РІШЕННЯ

24 лютого 2023 року м. ТернопільСправа № 921/654/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

за участі секретаря судового засідання Василишин О.С.

розглянув матеріали справи

за позовом: Тернопільського обласного центру зайнятості, вул. Текстильна, 1б, м. Тернопіль, 46007

до відповідача: Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001

про: стягнення 17 560,36грн виплаченого забезпечення допомоги по безробіттю, у зв`язку із призначенням пенсії за віком.

За участі представників позивача Франчук Марії Миколаївни, довіреність №07 від 02.01.2023, Коліси Людмили Іванівни, довіреність №09 від 02.01.2023.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Ухвалою суду від 15.12.2022 позовну заяву №09/3612 від 02.12.2022 (вх. №724 від 09.12.2022) залишено без руху, а ухвалою суду від 30.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 27.01.2023, сторони повідомлені про дату і час судового засідання ухвалою суду (05.01.2023).

У судових засіданнях 27.01.2023 та 21.02.2023, враховуючи подані відповідачем та позивачем : відзив на позовну заяву №1900-0902-7/1635 від 12.01.2023 (вх. №319 від 16.01.2023), відповідь на відзив №10/190 від 20.01.2023 (вх. №646 від 26.01.2023), для надання можливості відповідачу подати заперечення на відповідь на відзив, постановлено ухвали про оголошення перерви відповідно до 21.02.2023 та до 24.02.2023, які занесено у протоколи судових засідань. Сторони повідомлені про дату і час судових засідань.

Представник відповідача (Камарніцька А.С.) подала заяву №б/н від 24.02.2023 (вх.№1661 від 24.02.2023) про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами у справі, проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові.

Позивач у позовній заяві та його представники у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, в обґрунтування таких посилаються на наступне: - ОСОБА_1 перебував на обліку в Чортківській районній філії Тернопільського обласного центру зайнятості з 10.04.2020 по 21.10.2020 та отримав допомогу по безробіттю в сумі 17 560,36грн, як особа яка не працює та матиме право на пенсійну виплату з 02.03.2020 року згідно довідки пенсійного фонду ;

- реєстрацію ОСОБА_1 ,як безробітного та виплату допомоги по безробіттю, припинено у зв`язку із працевлаштуванням з 21.10.2020;

- на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №500/431/21 Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з 02.03.2020;

- отримана допомога по безробіттю за період з 10.04.2020 по 21.10.2020 підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки призначена допомога виплачувалася центром зайнятості на виконання Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» і таке призначення виплати відповідно до частини 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» не було б у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Зазначене свідчить про наявність завданої майнової шкоди Тернопільському обласному центру зайнятості та причинного зв`язку між протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та заподіяною шкодою.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в процесі розгляду справи, проти позову заперечують, вважає, що позивачем не доведено наявності всіх елементів, необхідних для притягнення органу державної влади до відповідальності, в обґрунтування заперечень посилається на наступне: - відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг; - ОСОБА_1 реалізовуючи своє право на оскарження у судовому порядку рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком був зобов`язаний повідомити Тернопільський обласний центр зайнятості про наявність такої обставини, що може вплинути на виплату допомоги по безробіттю, однак свідомо приховав даний факт; - Тернопільський обласний центр зайнятості мав звернутись до ОСОБА_1 , з вимогою повернути кошти, виплачені як допомога по безробіттю, а не до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, встановив:

- ОСОБА_1 звернувся 10.04.2020 до Чортківської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю;

- згідно витягу із наказу Чортківської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №НТ200410 від 10.04.2020 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 10.04.2020 по 04.04.2021 та розпочато її виплату з 10.04.2020;

- відповідно до наказу Чортківської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 22.10.2022 №НТ201022 припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітного, у зв`язку із працевлаштуванням та припинено йому виплату допомоги по безробіттю з 21.10.2020;

- виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю за період квітень 2020 року жовтень 2020 року в сумі 17 560,36грн підтверджено довідкою Чортківської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості, а саме: квітень 2020 року 2 146,49грн, травень 2020 року 3 168,64грн, червень 2020 року 3 066,42грн, липень 2020 року 2 698,45грн, серпень 2020 року 2 534,90 грн, вересень 2020 року 2 453,13 грн, жовтень 2020 року 1 492,33 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №500/431/21, яке набрало законної сили , задоволено частково позов ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.02.1991 по 31.12.1994 та з 02.01.1995 по 01.04.2000 та призначити пенсію за віком з 02.03.2020.

Відповідно до довідки від 19.08.2021 №1900-0215-8/24498 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком з 02.03.2020.

Тернопільським обласним центром зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» , про що складено акт № 128 від 20.08.2021.

В ході розслідування встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком з 02.03.2020 року, яка призначена рішенням №53 від 07.06.2021 року Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, підстава для призначення - рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/431/21 від 02.03.2021.

