною у справі документів, які мають гриф "Банківська таємниця", у разі обґрунтування нею своїх доводів такими документами, за умови відсутності відповідних заперечень іншої сторони у справі під час розгляду справи судом першої інстанції.

92. Разом з цим, в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

93. Враховуючи межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

94. Так в контексті наведеного у пунктах 80-91 цієї ухвали, наразі постає питання повноважень Верховного Суду у наданні висновку щодо наявності / відсутності підстав у дослідженні судами тих чи інших доказів, якими сторони обґрунтовують свої позовні вимоги.

95. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч.1 ст.8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції України).

96. Елементом верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

97. На думку Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), поняття "якість закону" означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "C. Дж. та інші проти Болгарії" (C. G. and Others v. Bulgaria) від 24.04.2008 (заява №1365/07, § 39); "Олександр Волков проти України" (Oleksandr Volkov v. Ukraine) від 09.01.2013 (заява №21722/11, § 170).

98. ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденному житті (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Кантоні проти Франції" (Cantoni v. France) від 11.11.1996 (заява №17862/91, § 31, 32); "Вєренцов проти України" (Vyerentsov v. Ukraine) від 11.04.2013 (заява №20372/11, § 65).

99. Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдине застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

100. Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

101. При відсутності усталеної судової практики та з урахуванням існування кількісного та якісного критерію окреслена у цій ухвалі правова проблема носить характер виключної.

102. Враховуючи викладене, вважаємо за доцільне, щоб Велика Палата Верховного Суду безпосередньо висловилася з цього спірного питання шляхом формування єдиної та зрозумілої правової позиції, якою буде узгоджена однакова практика судів різних інстанцій та різних юрисдикцій з питань застосування наведених положень чинного законодавства.

103. Таким чином Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що розгляд цієї справи Великою Палатою Верховного Суду сприятиме становленню єдиної судової практики.

104. З урахуванням наведеного, з метою вирішення виключної правової проблеми та забезпечення розвитку права і формування єдиної правозастосовчої практики у суспільно значимих відносинах, дана справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Справу № 910/17401/21 разом із касаційними скаргами Національного Банку України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті", Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у даній справі передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. А. Кролевець

Судді О. М. Баранець

В. І. Студенець