ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2023 р. Справа№ 910/15043/21 (910/5035/22)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Полякова Б.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Кочурової Т.О.

за участю представників:

АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" - Павліченко Л.М.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022

у справі № 910/15043/21(910/5035/22)

за позовною заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

про розірвання договору розподілу природного газу

в межах справи №910/15043/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст суті спору.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (далі - відповідач) про розірвання договору розподілу природного газу №09420U4GL1BP016 від 01.01.2016..

Позивач доводить, що відповідач неналежно виконує умови договору щодо своєчасного та повного розрахунку, що становить істотне порушення його умов та є підставою для розірвання договору відповідно до норм статті 651 Цивільного кодексу України.

Оскаржуване судове рішення (ухвала) господарського суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у задоволенні позовних вимог відмовити.

Господарський суд дійшов висновку, що сама лише наявність у відповідача заборгованості з оплати послуг з розподілу природного газу не може слугувати єдиною та безумовною правовою підставою для розірвання договору розподілу природного газу; позивачем не доведено наявності усіх критеріїв істотності порушень умов спірного договору в розумінні частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, а саме що: 1) договір є порушеним і порушила його саме друга сторона; 2) порушення договору завдало позивачеві шкоди; 3) позивач позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору; 4) таке позбавлення є саме значним, тобто, заподіяним у значній мірі; 5) таке значне позбавлення настало саме в результаті заподіяної порушенням договору шкоди, тобто, між цими явищами існує причинно-наслідковий зв`язок, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Апеляційне провадження (рух справи).

Позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Головні аргументи апеляційної скарги наступні:

- прийнявши відзив на позовну заяву, господарський суд порушив принцип рівності сторін перед законом і судом, який закріплено у ст. 7 ГПК України, оскільки відповідачем не доведено поважності причин пропуску строку;

- 28.11.2022 суд перейшов до розгляду справи по суті без продовження строку підготовчого провадження провадження, яке вдкрито 26.07.2022, чим порушив принцип рівності сторін перед законом і судом, оскільки надав перевагу інтересам відповідача;

- судом неправильно застосовано норму статті 651 Цивільного кодексу України, якою передбачено можливість розірвання договору на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною;

- судом не враховано істотне порушення договору, оскільки розмір заборгованості відпоідача станом на 20.12.2022 становив 3 326 167, 96 грн, що становить значну шкоду для позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2022 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Пантелієнко В.О. - головуючий судя, Поляков Б.М., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2022 витребувано матеріали справи №910/15043/21(910/5035/22) з Господарського суду міста Києва за позовною заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про розірвання договору розподілу природного газу в межах справи №910/15043/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/15043/21(910/5035/22) за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022; призначено справу до розгляду на 20.02.2023.

Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, що перешкоджають розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.

21.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" підписало заяву-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) та типовий договір розподілу природного газу № 09420U4GL1ВP016, адреса комерційного обліку суб`єкту: ГРП, вул. Чапаєва, 63, Рудня, Київська обл.

Договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України (п. 12.3 договору).

AT «Київоблгаз» у зв`язку зі наявністю заборгованості за договором у ТОВ «Комплекс Агромарс» зі сплати вартості отриманих послуг розподілу природного газу листом від 11.08.2021 надіслало на адресу відповідача підписані зі свого боку та скріплені печаткою два примірники додаткової угоди про розірвання Договору розподілу природного газу №09420U4GL1ВP016 від 01.01.2016.

У відповідь відповідач листом від 10.09.2021 № 10/09 повідомив позивача про намір продовжити співпрацю з AT «Київоблгаз» та просив переглянути рішення щодо розірвання договору.

Листом від 29.09.2021 №81014-Сл-13857-0921 AT «Київоблгаз» повідомило відповідача, що оскільки останній не виконує передбачені законодавством та договором зобов`язання в частині своєчасної оплати вартості спожитих послуг розподілу природного газу, то продовження співпраці можливе за умови оплати боргу, який станом на 31.08.2021 складає 1 636 732,32 грн.

Мотиви постанови та висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Спірним питанням, що вирішується у даному провадженні є наявність підстав для розірвання договору.

Позивач доводить, що такими підставами є неналежне виконання умов договору відповідачем, внаслідок чого утворилася значна заборгованість, що слід вважати істотним порушення умов договору та підставою для його розірвання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 зазначила, що "у процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на "норму права", що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia".

Стаття 634 ЦК України передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору (частина 2 статті 634 ЦК України).

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору (частина 3 статті 634 ЦК України).

Частиною 2 статті 634 ЦК України, передбачені особливі підстави для розірвання договорів приєднання, які не можуть бути підставами для розірвання інших (звичайних) договорів.

Право на розірвання договорів приєднання суттєво обмежене частиною 3 статті 634 ЦК України, відносно тих осіб, які приєдналися до договору приєднання у зв`язку із здійсненням ними підприємницької діяльності.

Особа, що здійснює підприємницьку діяльність і приєдналась до договору укладеного в порядку статті 634 ЦК України, може розірвати такий договір з підстав, передбачених ч. 2 статті 634 ЦК України, лише за умови, якщо вона не знала і не могла знати, на яких умовах вона до нього приєднується.

З викладено слідує, що кваліфікація договору приєднання тягне за собою суттєві правові наслідки, які полягають, зокрема, у встановленні спеціальних підстав (умов) для зміни або розірвання таких договорів на вимогу сторони, що приєдналася до договору.

В даному спорі волевиявлення відповідача щодо його укладення в порядку статті 634 ЦК України висловлено у заяві-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Апеляційна інстанція вважає, що розірвання договору, що є предметом даного спору регулюється нормами статті 634 ЦК України та норами спеціального законодавства.

Ні умовами типового договору розподілу природного газу, ні нормами статті 634 ЦК України, ні положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу", ні нормами Закону України "Про ринок природного газу" не передбачено право надавача послуги вимагати розірвання договору, що є предметом спору, який є договором приєднання.

Право на розірвання договору приєднання надано лише стороні, яка приєдналася за наявності для цього підстав.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що дослідження підстав розірвання договору, що є предметом данного спору на підставі положень статті 651 ЦК України не має значення для вирішення данного спору, оскільки до спірних правовідносин застосовуються спеціальні норми для його розірвання.

Таким чином, надавши оцінку обставинам справи, з огляду на правову природу договору, враховуючи наведені позивачем підстави для розірвання договору, апеляційна інстанція дійшла висновку, що спеціальних умов для розірвання договору приєднання на вимогу позивача у данному спорі не має.

Зважаючи на те, що помилкове застосування судом ст. 651 ЦК України замість норм статті 634 ЦК України не призвело до прийняття невірного по суті рішення, апеляційна інстанція вважає необхідним змінити мотивувальну частину оскарженого рішення господарського суду першої інстанції без скасування по суті правильного рішення.

Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до норм статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи наведене, Північний апеляційний господарський суд не встановив підстав для задоволення апеляційної скарги, тому оскаржуване рішення господарського суду залишає без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 267, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі №910/15043/21(910/5035/22) залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.М. Поляков

Б.В. Отрюх

Повний текст постанови складено 06.03.2023.