ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2023 р. м. Київ Справа № 911/1902/22

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Передрій І.В.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Інтеркарготрак

до товариства з обмеженою відповідальністю Укрростехно

про стягнення боргу,

за участю представника:

позивача: Купенка М.С. адвоката (посвідчення №000281 від 16.02.2018 року);

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2022 року на адресу Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркарготрак» (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрростехно» (далі відповідач) про стягнення боргу в сумі 460 778,54 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу №129-2021 від 08.09.2021 року, згідно з якими відповідач зобов`язувався поставити позивачу транспортні засоби, а позивач зобов`язувався їх прийняти і оплатити.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу попередню оплату, проте відповідач транспортні засоби позивачу не поставив.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 460 778,54 грн. попередньої оплати.

Ухвалою суду від 11.10.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 02 листопада 2022 року.

31 жовтня 2022 року на адресу Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли: фіскальний чек №104 від 28.10.2022 року; накладна №075 від 31.10.2022 року, а також опис вкладення у цінний лист із повідомленням від 28.10.2022 року, в переліку якого, зокрема, містився відзив на позовну заяву.

Разом з цим, під час розкриття поштового конверта була встановлена відсутність відзиву на позовну заяву, про що начальником відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрівідомчої службової кореспонденції (канцелярія) складений акт №07-13/144/2022.

Представники позивача та відповідача у засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 02.11.2022 року підготовче засідання відкладено на 30 листопада 2022 року.

17 листопада 2022 року на адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

30 листопада 2022 року в засіданні представник позивача заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відповіді на відзив на позовну заяву, яке підлягало задоволенню судом.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 30.11.2022 року строк підготовчого провадження продовжений на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 14 грудня 2022 року.

12 грудня 2022 року на електронну адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке підлягало задоволенню судом.

14 грудня 2022 року в засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Підготовче засідання відкладено на 11 січня 2023 року, про що постановлена ухвала суду.

У підготовчому засіданні представник позивача просив суд позов задовільнити.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.01.2023 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 15 лютого 2023 року.

Згідно з ч. 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

03 лютого 2023 року судом на сайті Судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача в справі №911/1902/22 у засідання, призначене на 15 лютого 2023 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області суду від 11.10.2022 року відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують заперечення проти позову, та попереджено про те, що суд може вирішити справу за наявними в ній матеріалами, у разі ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Судом встановлено, що 12 грудня 2022 року на електронну адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, зокрема, копії відзиву на позовну заяву №49 від 28.10.2022 року.

Згідно зі ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Відзив повинен містити: 1) найменування (ім`я) позивача і номер справи; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти, за наявності; 3) у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; 4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; 5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; 7) заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті; 8) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. До відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Так, долучена представником позивача до матеріалів справи копія відзиву на позовну заяву №49 від 28.10.2022 року не може вважатись відзивом на позовну заяву, поданим відповідачем у цій справі в порядку, встановленому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

На відповідача, як юридичну особу, відповідно до положень ст. 4, ч. 1, п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", покладений обов`язок зазначати достовірні дані щодо місця розташування юридичної особи, які, відповідно до положень ст. 10 цього Закону, вважаються достовірними і можуть бути використані для отримання поштових відправлень юридичною особою, яка повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень, відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок" та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З метою повідомлення відповідача про судові засідання, ухвали суду від 30.11.2022 року про відкладення підготовчого засідання та від 14.12.2022 року про відкладення засідання були направлені рекомендованими листами із повідомленнями про вручення на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 08292, Київська область, місто Буча(пн), вулиця Заводська, будинок 1.

Поштові відправлення №411 та №630 отримані відповідачем 29 грудня 2022 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, долученими до матеріалів справи.

Так, відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав, тому суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини враховуються судом при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

У зв`язку із введенням воєнного стану, з метою дотримання принципів змагальності та рівності сторін, розгляд справи по суті закінчився 15 лютого 2023 року.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та вірогідність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

08 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркарготрак» (далі позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Укрростехно» (далі відповідач) був укладений договір купівлі - продажу №129-2021 (далі договір), згідно з умовами якого відповідач зобов`язувався поставити позивачу транспортні засоби, а позивач зобов`язувався їх прийняти та оплатити.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України, матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 266 Господарського кодексу України, предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 Господарського кодексу України, загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 267 Господарського кодексу України встановлено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється в строк до "30" квітня 2022 року, за умови виконання позивачем умов п. 2.2 цього договору, При цьому, сторони домовились, що позивач зобов`язується прийняти товар протягом 2 робочих днів з моменту здійснення поставки, шляхом підписання акту прийому передачі. Адреса поставки: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Заводська, 1.

