ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

14 березня 2023 року Справа № 915/686/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О., розглянувши заяву №б/н від 09.03.2023 (вх.№2879/23 від 10.03.2023) про забезпечення доказів Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких", у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-Агро" (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, буд. 44, кв. 17, ідентифікаційний код 38247232, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4) представник позивача: адвокат Валешинська Оксана Сергіївна (ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" (55260, Миколаївська обл., Первомайський р-н, с. Кумарі, Кам`яномостівська ТГ, вул.Центральна, 93 ідентифікаційний код 31929340) представник відповідача: Спектор Юрій Ісайович (ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

2. Приватного підприємства "Перемога Народу" (55234, Миколаївська обл., Первомайський р-н, с. Чаусове, вул. Москаленко, 58, ідентифікаційний код 13869484), представник відповідача: адвокат Рохманов Сергій Іванович (ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 )

Про: відшкодування шкоди у загальній сумі 7134319,04 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Партнер-Агро" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою (вх. №6148/20) до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Агрофірма Корнацьких" та Приватного підприємства (ПП) "Перемога Народу" про стягнення з відповідачів у солідарному порядку завданої ними шкоди у загальній сумі 7134319,04 грн.

Позов обґрунтований тим, що право користування земельними ділянками загальною площею 1520,1737 га належить позивачу, однак відповідачі з 2015 року неправомірно займають і користуються земельними ділянками позивача, що підтверджується судовими рішеннями у справах № 915/1111/13 та № 915/1125/13. Отже, на думку позивача, порушуючи його права, передбачені ст. 95 ЗК України, а також принцип обов`язковості судового рішення, відповідачі спільно, взаємопов`язаними діями, з єдиним наміром, самовільно займаючи земельні ділянки позивача з 2017-2019 років, заподіяли останньому неподільну шкоду в розмірі 7134319,04 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.02.2022 справу №915/686/20 прийнято до свого провадження суддею Семенчук Н.О., ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Зупинено провадження у справі №915/686/20 до перегляду Південно-Західним апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду Миколаївської області від 28.12.2021.

Ухвалою суду від 20.02.2023 поновлено провадження у справі. Призначено

підготовче засідання у справі на "22" березня 2023 року о 10 год. 00 хв., у господарському суді Миколаївської області. Ухвалено провести розгляд справи поза межами встановленого ст.ст.181,195 ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України. Запропоновано відповідачам в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Запропоновано позивачу в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ч. 3-6 ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Запропоновано відповідачам подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст.167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

10.03.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" до суду надійшла заява №б/н від 09.03.2023 (вх.№2879/23 від 10.03.2023) про забезпечення доказів в якій просить суд забезпечити докази шляхом проведення почеркознавчої експертизи. На вирішення почеркознавчої експертизи поставити наступні питання: чи були виконані підписи на Актах перевірки дотримання земельного законодавства та актах обстеження земельних ділянок, 20.06.2017 року, 30.05.2018 року, 27.09.2018 року, 16.08.2019 року від імені І.П.Томова, І.Д. Топалова власноруч І.П. Томовим, І.Д. Топаловим (знаходяться в матеріалах господарської справи з а.с.212 тому 1, том 2, по а.с.88 том 3) чи вказані підписи виконані іншими особами? Для забезпечення доказів та проведення експертизи просить витребувати у Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області оригінали наданих позивачем копій письмових доказів, перелічених в п.11 Додатків позовної заяви (матеріали Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на 377 арк.).

В обґрунтування заяви про забезпечення доказів зазначає, що ТОВ "Агрофірма Корнацьких" вважає, що у даній справі є необхідність призначення експертизи в порядку забезпечення доказів, оскільки є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Позивачем на обґрунтування позовних вимог подано до суду ряд письмових доказів на 377 аркушах, а саме копії актів перевірок дотримання земельного законодавства та актів обстежень земельних ділянок нібито складених та підписаних службовими особами Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області (з а.с. 212 т. 1, т. 2, по а.с. 88 т. 3). Зокрема, акти від 20.06.2017 року, 30.05.2018 року, 27.09.2018 року, 16.08.2019 року містять прізвища та ініціали, а також підписи службових осіб, які ніби-то підписали вказані акти. Однак, на переконання заявника, достовірність вказаних підписів, належність їх службовим особам, зазначеним в актах, викликає обґрунтовані сумніви. Заявник вважає, що підписи, які вчинені службовими особами Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області І.П.Томовим та І.Д.Топаловим на різних актах кардинально відрізняються один від одного, що вказує на те, що підписи вчинені різними особами за одну і ту ж особу. Відповідач-2 посилається на висновок експерта №853/03/2022 від 31.03.2022, який був зроблений в іншій цивільній справі у подібних правовідносинах за участі ТОВ «Агрофірма Корнацьких» в якості відповідача. Вказує, що зазначений висновок експерта свідчить, що акти перевірки ГУ Держгеокадастру Миколаївської області, є недопустимим та недостовірними доказами. Відповідач ТОВ «Агрофірма Корнацьких» має обґрунтовані підстави стверджувати, що оригінали вказаних документів можуть бути знищені як внаслідок війни, так і зацікавленими особами, зокрема, службовими особами Держгеокадастру в Миколаївській області, які підробляли підписи І.П.Томова, І.Д.Топалова.

Розглянувши подану заяву суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 76 та ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів.

У відповідності до ст.111 ГПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначаються:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Заява підписується заявником або його представником. До заяви, яка подана представником заявника, має бути додано документ, що підтверджує його повноваження.

За подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Так, процесуальний механізм забезпечення доказів застосовується з метою запобігання настанню негативних наслідків, тобто, вжиття судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ.

При цьому, підставою для забезпечення доказів є побоювання учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але, насамперед, спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №9901/608/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 9901/845/18.

Суд зазначає, що забезпечення доказів шляхом призначення експертизи, хоч і спрямоване на забезпечення права сторони належним чином довести свої вимоги чи заперечення, проте носить відмінний процесуальний характер від призначення експертизи у відповідності до норм статей 99, 100 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності у такої сторони підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Так, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи та витребування письмових доказів є необґрунтованою, оскільки заявником не наведено об`єктивних фактів, підтверджених належними доказами, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому та не зазначено обставини, для доказування яких необхідне вжиття заходів забезпечення доказів.

Відтак, подана позивачем заява не відповідає вимогам п. 4,5 ч. 1 ст. 111 ГПК України, оскільки не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Відповідно до ч.4 ст.111 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, заява №б/н від 09.03.2023 про забезпечення доказів підлягає поверненню заявникові - Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких".

Згідно ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема повернення заяви або скарги.

Таким чином, заявник може звернутися до суду із клопотанням на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір» про повернення сплаченого за подання заяви про забезпечення доказів судового збору.

Керуючись ст.ст.110, 111, ст. 232, 233, 234 ГПК України, - суддя

УХВАЛИВ:

1. Повернути заяву №б/н від 09.03.2023 про забезпечення доказів - Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких".

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.О. Семенчук