Тернопільським обласним центром зайнятості видано наказ від 26.08.2021 №231"Д" про повернення коштів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області в сумі 17 560,36грн, які були виплачені центром зайнятості як допомога по безробіттю за період з 10.04.2020 по 21.10.2020 безробітному ОСОБА_1 .

Позивач направив на адресу відповідача 30.08.2021 копію наказу від 26.08.2021 №231"Д" та повідомлення №29-05/1038 від 30.08.2021 про відшкодування допомоги по безробіттю у сумі 17 560,36грн у п`ятнадцятиденний термін з моменту отримання повідомлення, яке отримано останнім 31.08.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач у листі від 15.09.2021 №1900-0802-8/27586 просив надіслати розрахунок виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період перебування на обліку з 10.04.2020 по 20.10.2020.

Позивач 17.09.2021 направив відповідачу листом №29-0/1142 довідку про виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю за період квітень 2020 року жовтень 2020 року в розмірі 17 560,36грн, який отриманий відповідачем 20.09.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення

Листом від 08.10.2021 №1900-0802-830014 відповідач повідомив про відсутність підстав для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області допомоги по безробіттю у сумі 17 560,36грн.

Несплата відповідачем коштів, виплачених позивачем як допомога по безробіттю ОСОБА_1 стала підставою звернення позивача до суду з позовом.

Суд, на підставі ст.ст. 75, 86, 237 ГПК України, давши оцінку поданим доказам та наведеним доводам в обґрунтування заявлених вимог та заперечень , прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому, суд виходив із наступного:

- правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття ( п.8 ч.1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (п. 1 ч. 1 ст. 43 Закон України "Про зайнятість населення").

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч.1, 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України).

Отже, суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.

Приписами ст. 6 Конституції України унормовано, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до п. 1,7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України.

Спеціальна норма ст. 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у цій справі, на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди) передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою; довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.1173 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Матеріалами справи підтверджено:

- рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №500/431/21, яке набрало законної сили, задоволено частково позов ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком з 02.03.2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018р. у справі № 917/1345/17).

Отже, факти встановлені рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №500/431/21 мають преюдиціальне значення та не потребують доказування у даній справі.

Згідно з практикою Європейського суду право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Желтяков проти України», «Христов проти України»).

Таким чином, обставини протиправної поведінки відповідача у цій справі, яка виявилась у безпідставній та незаконній відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, є встановленими та не підлягають доведенню.

Виходячи з аналізу наведених вище положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» здійснені позивачем виплати допомоги по безробіттю особі, якій призначено пенсію, є витратами позивача, оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати відповідачем пенсії ОСОБА_1 .

Отже, виплата по безробіттю здійснювалась позивачем не добровільно, як стверджує відповідач, а на виконання вимог Закону України «Про зайнятість населення».

Внаслідок неправомірних дій відповідача, ОСОБА_1 своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, а Тернопільський обласний центр зайнятості здійснив йому виплату допомоги по безробіттю, як особі, яка не має будь - яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями Пенсійного фонду та понесеними позивачем збитками.

Щодо посилань відповідача на ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та його доводів про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 виплаченої йому допомоги по безробіттю у зв`язку з невиконанням обов`язку щодо повідомлення центру зайнятості про звернення до суду з позовом до Пенсійного фонду про визнання незаконною відмови у призначенні йому пенсії, суд зазначає таке.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 статті 36 вищезазначеного Закону встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Як встановлено судом, право на пенсію за віком ОСОБА_1 не визнавалось ГУ ПФУ в Тернопільським області у період з 10.04.2020 по 21.10.2020 (період виплати допомоги по безробіттю Тернопільським обласним центром зайнятості), тому сам лише факт оскарження ОСОБА_1 в судовому порядку відмови у призначенні йому пенсії не є тією обставиною, яка впливає на умови виплати забезпечення по безробіттю та надання соціальних послуг.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №500/431/21 виконане відповідачем, що підтверджується довідкою від 19.08.2021 №1900-0215-8/24498 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Таким чином, внаслідок протиправної відмови органу Пенсійного фонду України у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, завдано матеріальної шкоди (збитків) Тернопільському міському центру зайнятості у розмірі 17 560,36 грн отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 10.04.2020 до 21.10.2020.

Між завданою шкодою і неправомірними діями відповідача існує причинний зв`язок.

Матеріали справи не містять доказів, які давали б можливість суду дійти висновку про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу.

Вищенаведеним підтверджується наявність усіх передбачених чинним законодавством складових елементів правопорушення, яке є підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

Судовий збір у розмірі 2 481,00 грн, згідно ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 73-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 14035769) на користь Тернопільського обласного центру зайнятості ( вул. Текстильна, 1б, м. Тернопіль, 46007, ідентифікаційний код 05392691) 17 560 (сімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 36коп. виплаченого забезпечення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 6 березня 2023 року.

Суддя М.С. Стадник