Відповідно до п. 3.2 договору, після оплати товару в розмірі 100% (ста) відсотків від загальної суми даного договору, відповідач позивачу передає товар та в комплекті з ним передає пакет товаросупровідних документів на товар (транзитні номери, митна декларація, сертифікат відповідності, акт прийому передачі, видаткова накладна) для реєстрації в РЦС МВС України. Факт прийому передачі товару та пакету товаросупровідних документів на товар підтверджується підписаним у двосторонньому порядку та скріпленим печатками сторін акті прийому передачі товару, вказаний акт підписується сторонами у строки передбачені п. 3.1.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що факт передачі товару та належних документів посвідчується актом прийому передачі товару та/або видатковою накладною, що підписано сторонами та скріплено їх печатками та є невід`ємною частиною цього договору. При цьому товар та належні документи вважаються переданим позивачу з дати підписання сторонами акту прийому передачі товару та/або видаткової накладної.

Згідно з ч. 1 ст. 189 Господарського кодексу України, ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України, ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що ціна товару за цим договором становить:

- сума без ПДВ, 1 931 612,67 (один мільйон дев`ятсот тридцять одна тисяча шістсот двадцять гривень 67 копійок);

- крім того ПДВ, 386 322,54 (триста вісімдесят шість тисяч триста двадцять дві гривні 54 копійки);

- всього з ПДВ, 2 317 935,21 (два мільйони триста сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять гривень 21 копійка), що в еквіваленті згідно до курсу Євро Національного банку, оприлюдненим на сайті https://bank.gov.ua на день укладення даного договору, по курсу 1 Євро = 31,7091 грн. становить:

- сума в Євро: 73 100,00 (сімдесят три тисячі сто Євро).

Сторони домовились, що розміри курсу продажу Євро, які застосовуються при визначенні грошового еквіваленту в п.2.1, п.2.2., за цим Договором, визначаються на підставі курсу Національного банку України, оприлюдненим на сайті https://bank.gov.ua.

У разі зміни курсу Євро Національним банком України (оприлюдненим на сайті https://bank.gov.ua) на момент здійснення оплати, сума ціни товару, що зазначена в п.2.1, та п. 2.2 цього договору, підлягає коригуванню відносно її грошового еквіваленту в Євро на дату платежу. Коригування гривневої вартості товару не вважається зміною ціни та умов договору, та не потребує укладання додаткових угод.

Згідно з п. 2.2 договору, позивач зобов`язаний сплатити загальну вартість товару, відповідно до кількості та ціни товару зазначену в п. 2.1. цього договору частинами двома платежами:

20% (двадцять відсотків) загальної ціни (вартості) товару позивач зобов`язується оплатити в строк, вказаний у виставленому рахунку фактурі згідно даного договору, однак не пізніше "16" вересня 2021 року, та складає:

- сума без ПДВ, 386 322,53 (триста вісімдесят шість тисяч триста двадцять дві гривні 53 копійки);

- крім того ПДВ, 77 264,51 (сімдесят сім тисяч двісті шістдесят чотири гривні 51 копійка);

- всього з ПДВ, 463 587,04 (чотириста шістдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят сім гривень 04 копійки), що в еквіваленті згідно до курсу Євро Національного банку, оприлюдненим на сайті https://bank.gov.ua на день укладення даного договору, по курсу 1 Євро = 31,7091 грн. становить:

- сума в Євро: 14 620,00 (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять Євро) (п. 2.2.1 договору);

80% (вісімдесят відсотків) загальної ціни (вартості) товару позивач зобов`язується оплатити в строки, вказані у виставленому рахунку фактурі згідно даного договору, однак не пізніше "20" квітня 2022 року, та складає:

- сума без ПДВ, 1 545 290,14 (один мільйон п`ятсот сорок п`ять тисяч двісті дев`яносто гривень 14 копійок);

- крім того ПДВ, 309 058,03 (триста дев`ять тисяч п`ятдесят вісім гривень 03 копійки);

- всього з ПДВ, 1 854 348,17 (один мільйон вісімсот п`ятдесят чотири тисячі триста сорок вісім гривень 17 копійок), що в еквіваленті згідно до курсу Євро Національного банку, оприлюдненим на сайті https://bank.gov.ua на день укладення даного договору, по курсу 1 Євро = 31,7091 грн. становить:

