ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Черкаси Справа № 925/1022/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Сторчак М.В., за участі представників сторін:

від позивача: Бабіч Т.Г. - адвокат за ордером;

від відповідача: Мовчанюк М.М. - адвокат за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом фізичної особи - підприємця Бирюк Леоніда Вікторовича (м. Шпола, Черкаська область) до товариства з обмеженою відповідальністю "Шпола - Продукт" (м. Шпола, Черкаська область) про стягнення 229 979,13 грн. (ціну позову визначено судом)

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 229979,13 грн., з яких: 139 478,50 грн. сума основного боргу, 35 469,07 грн. інфляційних, 50 712,99 грн. пені та 4 318,57 грн. як 3 % річних на підставі договору поставки № 2/01 від 02.01.2022, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В ході розгляду справи представник позивача підтримав у повному обсязі позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, до суду надав відзив на позов та письмові пояснення, зокрема зазначив, що між сторонами договірні стосунки відсутні, поставка товару позивачем не здійснювалася і товар відповідачем не приймався.

У відповідності до ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в їх сукупності, суд вважає, що в позові слід відмовити повністю, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається, що 02 січня 2022 року товариством з обмеженою відповідальністю "Шпола-Продукт" в особі представника товариства Ковіки Василя Олексійовича, що діє на підставі довіреності № 1 від 02.01.2022 (далі- Покупець, відповідач по справі) та фізичною особою підприємцем Бирюк Леонідом Вікторовичем (далі- Продавець, позивач по справі) укладено Договір поставки №2/01 (далі - Договір) ( а.с. 9-12)

За умовами Договору Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець - прийняти і оплатити зерно пшениці 3 класу у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим Договором ( п. 1.1. договору).

Постачальник зобов`язується поставляти товар окремими партіями в кількості, визначеній у письмових специфікаціях покупця ( п. 1.2. договору).

Моментом здійснення поставки товару постачальнику є його отримання покупцем з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліковій документації (товарно-транспортна накладна, видаткова накладна) (п. 4.4. договору).

Позивач стверджує, що виконав свої договірні зобов`язання у повному обсязі, здійснивши поставку товару Відповідачу, а Відповідач, порушив умови Договору, не здійснивши повну оплату за поставку товару у визначений сторонами строк.

Позивач доводить, що ним на користь позивача відповідно до пункту 3.1. Договору поставлено 29,83 тон пшениці 3 класу.

Розрахунок між сторонами в ході розгялду справи не проведено, спір не врегульовано.

Суд вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми та вірогідними доказами поставку пшениці на користь ТОВ "Шпола - Продукт", з огляду на такі встановлені судом обставини:

За змістом положень статей 11, 509, 526, 599 ЦК України зобов`язальні правовідносини виникають, у тому числі, з договорів, які мають виконуватися належним чином відповідно до їх умов та вимог законодавства, припинення зобов`язання обумовлюється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Позивач доводить, що правовідносини між сторонами виникли за договором поставки № 2/01 від 02.01.2022 (а.с. 9).

Оскільки відповідач заперечував факт укладення між сторонами цього Договору, то суд витребував у позивача для огляду оригінали Договору та Специфікації до нього, які суду були пред`явлені (а.с. 9,13).

Товарно-транспортні накладні на перевезення вантажу були пред`явлені суду для огляду лише в копіях, які наявні у справі (а.с. 14, 17, 20).

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 664 ЦК України встановлює момент виконання обов`язку продавця передати товар, зокрема, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2, 5.4 Договору покупець оплачує поставлений товар за цінами, вказаними у товаросупроводжувальній документації (рахунку, видатковій накладній, податковій накладній), на умовах даного Договору в порядку і формах, які не суперечать чинному законодавству України. Порядок розрахунків визначається у відповідній специфікації по кожній окремій партії товару. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, надходить на розрахунковий рахунок постачальника.

Зі слів представників обох сторін судом встановлено, що Договір поставки № 2/01 від 02.01.2022 року (а.с. 9) сторонами не визнавався недійсним, не розривався і протилежних доказів у справу суду не подано.

