ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1403/22

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі», м. Київ

до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Київська обл., м. Бориспіль

про стягнення 2885629,29 грн.

секретар судового засідання: Самусь В.С.

За участю представників:

від позивача: Брящей Р.І. (ордер серії ВК № 1050781 від 15.08.2022 р.);

від відповідача: Бохан О.Г. (ордер серії АО № 1070110 від 21.09.2022 р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі» звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення 2564503,92 грн. заборгованості, 224504,45 грн. пені, 13564,68 грн. 3% річних та 77715,96 грн. інфляційних втрат, всього 2880289,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у погоджені у п. 5.8 договору № 4-359/2021 про постачання електричної енергії споживачу від 08.06.2021 р., у п. 6 Комерційної пропозиції (додаток № 3 до договору), у додатку 6 до договору строки не здійснив оплату за спожиту електричну енергію у листопаді 2021 р. та у період січень - березень 2022 року. Таким чином, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 2564503,92 грн. за договором № 4-359/2021 про постачання електричної енергії споживачу від 08.06.2021 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути 2564503,92 грн. боргу, 13564,68 грн. 3% річних та 77715,96 грн. інфляційних втрат відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, а також 224504,45 грн. пені, посилаючись на п. 9.6 Договору та п. 7 Комерційної пропозиції (додаток № 3 до договору).

22.09.2022 р. до господарського суду Київської області від Державного підприємства обслуговування повітряного руху України надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач не погоджується з заявленою до стягнення заборгованістю, вважає позовні вимоги передчасними та необґрунтованими. Відповідач наголошує, що невиконання відповідачем умов договору, що стосується оплати наданих послуг сталось виключно через настання форс-мажорних обставин - військового вторгнення. Відповідач посилається на статтю 617 ЦК України, частину 2 статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якої військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, а також на лист Торгово-промислової палати України (ТТП України) від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Украерорух вказує, що обставини непереборної сили, які виникли 24.02.2022 р., наразі продовжують тривати, надання аеронавігаційного обслуговування припинено, не здійснюється та є неможливим до закінчення військового стану. Інформація про введення військового стану є загальновідомою та не потребує додаткового доказування в суді, як стверджує відповідач. Відповідач наводить положення Статуту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, що затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, відповідно до якого Украерорух є державним комерційним підприємством, яке не отримує жодного фінансування з державного бюджету. Джерело отримання доходу Украероруху - надходження за надані послуги з аеронавігаційного обслуговування (ст. 36 Повітряного кодексу України). Крім того, відповідач акцентує увагу на тому, що Украерорух входить до об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 № 1281 не отримуючи бюджетних коштів на забезпечення її функціонування.

Окремо відповідачем акцентується увага суду на пункті 12.3 Договору № 4-359/2021 щодо строку виконання зобов`язань у період дії форс-мажорних обставин.

14.10.2022 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просить позовні вимоги задовольнити повністю. Позивач звертає увагу суду, що відповідач з відповідним повідомленням до позивача у порядку, визначеному в пункті 12.3 Договору № 4-359/2021 щодо строку виконання зобов`язань у період дії форс-мажорних обставин, не звертався, доказів виникнення форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах не надавав. Позивач вважає, що доводи відповідача про відсутність фінансування з державного бюджету, призупинення інвестиційної діяльності, заборону авіасполучення, призупинення аеронавігаційного сполучення та як наслідок відсутності джерела доходів не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки такі обставини не визначені законодавством, як такі, що звільняють від виконання зобов`язання, а за умовами договору, відповідач самостійно здійснює оплату вартості спожитої електричної енергії, договір не містить положень щодо сплати заборгованості за рахунок коштів з державного бюджету.

14.10.2022 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 2564503,92 грн. заборгованості, 191295,16 грн. пені, 23049,83 грн. 3 % річних та 106780,38 грн. інфляційних втрат, всього 2885629,29 грн.

Таким чином, господарським судом Київської області розглядаються позовні вимоги про стягнення 2564503,92 грн. заборгованості, 191295,16 грн. пені, 23049,83 грн. 3 % річних та 106780,38 грн. інфляційних втрат, всього 2885629,29 грн.