- сума в Євро: 58 480,00 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят Євро) (п. 2.2.2 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору, зазначена сума в п. 2.1. цього договору сплачується позивачем шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача або будь-яким іншим чином, не забороненим діючим законодавством України. При безготівковому розрахунку грошовими коштами, датою оплати позивачем товару за цим договором вважається дата зарахування на розрахунковий рахунок відповідача загальної суми визначеної у поточних рахунках фактури у розмірі згідно п. 2.1 цього договору. При здійсненні розрахунку в будь-якій іншій формі, не забороненій діючим законодавством, датою оплати позивачем товару в розмірі згідно п. 2.1. цього договору, буде вважатися дата підтверджуючого оплату документа.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що право власності на товар виникає у позивача з моменту зарахування грошових коштів у розмірі 100% (сто) відсотків загальної суми договору згідно п. 2.2. цього договору.

Згідно з п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2022 року, але в будь-якому разі до повного належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем була здійснена попередня оплата товару, на суму 460 778,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3898 від 17 вересня 2021 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Згідно з умовами договору, поставка товару здійснюється у строк до "30" квітня 2022 року, за умови виконання позивачем умов п. 2.2 цього договору.

24 лютого 2022 року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 в Україні введений воєнний стан та запроваджено здійснення встановлених Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходів.

Вважаючи, що відповідач, у зв`язку з обставинами, що склались, не виконає умови договору щодо поставки товару, позивач направив на адресу відповідача лист №68 від 22.06.2022 року, в якому просив відповідача повернути позивачу сплачені грошові кошти.

У відповіді №16 від 17.08.2022 року відповідач підтвердив неможливість виконання ним умов договору щодо поставки товару, проти заборгованості перед позивачем не заперечував, направив підписаний відповідачем акт звіряння взаєморозрахунків між сторонами, станом на 06.07.2022 року, на суму 460 778,54 грн.

10 вересня 2022 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення коштів №114 від 10.09.2022 року, в якій просив відповідача повернути грошові кошти в сумі 460 778,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Частиною 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Відповідач відповіді на вимогу позивача не надав, грошові кошти позивачу не повернув, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 460 778,54 грн. попередньої оплати.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов укладеного сторонами договору, відповідач зобов`язувався поставити позивачу товар, а позивач зобов`язувався його прийняти та оплатити.

Судом встановлено, що позивачем була здійснена попередня оплата товару, в сумі 460 778,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3898 від 17 вересня 2021 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з умовами договору, поставка товару здійснюється у строк до "30" квітня 2022 року, за умови виконання позивачем умов п. 2.2 цього договору.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 202 Господарського кодексу України, до відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється неможливістю виконання у разі виникнення обставин, за які жодна з його сторін не відповідає, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Господарського кодексу України, у разі неможливості виконання зобов`язання повністю або частково зобов`язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов`язану сторону від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідно до вимог закону.

Судом встановлено, що відповідач у листі №16 від 17.08.2022 року підтвердив неможливість виконання умов договору щодо поставки товару, у зв`язку з тим, що до товариства з обмеженою відповідальністю Укрростехно запроваджені санкції.

Так, жодна із сторін не відповідає за обставини, виникнення яких обумовило неможливість здійснення поставки транспортних засобів, у зв`язку з чим, господарське зобов`язання припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач документів, що підтверджували б повернення попередньої оплати позивачу, суду не надав, тому вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 460 778,54 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" ч. 1 ст. 173, п. 3 ч. 1 ст. 174, ч. ч. 2, 3, 7 ст. 180, ч. ч. 1, 2 ст. 189, ч. ч. 1, 7 ст. 193, ч. ч. 1, 3 ст. 202, ч. ч. 1, 2 ст. 205, ч. 1 ст. 264, ч. 1 ст. 265, ст. 266, ч. 2 ст. 267 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 631, ст. 655, ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14-15, ст. 16, ст. 18, ст. 19, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. 4 ст. 89, ч. ч. 2, 3 ст. 120, ст. 123, ст. 126, ч. 9 ст. 129, ст. 165, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 236, ст. 237, ст. 238, ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю Інтеркарготрак до товариства з обмеженою відповідальністю Укрростехно про стягнення боргу в сумі 460 778,54 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Укрростехно (08292, Київська область, місто Буча(пн), вулиця Заводська, будинок 1, ідентифікаційний код 35142774) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Інтеркарготрак (18028, Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Різдвяна, будинок 290, ідентифікаційний код 37067207) 460 778,54 грн. (чотириста шістдесят тисяч сімсот сімдесят вісім грн. 54 коп.) боргу; 6 911,68 грн. (шість тисяч дев`ятсот одинадцять грн. 68 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 06.03.2023 року.

Суддя С. Грабець