ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
13.03.2023 Справа №905/711/22
Суддя - Говорун О.В.
Секретар судового засідання Чекан Ю.І
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю " ЗІП ".
Відповідач Дочірнє підприємство «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».
Про стягнення 115861 грн.
Справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання.
Товариство з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - відповідач) про стягнення 115861 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №27-07/2019 від 10.07.2019 в частині здійснення своєчасної оплати за товар, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість.
Відповідно до ухвали суду від 12.09.2022, розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Вказана ухвала суду направлена та доставлена на електронну пошту відповідача.
Відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
10.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю промисловим підприємством «ЗІП» (далі - постачальник) та Дочірнім підприємством «Донецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №27-07/2019 (далі - договір), згідно з п.1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити покупцю фарбу для горизонтальної розмітки (далі - товар), а покупець прийняти і оплатити товар (а.с.11-16).
Відповідно до п.1.2 договору, найменування (номенклатура, асортимент) товару, його кількість - фарба для горизонтальної розмітки 100000 кг.
Ціна цього договору становить 43800000 грн, у тому числі ПДВ 730000 грн (п.3.1 договору), ціна за одиницю товару становить 43,80 грн з ПДВ (п.3.5 договору).
Розрахунок за товар проводиться покупцем на протязі 30-60 (шістдесяти) календарних днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначених в п.4.1, п.4.2 цього договору … (п.4.3 договору).
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019 (п.10.1 договору).
На виконання умов договору від 10.07.2019, позивачем поставлений відповідачу товар на загальну суму 350838 грн, що підтверджується видатковими накладними №ГП-0002283 від 17.07.2019 - на суму 131400 грн., №ГП-0002284 від 17.07.2019 - на суму 219438 грн.; товарно-транспортними накладними №ГП-0002283 від 17.07.2019, №ГП-0002284 від 17.07.2019 та довіреностями на отримання товару (а.с.17-22).
Поставлений позивачем товар прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень.
Отже, заборгованість відповідача перед позивачем складає 115861 грн.
27.07.2022 позивачем відповідачу була направлена претензія №52 у якій позивач просив сплатити заборгованість у розмірі 115861 грн. (а.с.24-27).
Відповідь на вказану претензію надано не було.
Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
В порушення вказаних вище вимог законодавства та договору, відповідач взяті зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений позивачем товар не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 115861 грн.
Станом на час прийняття рішення судом у справі, доказів на підтвердження виконання відповідачем зобов`язання за договором від 10.07.2019 щодо оплати поставленого позивачем товару до суду надано не було, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 115861 грн підлягає задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд
Позов задовольнити повністю.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Говорун