УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

08.03.2023Справа № 910/269/23

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фейрлоджікс"

про забезпечення позову

у справі № 910/269/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Леоніс Марбл"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фейрлоджікс"

про стягнення 63 200,00 дол. США

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Леоніс Марбл" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фейрлоджікс" про стягнення 63 200,00 дол. США.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 00382/21 про транспортно-експедиторське обслуговування від 08.10.2021, внаслідок чого позивачу завдано збитки в розмірі 63 200,00 дол. США, що становить вартість втраченого вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/269/23, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.03.2023.

21.02.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшли відзив на позовну заяву та зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фейрлоджікс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Леоніс Марбл" про стягнення 433 181,40 грн.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем за зустрічним позовом (позивачем за первісним позовом) взятих на себе зобов`язань за Договором № 00382/21 про транспортно-експедиторське обслуговування від 08.10.2021 в частині здійснення оплати послуг експедитора та відшкодування витрат експедитора, понесених в інтересах клієнта.

Одночасно з пред`явленням зустрічного позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Фейрлоджікс" подало заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фейрлоджікс" про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 зустрічну позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

У підготовче засідання 01.03.2023 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 01.03.2023 судом було оголошено перерву до 29.03.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2023, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання призначено на 29.03.2023.

07.03.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фейрлоджікс" надійшли заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви, клопотання про долучення доказів та заява про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення зустрічного позову шляхом накладення арешту на контейнер GXXU5803234 (за коносаментом SZDS211200013A (215153002)), що знаходиться в порту "Південний", та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного контейнеру.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фейрлоджікс" про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Накладення арешту на майно та заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання є одними із заходів забезпечення позову (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Предметом зустрічного позову є вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 00382/21 про транспортно-експедиторське обслуговування від 08.10.2021.

Отже, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі в разі задоволення зустрічного позову безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у відповідача за зустрічним позовом необхідна сума грошових коштів.

Поряд із цим, підставою для забезпечення позову є не наявність чи відсутність коштів у відповідача, а наявність підстав вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 910/4050/17.

Заявник, в свою чергу, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на контейнер GXXU5803234 (за коносаментом SZDS211200013A (215153002)), що знаходиться в порту "Південний", та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного контейнеру, що виходить за межі предмета позову, адже між сторонами існує спір щодо здійснення розрахунків за вже виконане, за твердженнями заявника, зобов`язання.

Отже відсутній зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить заявник, не є співмірними та адекватними із заявленими позовними вимогами.

Варто також зауважити, що постановляючи ухвалу про заборону відповідачу або третім особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. В протилежному випадку заходи забезпечення позову не будуть відповідати процесуальним нормам, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Дорани проти Ірландії").

Суд звертає увагу, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальний та ефективний захист або поновлення порушених його прав (інтересів), якщо рішення буде прийняте на його користь, в тому числі задля забезпечення можливості захисту порушених прав в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не надано суду жодних доказів, у розумінні чинного процесуального закону, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

За висновком суду, заява про забезпечення позову мотивована виключно припущеннями заявника щодо можливого ухилення відповідача від виконання судового рішення у випадку задоволення зустрічного позову.

Однак самі лише твердження про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та надання обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відтак заявником у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фейрлоджікс" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай