РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2023Справа № 910/9745/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія

«Нафтогаз Трейдинг»

до Дочірнього підприємства «Київгазенерджи»

про стягнення 137.549.696,25 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Мелконян Н.Г.

за участю представників сторін

від позивача Бернацька О.В., адвокат за довіреністю № 33 від 27.07.2022

від відповідача Мельник О.В., адвокат за довіреністю № Д-09/23 від 02.01.2023

СУТЬ СПОРУ:

26.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Дочірнього підприємства «Київгазенерджи» про стягнення 137.549.696,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.09.2021 між сторонами укладено рамковий договір купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-КГЕ від 30.09.2021 та індивідуальний договір № БГр-21/22-КГЕ від 30.09.2021. Також між сторонами до цих договорів укладено додаткові угоди № 10-БГр-КГЕ від 30.09.2021, № 11-БГр-КГЕ від 19.10.2021, № 12-БГр-КГЕ від 17.11.2021, № 01-БГр-КГЕ від 13.12.2021, № 02-БГр-КГЕ від 12.01.2022, № 03-Бгр-КГЕ від 14.02.2022, № 04-БГр-КГЕ від 10.03.2022 на підставі яких відповідачу поставлено природний газ у період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року на загальну суму 949.158.980,00 грн. За умовами індивідуального договору оплата здійснюється протягом 45 календарних днів починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки. Оскільки в порушення умов договору, відповідачем не було повністю сплачено позивачу за поставлений природний газ, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 106.188.270,57 грн основного боргу, 4.843.652,01 грн пені, 277.424,29 грн інфляційних втрат, 456.485,44 грн 3% річних та 25.783.863,94 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 відкрито провадження у справі № 910/9745/22 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.11.2022.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень Господарським судом міста Києва ухвалу про відкриття провадження у справі від 03.10.2022 було направлено відповідачу лише 26.10.2022 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 110 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-б, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 03.10.2022, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 03.11.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 110, а отже відповідач мав подати відзив на позов у строк до 18.11.2022 включно.

01.11.2022 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 22.11.2022.

22.11.2022 відповідачем до суду подано клопотання про продовження/поновлення процесуального строку на подання відзиву на позов та доказів посилаючись на те, що внаслідок численних масових атак російською федерацією крилатими ракетами та дронами завдано руйнації об`єктам критичної інфраструктури по усій території України, зокрема в електроенергетиці, що призвело до масових екстрених відключень електроенергетики на невизначений термін. Внаслідок майже щоденних (іноді неодноразових) повітряних тривог та численних як планових так і позапланових відключень електроенергії в м. Києві у відповідача майже повністю зупинився документообіг, що істотно ускладнило перевірку фактів та обставин, викладених у позовній заяві. З огляду на викладене, відповідач просить врахувати ту суттєву обставину, що у відповідача відсутня на даний час можливість підготувати та направити поштою відзив, з урахуванням того, що відділення Укрпошти під час повітряної тривоги та відсутності електроенергії не працюють. Підготовка відзиву та необхідних документів (доказів) вимагає значної роботи з документами та матеріалами.

22.11.2022 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, про продовження строку підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

22.11.2022 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 06.12.2022.

05.12.2022 позивачем до суду подано в порядку ст. 46 Господарського процесуального кодексу України заяву про зменшення розмір позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 136.093.937,20 грн, з яких 79.775.461,82 грн основного боргу, 23.085.534,43 грн пені, 5.898.078,59 грн інфляційних втрат, 1.550.998,42 грн 3% річних та 25.783.863,94 грн штрафу.

06.12.2022 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 20.12.2022.

20.12.2022 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що станом на 19.12.2022 сума основного боргу становить 75.828.595,54 грн, оскільки відповідачем самостійно добровільно вживає заходів для погашення суми боргу. З огляду на не підтвердження позивачем понесених збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, а також те, що відповідачем здійснюється погашення заборгованості та окрім пені з відповідача підлягають стягненню 3% річних, інфляційні втрати та штраф, відповідач просить зменшити розмір пені на 60%. Вважає, що одночасне стягнення пені та штрафу суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно ст. 549 Цивільного кодексу України пеня і штраф є формами неустойки, у зв`язку з чим просить в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу відмовити повністю. Також відповідач просить суд надати можливість сторонам врегулювати спір за участю суду шляхом укладення додаткової угоди, та просить суд надати додатковий час для визначення сторонами істотних умов мирової угоди.

20.12.2022 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, про поновлення відповідачу пропущеного процесуального строку для подачі відзиву.

20.12.2022 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 31.01.2023.

17.01.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що не вбачає виключних та достатніх підстав для зменшення пені на 60 відсотків та відмови стягненні штрафу.

31.01.2023 у судовому засіданні відповідачем заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи.

31.01.2023 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 07.02.2023.

07.02.2023 відповідачем до суду подано пояснення по справі, в яких зазначає, що станом на 07.02.2023 сума основного боргу становить 69.903.371,36 грн. Відповідач просить суд надати можливість сторонам врегулювати спір за участю суду шляхом укладення додаткової угоди, та просить суд надати додатковий час для визначення сторонами істотних умов мирової угоди.

Позивач в судовому засіданні 07.02.2023 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 07.02.2023 проти задоволення позовних вимог заперечував.

07.02.2023 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 21.02.2023.

20.02.2023 відповідачем до суду подано пояснення в яких зазначає, що станом на 15.02.2023 сума основного боргу становить 68.798.177,83 грн.

21.02.2023 позивачем до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи довідки № 125/13-722 від 20.02.2023 та зазначив, що станом на 20.02.2023 заборгованість відповідача становить 68.510.584,66 грн.

В судовому засіданні 21.02.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (продавець, позивач) та Дочірнім підприємством «КиївГазЕнерджи» (покупець, відповідач) було укладено рамковий договір купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-КГЕ (далі - Рамковий договір).

Відповідно до п. 1.1. Рамкового договору цей рамковий договір (включаючи усі зміни та доповнення) регулює відносини сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за угодо, що надалі іменується - індивідуальний договір. Форма індивідуального договору наведена у додатку 1, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.2 Рамкового договору індивідуальний договір повинен бути укладений, з урахуванням умов цього договору, у письмовій формі та підписаний уповноваженими представниками сторін, і складає невід`ємну частину цього договору.

30.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (продавець, позивач) та Дочірнім підприємством «КиївГазЕнерджи» (покупець, відповідач) укладено індивідуальний договір № БГр-21/22-КГЕ (далі - Індивідуальний договір) до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-КГЕ від 30.09.2021.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов Рамкового договору не сплатив вартість поставленого природного газу у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 79.775.461,82 грн. Також позивачем за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання нараховано 23.085.534,43 грн пені, 5.898.078,59 грн інфляційних втрат, 1.550.998,42 грн 3% річних та 25.783.863,94 грн штрафу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.3 Рамкового договору умовами індивідуального договору визначається договірна ціна, договірна вартість, договірний обсяг, періоди поставки, порядок оплати, пункт поставки та інші умови, визначені згідно з цим договором. У разі, якщо інше не передбачено умовами індивідуального договору застосовуються положення цього рамкового договору.

За умовами п. 1.4 Рамкового договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ, в обсягах та у строки, що погоджені сторонами у відповідному індивідуальному договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені відповідним Індивідуальним договором та цим рамковим договором.

Згідно з п. 1 Індивідуального договору загальний період поставки з 01.10.2021 до 30.04.2022.

Відповідно до п. 3 Індивідуального договору плановий договірний обсяг газу за загальний період поставки складає 165 340,000 тис. куб. м та встановлюється на кожний період поставки в наступних об`ємах: жовтень 2021 - 21 500,000 тис. куб. м; листопад 2021 - 26 780,000 тис. куб. м; грудень 2021 - 28 690,000 тис. куб. м; січень 2022 - 29 000,000 тис. куб. м; лютий 2022 - 25 050,000 тис. куб. м; березень 2022 - 19 820,000 тис. куб. м; квітень 2022 - 14 500,000 тис. куб. м.

Продаж природного газу здійснюється за договірною ціною, що встановлюється між продавцем та покупцем на умовах індивідуального договору (п. 4.2 Рамкового договору).

Сторони за змістом п. 8 Індивідуального договору погодили, що договірна вартість газу за загальний період поставки розраховується як добуток договірного обсягу відповідно до укладеної сторонами додаткової угоди та наданої покупцем заявки та договірної ціни, визначеної в пункті 10 Індивідуального договору.

Згідно з п. 10 Індивідуального договору договірна ціна природного газу, який буде придбаний покупцем на умовах цього Індивідуального договору, за загальний період поставки буде становити 7.420,00 грн з ПДВ за 1000 куб. м.

30.09.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 10-БГр-КГЕ до Індивідуального договору, за змістом якої (у редакції додаткової угоди № 1 від 29.10.2021) сторони домовились, що обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки жовтень 2021 року складає 15 139,000 тис. куб. м, вартість якого становить разом з ПДВ 112.331.380,00 грн.