31.10.2022 р. до господарського суду Київської області від Державного підприємства обслуговування повітряного руху України надійшло заперечення на відповідь щодо відзиву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідач стверджує, що акти приймання-передачі та рахунки, які позивач направляв на електрону пошту 16.03.2022 р., 17.03.2022 р., 18.04.2022 р. та 19.04.2022 р. не отримував. Відповідач звертає увагу суду на те, що в Додатку № 3 до Договору № 4-359/2021 від 08.06.2021 р. відсутня електронна адреса споживача. Відповідач вказує, що Акти приймання-передачі електричної енергії та рахунки на оплату було отримано лише 06.07.2022 р. вже після початку дії форс-мажорних обставин. Відповідач звертає увагу суду на той факт, що термін оплати рахунків за листопад 2021 р. та січень-березень 2022 р. не настав та припадає на час дії форс-мажорних обставин в Україні, отже відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Як повідомляє відповідач, повітряний простір повністю закритий, надання аеронавігаційного обслуговування припинено та не здійснюється. Кошти відповідач отримує виключно за надання послуг з аеронавігаційного обслуговування, яке на сьогоднішній день відсутнє, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а це на думку відповідача, і є причинно-наслідковий зв`язок неможливості виконання зобов`язань за договором.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.11.2022 р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.12.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у підготовчих засіданнях та у судових засіданнях позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у підготовчих засіданнях та у судових засіданнях проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ

08.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі» (постачальник) та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (споживач) було укладено договір № 4-359/2021.

Згідно з пунктом 1.1. договору його умови розроблено відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Закону України «Про публічні закупівлі» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі- ПРРЕЕ).

Керуючись п. 3.2.5. ПРРЕЕ, сторони дійшли взаємної згоди на укладання цього договору на умовах, відмінних від публічної комерційної пропозиції Постачальника. Договір укладено у вигляді єдиного письмового документа на підставі умов тендерної документації та комерційної пропозиції постачальника поданої згідно процедури закупівлі (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1 договору за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу за кодом ДК 021:2015 « 09310000-5 Електрична енергія (Електрична енергія для Харківського РСП Украероруху)» для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії.

Згідно з п. 2.2. Договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послуги з розподілу електричної енергії.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що постачальник зобов`язується поставити Споживачу електричну енергію в строк з 23.06.2021 р. по 23.03.2022 р. Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, форма якої передбачена Додатком № 1 до цього договору.

Пунктом 4.5 договору встановлено, що постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь якої іншої оплати за електричну енергію, що не визначена умовами цього договору.

Відповідно до п. 4.6 договору споживач має право здійснювати коригування обсягів споживання, зазначених у Додатку № 4 до Договору, шляхом направлення відповідного листа із зазначенням скорегованого обсягу споживання у розрахунковий період до 5-го числа розрахункового місяця.

Згідно з п. 5.1. Договору ціна пропозиції Постачальника за результатами електронного аукціону становить 6115806,00 грн. в т.ч. ПДВ.

Ціна цього договору становить 6115806,00 грн. у т.ч. ПДВ 20% - 1019301,00 грн.

Ціна 1 кВт* електричної енергії за цим Договором визначена в Комерційній пропозиції (Додаток № 3 до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Ціна, зазначена в пункту 5.1 Договору, може змінюватись протягом строку дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткового договору до цього договору відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» (п. 5.2 Договору).

27.01.2022 р. Додатковим договором № 8 до договору від 08.06.2021 р. № 4-359/2021 сторонами внесено зміни до Договору, а саме:

1.1. Пункт 4.2. розділу 4 Договору викладено в наступній редакції: «Загальний обсяг постачання електричної енергії складає 1459299,914 кВт*год (прогнозовані обсяги споживання на 9 місяців, згідно з Додатком № 4 до цього Договору)».

1.2. Викладено п. 5.1 розділу 5 Договору в новій редакції відповідно до якої, зокрема, ціна 1 кВт* електричної енергії за цим Договором з 04.11.2021 р. становить 4,26 грн./кВт*год з ПДВ (3,55 грн./кВт*год без ПДВ);

Ціна 1 кВт* електричної енергії за цим Договором з 09.11.2021 р. становить 4,44 грн./кВт*год з ПДВ (3,70 грн./кВт*год без ПДВ).

Загальна вартість електричної енергії, яку Постачальник зобов`язується передати Споживачу за цим Договором, визначається загальною вартістю об`ємів поставленої електричної енергії за кожний розрахунковий місяць на підставі Актів приймання - передачі електричної енергії, форма Акта передбачена Додатком № 5 до цього Договору.

Згідно з п. 5.4. Договору ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Обсяг споживання електричної енергії по кожному об`єкту споживання споживача визначається на підставі даних комерційного обліку. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання електричної енергії споживачем, здійснюється згідно Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2028 р. (п. 5.5. договору).

Відповідно до п. 5.6. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 5.8 Договору передбачено, що порядок оплати, термін (строки) здійснення оплати визначені в Комерційній пропозиції Постачальника (Додаток № 3 до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суми платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Сторонами підписана комерційна пропозиція (додаток № 3 до Договору № 4-359/2021 від 08.06.2021 р.), якою визначені такі умови:

- ціна передбачена за результатами процедури відкритих торгів та складає 2,46 грн./кВт*год з ПДВ.;

- розрахунковим періодом є календарний місяць, який встановлюється з першого числа місяця до такого ж числа наступного місяця;

- оплата за розрахунковий період здійснюється за фактично відпущену електричну енергію згiдно з даними комерційного обліку після підписання сторонами Актів приймання-передачі електричної енергії за рахунковий період.

- після закінчення розрахункового періоду до 5-го числа, місяця наступного за розрахунковим здійснюється корегування обсягів за цей розрахунковий період;

- рахунок надається споживачу шляхом направлення на електронну пошту споживача _____________ та/або рекомендованим листом на адресу, зазначену у розділі 15 Договору, до 5-го числа місяця наступного за розрахунковим;

- оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у графіку оплати за товар відповідно до Додатку 6 до цього договору (100 відсоткова постоплата протягом 5 банківських днів);

- за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених комерційною пропозицією споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з п. 5.9 Договору Приймання-передача електричної енергії, поставленої Постачальником та прийнятої Споживачем у звітному місяці оформляється шляхом підписання Сторонами щомісячних Актів, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Уповноважений представник споживача розглядає та підписує Акти у строк що не перевищує 5 робочих днів або надає вмотивовану відмову від підписання таких Актів, Споживач затверджує Акти та повертає Постачальнику один примірник.

Згідно з п. 12.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереробної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідно до п. 12.3 Договору строк виконання за цим Договором відкладається на час дії форс-мажорних обставин. Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором у наслідок дії обставин непереробної сили, зобов`язана не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити іншу Сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до п. 12.4. Договору у разі коли строк дії обставин непереробної сили продовжується більш ніж 30 календарних днів, кожна із сторін у встановленому порядку має право розірвати Договір.

Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за електричну енергію, яка була надана до їх виникнення (п. 12.5 договору).

Згідно з п. 13.1. Договору він є укладеним після його підписання Сторонами і діє до 23.03.2022 р., але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Сторона яка прострочила виконання свого обов`язку, не має права посилатись на чинність цього Договору як на підставу для звільнення від відповідальності.

Усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані на електрону пошту (email Постачальника: ; email Споживача:_____________, рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за адресами сторін, зазначеними у розділі 15 цього договору. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата відправлення електронного листа, дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. (п.13.5 Договору).

Додатком № 6 до Договору встановлено графік оплати за електричну енергію, згідно з яким оплата здійснюється постоплатою протягом 5 банківських днів в розмірі 100%.

Відповідно до п. 5.5. Договору обсяг споживання електричної енергії по кожному об`єкту споживання визначається на підставі даних комерційного обліку.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно із ч. 1, 2, 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017 постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

В Правилах роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, міститься визначення, а саме договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.

Позивачем складено Акт приймання-передачі електричної енергії № 387/1121 за листопад 2021 р. обсягом 146997,00 кВт.год на суму 650020,32 грн; Акт приймання-передачі електричної енергії № 802/0122 за січень 2022 р. обсягом 179437,00 кВт.год на суму 796700,28 грн.; Акт приймання-передачі електричної енергії № 10212/0222 за лютий 2022 р. обсягом 141476,00 кВт.год на суму 628153,44 грн.; Акт приймання-передачі електричної енергії № 10212/0322 за березень 2022 р. обсягом 110277,00 кВт.год на суму 489629,88 грн..

Відповідно до вказаних актів позивачем складено наступні рахунки на оплату поставленої електричної енергії:

Рахунок № 22-12-21/387 від 22.12.2021 р. за Актом приймання-передачі електричної енергії № 387/1121 за листопад 2021 р. на суму 650020,32 грн.;

Рахунок № 01-03-22/802 від 28.02.2022 р. за Актом приймання-передачі електричної енергії № 802/0122 за січень 2022 р. на суму 796700,28 грн.;

Рахунок № 16-03-22/10212 від 16.03.2022 р. за Актом приймання-передачі електричної енергії № 10212/0222 за лютий 2022 р. на суму 628153,44 грн.;

Рахунок № 18-04-22/10212 від 18.04.2022 р. за Актом приймання-передачі електричної енергії № 10212/0322 за березень 2022 р. на суму 489629,88 грн.

