РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2023Справа № 910/12913/22
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут»

про стягнення 887221,26 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.11.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про стягнення 887221,26 грн, з яких 885184,12 грн основного боргу та 2037,14 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що відповідач після розірвання Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021 не повернув позивачу переплату у розмірі 885184,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 відкрито провадження у справі №910/12913/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.12.2022, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

У підготовчому засіданні 21.12.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 25.01.2023.

Підготовче засідання, призначене на 25.01.2023, не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2023 підготовче засідання у справі №910/12913/22 призначено на 08.02.2023.

У підготовчому засіданні 08.02.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.03.2023.

01.03.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що умовами договору не передбачено повернення переплати позивачу, а умовами Додаткової угоди від 13.10.2022 про розірвання договору було передбачено, що сторони не мають будь-яких претензій одна до одної.

При цьому, відповідачем було заявлено клопотання про поновлення строку на подання відзиву, яке було задоволено судом.

Представник позивача у судове засідання 01.03.2023 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 08.02.2023 та розпискою про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представник відповідача у судове засідання 01.03.2023 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відповідно до якої ухвала суду була отримана відповідачем 13.02.2023 (за ідентифікатором пошуку 191).

У судовому засіданні 01.03.2023 судом було закінчено розгляд справи по суті та підписано вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» (споживач) укладено Договір №41ВР417-1003-20 постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Річний плановий обсяг постачання газу - до 87020 куб.м. (п. 1.2 Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021).

Відповідно до п. 3.5 Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021 місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом 2 договору.

Згідно з п. 4.1 Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021 розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

У п. 4.2 Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021 сторонами погоджено, що оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України наступним чином - оплата в розмірі 100% здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п. 9.1 Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021 цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 9.2 Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021 припинення чи розірвання договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору або за рішенням суду на вимогу однієї з сторін на підставі та в порядку, встановленими чинним законодавством України до договором.

Згідно з п. 9.15 Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021 договір вважається продовженим (пролонгованим) на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Кількість пролонгацій необмежена.

Як вбачається з Акту звіряння, складеного між сторонами 04.10.2022, станом на січень 2022 року у позивача існував обов`язок з оплати вартості спожитого газу за Договором №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021 на суму 111754,69 грн.

Крім того, у січні 2022 року позивачем було спожито природний газу на суму 978486,47 грн, а у лютому 2022 року - природний газ на суму 383404,85 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу, складеними між сторонами.

Відповідно до платіжних доручень, копії яких долучено позивачем до позовної заяви, встановлено, що 12.01.2022 позивач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 111754,70 грн, 01.02.2022 - грошові кошти у розмірі 722622,26 грн, 08.02.2022 - грошові кошти у розмірі 978486,47 грн, 18.02.2022 - грошові кошти у розмірі 496802,81 грн, 04.03.2022 - грошові кошти у розмірі 49163,89 грн, що разом становить 2358830,13 грн.

Тобто, у позивача виникла переплата за Договором №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021 у розмірі 885184,12 грн

Судом встановлено, що 13.10.2022 між сторонами укладено Додаткову угоду №12/41ВР417-1003-20 до Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021, у п. 1. якої сторони дійшли згоди припинити дію вказаного договору та виклали п. 9.1 договору у наступній редакції: «Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 13.10.2022, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення».

Оскільки за взаємною згодою сторони припинили дію Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021, позивач 13.10.2022 звернувся до відповідача з вимогою (в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України) про повернення протягом 7-ми днів з дня одержання вимоги суми попередньої оплати у розмірі 885184,12 грн.

Так як відповідач не повернув позивачу грошові кошти у розмірі 885184,12 грн, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 885184,12 грн та 3% річних у розмірі 2037,14 грн за період з 25.10.2022 по 21.11.2022.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» договір постачання повинен містити такі істотні умови: 1) обов`язок постачальника забезпечити споживача всією необхідною інформацією про загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з таким постачальником шляхом її розміщення на офіційному веб-сайті постачальника; 2) обов`язок постачальника забезпечити споживача інформацією про обсяги та інші показники споживання природного газу таким споживачем на безоплатній основі; 3) обов`язок постачальника повідомити споживачу про намір внесення змін до договору постачання природного газу в частині умов постачання до початку дії таких змін та гарантування права споживача на дострокове розірвання договору постачання, якщо нові умови постачання є для нього неприйнятними; 4) обов`язок постачальника забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації; 5) обов`язок постачальника забезпечити споживача прозорими, простими та доступними способами досудового вирішення спорів з таким постачальником; 6) порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