19.10.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 11-БГр-КГЕ до Індивідуального договору, за змістом якої (у редакції додаткової угоди № 1 від 30.11.2021) сторони домовились, що обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки листопад 2021 року складає 16 200,000 тис. куб м, вартість якого становить разом з ПДВ 120.204.000,00 грн.

17.11.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 12-БГр-КГЕ до Індивідуального договору, за змістом якої (у редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2021) сторони домовились, що обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки грудень 2021 року складає 25 685,000 тис. куб м, вартість якого становить з ПДВ 190.582.700,00 грн.

13.12.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 01-БГр-КГЕ до Індивідуального договору, за змістом якої (у редакції додаткової угоди № 1 від 31.01.2022) сторони домовились, що обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки у січні 2022 року складає 24 165,000 тис. куб. м, вартість якого разом з ПДВ становить 179.304.300,00 грн.

12.01.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 02-БГр-КГЕ до Індивідуального договору, за змістом якої (у редакції додаткової угоди № 1 від 28.02.2022) сторони домовились, що обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки у лютий 2022 року складає 17 440,000 тис. куб. м, вартість якого разом з ПДВ становить 129.404.800,00 грн.

14.02.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 03-БЕр-КЕЕ до Індивідуального договору, за змістом якої (у редакції додаткової угоди № 1 від 31.03.2022) сторони домовились, що обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки у березень 2022 року складає 16 185,000 тис. куб. м, вартість якого разом з ПДВ становить 120.092.700,00 грн.

10.03.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 04-БГр-КГЕ до Індивідуального договору, за змістом якої (у редакції додаткової угоди № 1 від 30.04.2022) сторони домовились, що обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки квітень 2022 року складає 13 105,000 тис. куб. м, вартість якого разом з ПДВ становить 97.239.100,00 грн.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець передає покупцеві природний газ в порядку та на умовах, визначених у індивідуальному договорі. Перехід права власності на природний газ відбувається на умовах, передбачених цим договором, якщо інше не передбачено індивідуальним договором (п. 3.1 Рамкового договору).

Передача та приймання природного газу здійснюється на ВТТ шляхом надання сторонами Оператору ГТС торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС, відповідно до вимог Кодексу ГТС. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у ВТТ (п 3.3 Рамкового договору).

Відповідно до п. 3.9 Рамкового договору після закінчення періоду поставки, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 8-го числа місяця, наступного за періодом поставки, якщо інше не передбачено індивідуальним договором, продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою комерційний акт та направляє на підпис покупцю його скановану копію на електронну адресу покупця вказану у розділі 11 цього договору. Комерційний акт вважається отриманим покупцем в день направлення його продавцем на електронну адресу покупця, також продавець надсилає на підпис покупцю оригінали комерційного акту у двох примірниках підписані та скріплені печаткою продавця на поштову адресу покупця вказану у розділі 11 цього договору.

Пунктом 3.10 Рамкового договору визначено, що покупець підписує, скріплює печаткою (за наявності) отриману скановану копію комерційного акту та направляє підписану ним скановану копію на електронну адресу продавця вказану у розділі 11 цього договору. Покупець також підписує оригінал отриманого від продавця комерційного акту та повертає один примірник підписаного покупцем комерційного акту продавцю, не пізніше 12-го числа місяця, наступного за періодом поставки на поштову адресу продавця, вказану у розділі 11 цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 949.158.980,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами наступними комерційними актами приймання-передачі природного газу

від 31.10.2021 № 1_10-БГр-КГЕ про поставку природного газу у жовтні 2021 року у обсязі 15 139,000 на суму 112.331.380,00 грн.

від 30.11.2021 № 1_11-БГр-КГЕ про поставку природного газу у листопаді 2021 року у обсязі 16 200,000 на суму 120.204.000,00 грн.

від 31.12.2021 № 1_12-БГр-КГЕ про поставку природного газу у грудні 2021 року у обсязі 25 685,000 на суму 190.582.700,00 грн.

від 31.01.2022 № 1_01-БГр-КГЕ про поставку природного газу у обсязі 24 165,000 на суму 179.304.300,00 грн.

від 28.02.2022 № 1_02-БГр-КГЕ про поставку природного газу у обсязі 17 440,000 на суму 129.404.800,00 грн.

від 31.03.2022 № 1_03-БЕр-КЕЕ про поставку природного газу у обсязі 16 185,000 на суму 120.092.700,00 грн.

від 30.04.2022 № 1_04-БГр-КГ про поставку природного газу у обсязі 13 105,000 на суму 97.239.100,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 4.4 Рамкового договору покупець має здійснити оплату за природний газ на умовах, передбачених індивідуальним договором.