Позивач в позовній заяві зазначає, що Акт № 802/0122 за січень 2022 р. та рахунок від 28.02.2022 № 01-03-22/802, а також Акт № 10212/0222 за лютий 2022 р. та рахунок від 16.03.2022 № 16-03-22/10212 було направлено відповідачу 16.03.2022 р. та 17.03.2022 р. на електронні адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також позивач зазначає, що на вищевказані електронні адреси 18.04.2022 р. позивач направив відповідачу Акт № 10212/0322 за березень 2022 р. та рахунок № 18-04-22/10212 від 18.04.2022 р.

Позивач повідомляє, що ним 19.04.2022 р. відповідачу на електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено вимогу від 18.04.2022 р. за № 188-04-22 щодо сплати заборгованості за постачання електричної енергії за договором № 4-359/2021 від 08.06.2021 р., а також Акти та рахунки за січень-березень 2022 р.

Проте пунктом 13.5. Договору не передбачено надсилання відповідачу на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_4 актів приймання-передачі та рахунків, оскільки вона не зазначена в договорі та комерційній пропозиції.

З урахуванням вимог п. 5.8 Договору позивач мав направити відповідачу Акти приймання-передачі за листопад 2021 р. до 05.12.2021р., за січень 2022 р. до 05.02.2022 р., за лютий 2022 р. до 05.03.2022 р., за березень 2022 р. до 05.04.2022 р. рекомендованим листом, оскільки електронна пошта у договорі та додатку № 3 до Договору № 4-359/2021 від 08.06.2021 р. не вказана.

Позивач на підтвердження направлення актів приймання-передачі та рахунків на оплату надав до суду скріншоти про відправлення електронними листами від 16.03.2022 р., 17.03.2022 р. та 18.04.2022 р. на електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_4 низки електронних документів, серед яких акти приймання-передачі та рахунки за січень-березень 2022 року стосовно різних структурних підрозділів відповідача.

Однак електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_4, на які позивач направляв акти приймання-передачі та рахунки до них, не зазначені ні у Договорі, ні у Додатку № 3 до договору. Відтак, такі скріншоти електронних сторінок щодо направлення актів приймання-передачі та рахунків до них не беруться судом до уваги, оскільки не є доказом, що підтверджує направлення відповідачу Актів приймання-передачі та складених до них рахунків.

Позивачем відповідачу було направлено вимогу № 188-04-22 від 18.04.2022 р. щодо сплати заборгованості за постачання електричної енергії, в якій додатками зазначені Акти приймання-передачі № 802/0122 за січень 2022 р. та рахунок № 01-03-22/802 від 28.02.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0222 за лютий 2022 р. та рахунок № 16-03-22/10212 від 16.03.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0322 за березень 2022 р. та рахунок № 18-04-22/10212 від 18.04.2022 р.

Вказана вимога вручена представнику відповідача 25.05.2022 р., про що свідчить копія поштового чека від 17.05.2022 р. за № 660 та роздруківка довідки «Укрпошти» щодо відстеження відправлення.

Однак, позивачем опис вкладення до вказаного поштового відправлення до матеріалів справи не додано.

Відтак, таке поштове відправлення не підтверджує направлення відповідачу для підписання вищевказаних Актів приймання-передачі та складених до них рахунків.

Позивач направив відповідачу вимогу № 367-06-22 від 23.06.2022 р. про сплату заборгованості за постачання електричної енергії. До вказаної вимоги додані Акти приймання-передачі № 387/1121 за листопад 2021 р. та рахунок № 22-12-21/387 від 22.12.2021 р., Акт приймання-передачі № 802/0122 за січень 2022 р. та рахунок № 01-03-22/802 від 28.02.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0222 за лютий 2022 р. та рахунок № 16-03-22/10212 від 16.03.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0322 за березень 2022 р. та рахунок № 18-04-22/10212 від 18.04.2022 р.

Згідно з відміткою, що міститься на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 321 від 27.06.2022 р., вказана вимога вручена представнику відповідача за довіреністю 06.07.2022 р.

З опису вкладення до поштового відправлення вбачається, що позивачем направлено відповідачу лист № 367-06-22 від 23.06.2022 р.; Акт приймання-передачі № 387/1121 за листопад 2021 р. та рахунок № 22-12-21/387 від 22.12.2021 р., Акт приймання-передачі № 802/0122 за січень 2022 р. та рахунок № 01-03-22/802 від 28.02.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0222 за лютий 2022 р. та рахунок № 16-03-22/10212 від 16.03.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0322 за березень 2022 р. та рахунок № 18-04-22/10212 від 18.04.2022 р.

Відповідач 06.07.2022 р. разом з вимогою отримав від позивача Акти приймання-передачі та рахунки на оплату, що ним підтверджується у відзиві та у судових засіданнях.