Підстав для встановлення нікчемності цього Договору сторонами суду також не вказано і не доведено.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З цих підстав суд відхиляє всі заперечення представника відповідача і не бере їх до уваги про те, що Договір поставки № 2/01 від 02.01.2022 року (а.с. 9) укладено не уповноваженою особою з боку відповідача, він не відповідає волі сторони відповідача і під протиправним впливом на цей Договір з боку позивача, який був у свій час керівником ТОВ "Шпола-Продукт", придбання зерна оформлено за завищеними цінами (за відсутності господарської мети та економічної доцільності) та всі інші доводи (зокрема, відсутність подальшого схвалення правочину), які можуть бути лише підставою для визнання недійсним даного Договору, як оспорюваного правочину судом, бо такий позов до суду не подано.

Відповідно до Специфікації № 1 до Договору від 02.01.2022 Позивач повинен передати Відповідачу 11,94 тон пшениці 3 класу вартістю 85968,00 грн. з ПДВ (а.с. 13).

Згідно Специфікації № 2 від 11.01.2022 Позивач повинен передати Відповідачу 11,89 тон пшениці 3 класу вартістю 88580,50 грн. з ПДВ (а.с. 16).

Згідно Специфікації № 3 від 11.01.2022 Позивач повинен передати Відповідачу 6,0 тон пшениці 3 класу вартістю 42300,00 грн. з ПДВ (а.с. 19).

Всі специфікації містять умови про те, що строк поставки встановлюється 10 календарних днів, оплата товару здійснюється на рахунок Постачальника на умовах відтермінування 21 календарних днів.

На доказ виконання умов Договору позивачем подано суду :

- видаткова накладна № 1 від 02.01.2022 поставлено 11,94 тон пшениці 3 класу вартістю 85968,00 грн. (а.с.15);

- видаткова накладна № 2 від 11.01.2022 поставлено 11,89 тон пшениці 3 класу на суму 88 580,50 грн. (а.с. 18);

- видаткова накладна № 3 від 07.02.2022 поставлено 6 тон пшениці 3 класу на суму 42 300,00 грн. (а. с. 21).

Всього відповідно до пункту 3.1. Договору поставлено 29,83 тон пшениці 3 класу.

Видаткові накладні не містять посилання на Договір між сторонами та не містять вказівки на реквізити довіреності про отримання уповноваженою особою ТОВ "Шпола-Продукт" зерна пшениці. Оригінали всіх накладних суду пред`явлені в засіданні для огляду.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату поставленого товару -- № 1 від 02.01.2022 (а.с.22), №2 від 11.01.2022 (а.с.23), №3 від 07.02.2022 (а.с. 24) теж без посилання на реквізити укладеного сторонами договору.

Згідно Специфікацій до Договору визначено однаковий порядок розрахунків оплата товару здійснюється покупцем на розрахунковий рахунок постачальника на умовах відтермінування платежу на 21 календарний день.

Так відповідно, граничним строком оплати за товар, отриманий згідно з видаткової накладної №1 від 02.01.2022 є 23.01.2022; за товар, отриманий згідно видаткової накладної №2 від 11.01.2022 01.02.2022; за товар, отриманий згідно видаткової накладної №3 від 07.02.2022 28.02.2022.

Отже для позивача необхідним є доведення належними, допустимими, достатніми та вірогідними доказами, обставини поставки товару, вартість якого позивач просить суд стягнути з відповідача за Договором поставки № 2/01 від 02.01.2022.

За змістом частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

За змістом пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (в редакції чинній на 03.07.2019) (далі - Положення № 88) господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів; первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Вимоги щодо оформлення первинних документів наведені у пункті 2.4 Положення № 88, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абзац перший пункту 2.5 Положення № 88).

У частині 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вказано про те, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати певні обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України, до яких (обов`язкових реквізитів) відносяться, зокрема: (1) посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; (2) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На підставі сукупної оцінки доказів у справі суд погоджується із доводами відповідача про те, що поставка товару на користь ТОВ "Шпола-Продукт" не доводиться належними і допустимими доказами, виходячи з такого:

1. За умовами Договору поставка товару здійснюється Постачальником-Позивачем протягом строку дії договору (п. 4.1).

При цьому місце поставки товару сторонами не визначено.

Приймання-передача товару здійснюється на вагах господарства-Покупця (п. 4.2).