Згідно з п. 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

У п. 20 розділу ІІ Правил постачання природного газу зазначено, що споживач зобов`язується: дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами; здійснювати комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню загрози життю або травматизму, пошкодженню обладнання та продукції, негативних екологічних наслідків тощо в разі отримання повідомлення про припинення (обмеження) постачання (розподілу/транспортування) природного газу; забезпечувати допуск представників постачальника за пред`явленням службового посвідчення на територію власних об`єктів для звірки даних фактичного споживання природного газу; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках: порушення строків оплати за договором на постачання природного газу; відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, виділеного споживачу; перевитрат добової норми та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником; відсутності укладеного договору постачання природного газу; інших випадках, передбачених цими Правилами та чинним законодавством.

Як встановлено судом, 01.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» (споживач) укладено Договір №41ВР417-1003-20 постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Строк дії вказаного договору було продовжено на 2022 рік відповідно до п. 9.15 Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021.

Враховуючи обсяги спожитого позивачем природного газу протягом 2021-2022 років та розмір сплачених позивачем грошових коштів, станом на жовтень 2022 року у позивача виникла переплата у сумі 885184,12 грн.

Відповідно до п. 4.8 Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021 у разі переплати вартості газу сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати газу на наступний роз ранковий період.

Однак, як встановлено судом, 13.10.2022 між сторонами укладено Додаткову угоду №12/41ВР417-1003-20 до Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021, у п. 1. якої сторони дійшли згоди припинити дію вказаного договору та виклали п. 9.1 договору у наступній редакції: «Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 13.10.2022, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення».

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно з ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Оскільки у зв`язку з припиненням дії Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021 у відповідача припинився обов`язок постачати позивачу природний газ у наступних розрахункових періодах, а станом на дату розірвання договору у позивача існувала переплата у розмірі 885184,12 грн, яка не може бути зарахована в оплату за газ у наступних розрахункових періодах, підстави для утримання відповідачем грошових коштів у сумі 885184,12 грн відпала, та відповідач зобов`язаний повернути позивачу вказану суму безпідставно утриманих грошових коштів.

Наведеними обставинами спростовуються доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, що оскільки умовами договору не передбачено повернення переплати позивачу, а умовами Додаткової угоди від 13.10.2022 про розірвання договору було передбачено, що сторони не мають будь-яких претензій одна до одної, то відсутні правові підстави повертати позивачу переплачену суму грошових коштів у розмірі 885184,12 грн.

Так як за взаємною згодою сторони припинили дію Договору №41ВР417-1003-20 від 01.01.2021, позивач 13.10.2022 звернувся до відповідача з вимогою (в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України) про повернення протягом 7-ми днів з дня одержання вимоги суми попередньої оплати у розмірі 885184,12 грн.

Судом встановлено, що вказана вимога була отримана відповідачем 17.10.2022, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Таким чином, відповідач повинен був повернути позивачу грошові кошти у сумі 885184,12 грн у строк до 24.10.2022.

Доказів сплати (повернення) відповідачем грошових коштів у розмірі 885184,12 грн станом на дату розгляду справи у суді матеріали справи не містять, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» суми основного боргу у розмірі 885184,12 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2037,14 грн за період з 25.10.2022 по 21.11.2022.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» 3% річних у розмірі 2037,14 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (04108, м. Київ, проспект Свободи, буд. 2Г, літ. А; ідентифікаційний код: 39592941) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4; ідентифікаційний код: 23730020) суму основного боргу у розмірі 885184 (вісімсот вісімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят чотири) грн 12 коп., 3% річних у розмірі 2037 (дві тисячі тридцять сім) грн 14 коп. та судовий збір у розмірі 13308 (тринадцять тисяч триста вісім) грн 32 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 13.03.2023.

Суддя О.М. Спичак