Відповідач у липні 2022 р. повернув позивачу підписані ним без зауважень та заперечень Акт приймання-передачі № 802/0122 за січень 2022 р. на суму 796700,28 грн. та Акт приймання-передачі № 10212/0222 за лютий 2022 р. на суму 628153,44 грн.

До позовної заяви позивачем додано як підписані так і не підписані відповідачем Акт приймання-передачі № 802/0122 за січень 2022 р. та Акт приймання-передачі № 10212/0222 за лютий 2022 р.

Акт приймання-передачі № 387/1121 за листопад 2021 р. та Акт приймання-передачі № 10212/0322 за березень 2022 р. відповідачем не підписані, позивачу не повернуті.

Відмови відповідача від підписання вказаних актів або зауваження щодо незгоди з Актами приймання-передачі відповідачем позивачу не направлялось, що не заперечувалось представником відповідача у судових засіданнях.

В матеріалах справи міститься лист відповідача від 14.07.2022 р. № 1-14.2/2191/22, направлений позивачу, в якому він повідомляє, що зокрема в межах укладеного договору відповідач підтверджує намір (частково) погасити наявну заборгованість за поставлену електричну енергію.

Проте станом на час розгляду справи доказів оплати отриманих рахунків відповідачем суду не надано.

Судом встановлено, що відповідно до Додатка № 6 до Договору строк оплати за Актами приймання-передачі за січень 2022 р. та за лютий 2022 р., які відповідач отримав 06.07.2022 р. та підписав, встановлено протягом 5 банківських днів, тобто до 13.07.2022 р. включно.

Отже за Актом приймання-передачі № 802/0122 за січень 2022 р. на суму 796700,28 грн. та Актом приймання-передачі № 10212/0222 за лютий 2022 р. на суму 628153,44 грн. відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з 14.07.2022 р.

Відповідач стверджує, що невиконання умов договору, що стосується оплати наданих послуг, сталося виключно через настання форс-мажорних обставин, а саме військового вторгнення РФ, що відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» вважається форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, та посилається на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р., яким засвідчено форс-мажорні обставини.

Щодо посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р., яким засвідчено форс-мажорні обставини, що зумовили неможливість виконання ним зобов`язання за договором № 4-359/2021 про постачання електричної енергії від 08.06.2021 р. внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору), суд зазначає наступне.

Листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р. засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану, є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по зобов`язанням за договорами, виконання яких настало і стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Водночас, вказаний лист носить загальний інформаційний характер, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства.

Матеріали справи не містять сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну можливість виконання зобов`язань відповідача саме за договором № 4-359 /2021 про постачання електричної енергії споживачу від 08.06.2021 р.

Крім того відповідач не повідомив позивача відповідно до п. 12.3 договору у визначений договором строк про обставини непереробної сили, що унеможливлюють виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Верховний Суд в постанові від 25 січня 2022 р. № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Враховуючи доводи відповідача відносно виникнення форс-мажорних обставин та наданих у їх підтвердження доказів, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено об`єктивної неможливості виконання умов договору у зв`язку з введенням на території України воєнного стану.

Договірні зобов`язання, які є предметом розгляду справи, зокрема мали місце в січні 2022 року та у лютому 2022 р., до виникнення обставин, на які посилається відповідач, як на підставу форс-мажорних обставин відповідно до п. 12.3. договору щодо звільнення його від сплати заборгованості.

Крім того, згідно з пунктом 12.5 договору № 4-359/2021 навіть виникнення форс мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за електричну енергію, яка була надана до їх виникнення.

Спожиті відповідачем обсяги розподіленої електричної енергії за Договором № 4-359/2021 за січень 2022 р. та за лютий 2022 р. підтверджені звітами операторів системи розподілу: листом № 56 К-01/04-1581 від 31.05.2022 р. АТ «Харківобленерго» та листом № 4-33/10061 від 02.06.2022 р. АТ «Полтаваобленерго».

Пунктом 5.5.5. «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з п. 4.14 «Правил роздрібного ринку електричної енергії» платіжний документ (рахунок) має надаватися споживачу в терміни та спосіб, визначені відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції або умов договору. Датою отримання платіжного документа вважається: дата вручення, що підтверджується підписом одержувача (споживача або його уповноваженої особи).

Пунктом 4.21. «Правил роздрібного ринку електричної енергії» визначено, що оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вже встановлено судом, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за актом приймання-передачі за січень 2022 р. та за актом приймання-передачі за лютий 2022 р. з 14.07.2022 р., отже позовна вимога про стягнення з відповідача 1424853,72 грн. заборгованості за актами за січень-лютий 2022 р. підлягає задоволенню.