2. Сторонами досягнуто згоди з істотної умови договору, яка підлягає дотриманню - моментом здійснення поставки товару Постачальнику є його отримання Покупцем з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліковій документації (товарно-транспортна накладна, видаткова накладна) - п. 4.4. Договору.

Якщо вважати, що надані в справу видаткові накладні стосуються виконання Договору між сторонами і підписані представниками обох сторін, то в справу не подано примірники Товарно-транспортної накладної на перевезення партії товару з підписом про отримання товару представником Відповідача.

За умовами Договору між сторонами саме сукупність видаткової накладної та ТТН з підписами Відповідача про отримання є доказом здійснення поставки товару (п. 4.4. Договору).

3. В преамбулі Договору вказано, що від імені Відповідача діє Ковіка В.О. на підставі Довіреності № 1 від 02.01.2022 року.

В справу надано лише копію цієї Довіреності (а.с. 153) з якої вбачається, що Представнику Ковіці Л.В. надається право укладати будь-які договори та вчиняти необхідні дії на їх укладення, які необхідні Довірителю для здійснення підприємницької діяльності. При цьому Представник має право подавати документи, заяви, сплачувати платежі, отримувати кошти.

Право за цією довіреністю отримувати товарно-матеріальні цінності на виконання умов укладених Представником договорів цією Довіреністю не передбачено.

Тому суд відхилив доводи представників сторони позивача про те, що зміст довіреності слід тлумачити широко - право отримання грошових коштів включає в себе отримання товарно-матеріальних цінностей. Таких дій довіреність за прямим її змістом не передбачає.

Оригінал довіреності повинен бути у Ковіки Л.В. аж до часу завершення дії Договору чи інших договорів, для яких вона використовується і після його/їх закінчення вона повинна бути повернута Відповідачу. Оригінал довіреності суду не поданий для огляду жодною із сторін.

4. Оскільки Договір між сторонами містить істотну умову про те, що належним доказом здійснення поставки є виключно відмітки про отримання товару у первинній документації - товарно-транспортна накладна та ТТН в сукупності (п.4.4), то суд відхилив доводи представників сторони позивача про те, що факт отримання товару можна підтвердити іншими доказами - документами на перевезення вантажу, які оформлені між позивачем та іншою особою ФОП Красюк А.О. (а.с. 143-200).

Відповідач слушно завважує, що документи про перевезення вантажу між Позивачем та ФОП Красюк А.О. були складені без участі Відповідача, а тому враховуючи їх появу лише на час виникнення спору, вони можуть містити будь-яку потрібну Позивачу інформацію.

За умовами Договору про перевезення вантажів № 1 від 08.06.2021 (а.с. 168) між Позивачем та ФОП Красюк А.О. (Перевізник), на кожну партію вантажу його сторони погоджують заявку з вантажем, маршрутом та додатковими умовами, які є невід`ємною частиною цього Договору. Таких заявок суду не подано.

Крім того, Перевізник за договором повинен забезпечити доставку та передачу вантажу Отримувачу. Факт передачі вантажу, його кількість і найменування вказуються в товарно-транспортній накладній стандартної форми (п. 3.2.2. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що Перевізник не забезпечив належну доставку товару -- ТТН не підписана представником Одержувача товару-Відповідачем по справі.

5. Інші докази стосовно походження зерна пшениці у Позивача, зберігання їх на складі, доводів про виробничу потребу Відповідача в зерні на момент укладення сторонами Договору, самі по собі не доводять факт отримання Відповідачем товару, за який Позивач просить стягнути грошові кошти.

Оскільки за умовами Договору у відповідача виникає обов`язок оплатити лише поставлений йому товар (п. 6.2, 6.3), то через недоведеність факту поставки товару сукупністю первинних документів по істотній умові Договору з підписами одержувача - позов до задоволення не підлягає.

Згідно положень ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши доводи та заперечення сторін з приводу обставини поставки товару на користь Відповідача, яка є предметом доказування у спорі, суд приходить до висновку, що ця обставина є спростованою Відповідачем з огляду на більшу вірогідність доказів та обґрунтувань, наданих суду стороною Відповідача.

Отже у позові слід відмовити повністю за вимогами про стягнення основного боргу та за похідними вимогами про стягнення нарахованих за прострочення розрахунків пені, інфляційних та процентів річних.

При відмові в позові судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 10 березня 2023 року.

Суддя Н.М. Спаських