Пунктом 12 Індивідуального договору визначено, що оплата договірної вартості за відповідний період поставки здійснюється покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів, починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки.

Також, відповідно до пункту 13 Індивідуального договору покупець має право здійснити 100% передоплату договірного обсягу природного газу за період поставки, вказаного у додатковій угоді до індивідуального договору, не пізніше ніж за 5 (п`ять) банківських дні до початку такого періоду поставки.

На виконання пункту 14 Індивідуального договору погоджено основні умови договору про договірне списання грошових коштів, що є додатком № 3 до Індивідуального договору та Рамкового договору, укладених між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 5.2.2 Рамкового договору покупець зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату газу.

Проте, матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення взятих на себе за договором зобов`язань вартість продукції у визначений строк не сплатив, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої, на момент звернення позивача із заявою про зменшення розміру позовних вимог, становила 79.775.461,82 грн.

Разом з цим, подана відповідачем довідка АТ «Державний ощадний банк України» № 1729 від 02.12.2022 та подана позивачем довідка № 125/13-722 від 20.02.2023 свідчать, що відповідач після 22.11.2022 перерахував позивачу кошти за Рамковим договором в загальному розмірі 11.264.877,16 грн.

Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Надані докази свідчать про відсутність предмету спору, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 11.264.877,16 грн основного боргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті отриманого природного газу за Рамковим договором в повному обсязі не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості поставленого природного газу в розмірі 68.510.584,66 грн (79.775.461,82 грн - 11.264.877,16 грн).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк сплату отриманого природного газу не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 6.3 Рамкового договору за порушення покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених договором та/або індивідуальним договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5 (п`ять) робочих днів, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% від суми простроченого платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по сплаті поставленого природного газу відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню розмір якої за обґрунтованим розрахунком позивача становить 23.085.534,43 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 23.085.534,43 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Оскільки прострочення з оплати поставленого природного газу мало місце понад 5 (п`ять) робочих днів, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 25.783.863,94 грн штрафу (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статі 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Слід відзначити, що сторони Рамкового договору врегульовуючи між собою правовідносини щодо купівлі-продажу природного газу, досягли згоди щодо його умов, тобто вільно, на власний розсуд визначили та погодили умови договору, підписавши його, тож дійшли висновку про можливість стягнення і пені, і штрафу, вказавши про різні види відповідальності, передбачені умовами Рамкового договору.

Заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру пені до 60% суд залишає без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту вищезазначених приписів чинного законодавства вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, необхідно об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони тощо.

При цьому, зменшення розміру зазначених вище сум є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Відповідачем не наведено жодних обставин та не подано жодних доказів в підтвердження відсутності у нього вини у простроченні оплати газу. Відповідачем не наведено підстави та не надано докази винятковості обставин, які призвели до порушення ним строків сплати газу.

Стосовно посилань відповідача на відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок затримки оплати поставленого природного газу слід зазначити, що сам лише факт відсутності в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків через неналежне виконання відповідачем свого обов`язку не може бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав зменшення розміру пені, оскільки відповідачем не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість зменшення його розміру.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення зі сплати отриманого природного газу позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 5.898.078,59 грн інфляційних втрат та 1.550.998,42 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість нарахування позивачем 1.550.998,42 грн 3% річних, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Суд здійснивши перевірку нарахування інфляційних втрат приходить до висновку про обґрунтованість нарахування 5.772.155,11 грн інфляційних втрат (розрахунок суду знаходиться в матеріалах справи), тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в позові слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений з порушенням чинного законодавства України. Так, інфляційні втрати не зважаючи на зазначення, що застосовано вірні розміри індексів інфляції у ці періоди, нараховані на суми боргу за серпень, вересень та жовтень 2022 року в більшому розмірі.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судового збору судом враховану ту обставину, що відповідачем частково сплачено основний борг після звернення позивача з позовом до суду та відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 231, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення 11.264.877,16 грн основного боргу закрити.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Київгазенерджи» (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 68.510.584 (шістдесят вісім мільйонів п`ятсот десять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн 66 коп. основного боргу, 23.085.534 (двадцять три мільйони вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн 43 коп. пені, 25.783.863 (двадцять п`ять мільйонів сімсот вісімдесят три тисячі вісімсот шістдесят три) грн 94 коп. штрафу, 1.550.998 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 42 коп. 3% річних, 5.772.155 (п`ять мільйонів сімсот сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят п`ять) грн 11 коп. інфляційних втрат, 867.546 (вісімсот шістдесят сім тисяч п`ятсот сорок шість) грн 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 13.03.2023.

СуддяВ.В. Сівакова