Щодо Акта приймання-передачі № 387/1121 за листопад 2021 р. на суму 650020,32 грн. та Акта приймання-передачі № 10212/0322 за березень 2022 р. на суму 489629,88 грн., які відповідачем не підписані, судом встановлено наступне:

В Акті приймання-передачі № 387/1121 за листопад 2021 р. на суму 650020,32 грн. позивач вказав ціни за одиницю виміру - 3,250 грн. (без ПДВ); - 3,550 грн. (без ПДВ) та 3,775 грн. (без ПДВ), за якими було здійснено нарахування за спожиту електричну енергію за листопад 2021 р.

Однак Додатковим договором № 8 від 27.01.2022 р. до договору від 08.06.2021 р. № 4-359/2021 сторонами внесено зміни до Договору, а саме: п. 5.1 розділу 5 Договору викладено в новій редакції, відповідно до якої, зокрема ціна 1 кВт* електричної енергії за цим Договором з 04.11.2021 р. становить 4,26 грн./кВт*год з ПДВ (3,55 грн./кВт*год без ПДВ), а з 09.11.2021 р. становить 4,44 грн./кВт*год з ПДВ (3,70 грн./кВт*год без ПДВ).

Позивачем при складанні акта приймання-передачі за листопад 2021 р. всупереч умов додаткового договору № 8 з 09 листопада 2021 р. застосована ціна 3,775 грн. за одиницю виміру без ПДВ, отже за спожиту електричну енергію відповідачем в акті приймання-передачі за листопад нарахована сума 650020,32 грн. (з ПДВ) за завищеною ціною за одиницю виміру.

Пунктом 4.5 договору встановлено, що постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь якої іншої оплати за електричну енергію, що не визначена умовами цього договору.

Таким чином позивачем складено Акт приймання-передачі № 387/1121 за листопад 2021 р. на суму 650020,32 грн. за завищеною ціною за одиницю виміру, тобто без врахування додаткової угоди № 8, та всупереч п. 4.5 договору виставлено рахунок № 22-12-21/387 на суму 650020,32 грн., яким фактично вимагалася від споживача оплата за електричну енергію, що не визначена умовами цього договору.

Крім того, позивачем в позовній заяві вказано, що на час звернення з позовом у нього відсутня відповідь від операторів системи розподілу електричної енергії щодо обсягу спожитої відповідачем електричної енергії у листопаді 2021 р., тому позивач надасть відповіді після їх отримання.

Однак, позивачем жодного звіту оператора системи розподілу електричної енергії, спожитої відповідачем у листопаді 2021 р., суду під час розгляду справи не надано. Жодних належних доказів, які підтверджують спожиті відповідачем обсяги електричної енергії у листопаді 2021 р., матеріали справи не містять.

Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку ( п. 4.13 правил).

Відповідно до п. 4.13 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, постачальник для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі, на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Позивач направив Акт приймання-передачі за листопад 2021 р. та рахунок за поставлену електричну енергію відповідачу всупереч п. 4.13 «Правил роздрібного ринку електричної енергії» за відсутністю даних комерційного обліку, оскільки оператором системи розподілу не підтверджено обсяги спожитої електричної енергії відповідачем.

Отже спожиті відповідачем обсяги розподіленої електричної енергії за Договором № 4-359/2021 за листопад 2021 р. всупереч п. 5.5 Договору не підтверджені даними комерційного обліку операторів системи розподілу.

Пунктом 5.8 Договору та Комерційною пропозицією встановлено, що оплата за розрахунковий період здійснюється за фактично відпущену електричну енергію згiдно з даними комерційного обліку після підписання сторонами Актів приймання-передачі електричної енергії за рахунковий період.

При цьому, сам факт споживання електричної енергії у листопаді 2021 р. відповідачем не заперечувався.

Як вже зазначалось, Акт приймання-передачі № 387/1121 за листопад 2021 р. відповідачем не підписаний, при цьому відмови відповідача від підписання вказаних акта або зауваження щодо незгоди з актом приймання-передачі відповідачем позивачу не направлялось.

Водночас договір № 4-359/2021 не містить умови, відповідно до якої у разі не направлення позивачу відмови від підписання вказаного акта або зауваження щодо незгоди з актом, такий акт вважається підписаним.

Враховуючи, що Акт приймання-передачі № 387/1121 за листопад 2021 р., який за умовами договору має бути оплачений після підписання, відповідачем не підписаний, при цьому судом встановлено, що вказаний акт на суму 650020,32 грн. розрахований за ціною, яка вище, ніж передбачено умовами договору, обсяги електричної енергії за листопад 2021 р., вказані у акті, всупереч п. 5.5 Договору не підтверджені даними комерційного обліку операторів системи розподілу, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за актом № 387/1121 за листопад 2021 р. у сумі 650020,32 грн. є необґрунтованою та недоведеною.

Таким чином позовна вимога про стягнення заборгованості за актом № 387/1121 за листопад 2021 р. у суму 650020,32 грн. задоволенню не підлягає.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за електричну енергію, поставлену у листопаді 2021 р., після направлення відповідачу іншого акта приймання-передачі за спожиту електричну енергію за листопад, складеного відповідно до умов договору № 4-359/2021 від 08.06.2021 р. та чинного законодавства України, у разі не оплати його відповідачем.

Щодо Акта приймання-передачі № 10212/0322 за березень 2022 р. на суму 489629,88 грн. судом встановлено наступне:

Позивачем в Акті приймання-передачі вказано розрахунковий період - березень 2022 р. за ціною 3,7000 грн. (без ПДВ) за кВт*год., а також в рахунку № 18-04-22/10212 за березень вказано період нарахування з 01 по 31 березня 2022 р. за ціною 3,7000 грн. (без ПДВ) за кВт*год.

Спожиті відповідачем обсяги розподіленої електричної енергії за Договором № 4-359/2021 за січень-березень 2022 р. відповідно до п. 5.5 Договору підтверджуються звітами операторів системи розподілу: листом № 56 К-01/04-1581 від 31.05.2022 р. АТ «Харківобленерго» та листом № 4-33/10061 від 02.06.2022 р. АТ «Полтаваобленерго». У вказаних листах зазначено наданий обсяг розподіленої електричної енергії за березень, як за повний місяць.

Однак згідно з п. 13.1. Договору він є укладеним після його підписання сторонами і діє до 23.03.2022 р.

Позивач не надав доказів, які саме обсяги розподіленої електричної енергії за період з 01.03.2022 р. до 23.03.2022 р. спожиті відповідачем за договором № 4-359/2021, та не зазначив їх, як і суму, яка нарахована за цей період в акті приймання-передачі.

Отже позивач надавав послугу з постачання електричної енергії споживачу у березні після закінчення строку дії договору, що не передбачено умовами договору.

При цьому позов заявлено позивачем на підставі невиконання відповідачем зобов`язань саме за договором № 4-359/2021 від 08.06.2021 р. про постачання електричної енергії споживачу, постачання електричної енергії за яким припинилося 24.03.2022 р.

Акт приймання-передачі № 10212/0322 за березень 2022 р., який за умовами договору має бути оплачений після підписання, відповідачем також не підписаний. При цьому, судом встановлено, що у вказаний акт, на підставі якого виставлений рахунок на суму 489629,88 грн., включений період споживання електричної енергії після припинення дії договору.

Таким чином, позовна вимога про стягнення заборгованості за актом № 10212/0322 за березень 2022 р. у сумі 489629,88 грн., яка обґрунтована саме порушенням зобов`язань за договором № 4-359/2021 від 08.06.2021 р., задоволенню не підлягає.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за електричну енергію, поставлену у березні 2022 р. після направлення відповідачу акта (актів) приймання-передачі за спожиту електричну енергію за березень, складених відповідно до чинного законодавства України, у разі не оплати його (їх) відповідачем.

Позивач у заяві про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача 23049,83 грн. 3 % річних та 106780,38 грн. інфляційних втрат.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 23049,83 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за січень-березень 2022 р. у сумі 1914483,60 грн. за період з 02.06.2022 р. по 29.09.2022 р., а також на заборгованість за листопад 2021 р. у сумі 650020,32 грн. за період з 14.07.2022 р. по 29.09.2022 р.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При здійсненні розрахунку 3% річних позивачем невірно визначено початок виникнення прострочення зобов`язання з оплати вартості поставленої електричної енергії та нараховано 3% річних на суму заборгованості за актом № 387/1121 за листопад 2021 р. та актом № 10212/0322 за березень 2022 р., у вимозі про стягнення заборгованості за якими судом відмовлено повністю.

Як вже було встановлено судом, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у сумі 1424853,72 грн. з 14.07.2022 р.

Відповідно до правильного розрахунку, здійсненого судом, сума 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 1424853,72 грн. з врахуванням правильної дати початку прострочення зобов`язань за період з 14.07.2022 р. по 29.09.2022 р. становить 9134,68 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач просить стягнути з відповідача 106780,38 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за січень-березень 2022 р. у сумі 1914483,60 грн. за період з 02.06.2022 р. по 29.09.2022 р., а також на заборгованість за листопад 2021 р. у сумі 650020,32 грн. за період з 14.07.2022 р. по 29.09.2022 р.

При цьому розрахунок інфляційних втрат здійснено позивачем за період з 02.06.2022 р. по 31.08.2022 р. включно.

Відповідно до правильного розрахунку, здійсненого судом, сума інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 1424853,72 грн. за період з 14.07.2022 р. по 31.08.2022 р. становить 25757,08 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач просить стягнути з відповідача 191295,16 грн. пені, нарахованої на заборгованість за січень-березень 2022 р. у сумі 1914483,60 грн. за період з 02.06.2022 р. по 29.09.2022 р., а також на заборгованість за листопад 2021 р. у сумі 650020,32 грн. за період з 14.07.2022 р. по 29.09.2022 р.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п. 9.6. Договору за порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, зазначених у цьому Договорі, Постачальник має право стягнути зі Споживача пеню у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до правильного розрахунку, здійсненого судом, сума пені нарахованої на заборгованість відповідача у сумі 1424853,72 грн. з врахуванням встановленого початку прострочення зобов`язань за період з 14.07.2022 р. по 29.09.2022 р. становить 76122,32 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.01.2023 р. заявив усне клопотання про зменшення пені у разі задоволення судом позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе зменшити розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на 50% з наступних підстав.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні в зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. За відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі № 910/9767/19.

Отже, вирішуючи у даній справі питання щодо можливості зменшення суми пені, що заявлена до стягнення позивачем, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення пені, зокрема, із розміром збитків позивача.

Суд бере до уваги, що з 24.02.2022 р. повітряний простір України закритий, надання аеронавігаційного обслуговування припинено та не здійснюється. Згідно з п 1.1 Статуту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в редакції, затвердженій наказом Міністерства інфраструктури Украі?ни від 18.03.2021 № 121, воно є державним унітарним підприємством, яке діє як державне комерційне підприємство та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Підприємство є провайдером аеронавігаційного обслуговування, яке здійснюється на всіх етапах польоту повітряних суден у повітряному просторі України та повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху відповідно до договорів покладена на Україну. Відповідно до п. 1.2 Статуту підприємство є основою об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України (ОЦВС), та в особовий період підрозділи ОЦВС підпорядковуються Генеральному штабу Збройних Сил України щодо виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки.

Предметом діяльності Підприємства, зокрема є організація використання повітряного простору та аеронавігаційне обслуговування на всіх етапах польоту повітряних суден (п. 2.2 Статуту).

Украерорух на своєму офіційному сайті https://uksatse.ua/ 24 лютого 2022 року офіційно повідомило про закриття повітряного простору України у зв`язку з військовим вторгненням рф; згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України органами ОЦВС та Державіаслужбою України вжито заходів щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору. Надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України призупинено.

Також судом враховано, що на теперішній час відповідач переведений в режим простою, що підтверджує наданими відповідними наказом № 126 від 01.03.2022 р. «Про впровадження режиму простою й оплати праці на період воєнного стану», та наказом № 139 від 30.03.2022 р. «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану».

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на необхідність дотримання співвідношення інтересів сторін, користуючись правом, наданим суду ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, беручи до уваги те, що позивач не надав суду доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими контрагентами через несвоєчасність оплати відповідачем вартості поставленої електричної енергії або погіршення матеріального стану товариства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов вищевказаного договору, а відповідач на даний час підпорядковується Генеральному штабу Збройних Сил України щодо виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки, а отже має стратегічне значення, та враховуючи задоволення вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на заборгованість у сумі 1424853,72 грн. за актами січень-лютий 2022 р., суд дійшов висновку про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру пені на 50%, що становить 38061,16 грн., сума якої і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі» підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08300, Київська обл., м. Бориспіль, АЕРОПОРТ, код 19477064) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі» (02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 201-203, корпус 2-А, нежитлове приміщення № 4 код 42819,72 грн. (один мільйон чотириста двадцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят три грн. 72 коп.) боргу, 38061,16 грн. (тридцять вісім тисяч шістдесят одна грн. 16 коп.) пені, 9134,68 грн. (дев`ять тисяч сто тридцять чотири грн. 68 коп.) 3% річних, 25757,08 грн. (двадцять п`ять тисяч сімсот п`ятдесят сім грн. 08 коп.) інфляційних втрат та 22467,10 грн. (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят сім грн. 10 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 06.03.2023 р.

Суддя О.О. Рябцева