РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.03.2023Справа № 910/12854/22

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5) в особі філії «Енергозбут» Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (01135, місто КИЇВ, вулиця ЖИЛЯНСЬКА, будинок 97) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» (03038, місто Київ, вул. Грінченка Миколи, будинок 4) про стягнення 28 211,16 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.11.2022 Акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі філії «Енергозбут» Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (далі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» (далі відповідач) про стягнення 28 211,16 грн. та 23.11.2022 зазначену заяву передано судді Демидову В.О. у відповідності до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги мотивовані тим, що AT «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут» надає Відповідачу, як постачальнику електричної енергії, послуги з розподілу на підставі публічного договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 170, розміщеного на сайті AT «Укрзалізниця» https://www.uz.gov.ua, з 21.10.2019 і до сьогоднішнього дня.

Станом на дату пред`явлення позову, заборгованість відповідачем не сплачена в повному обсязі. Таким чином, вимоги Позивача, що були обґрунтовані у претензії, залишилися без задоволення.

Враховуючи відсутність повної оплати послуг за розподіл електричної енергії у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем в розмірі 27 139, 26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У встановлений судом строк від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Як було зазначено вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такого) подати заперечення на відповідь на відзив.

Також, відповідача було попереджено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини другої ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Частиною п`ятою ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини одинадцятої ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частин другої та третьої ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Нормами частини четвертої ст. 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно із частиною першою ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (частина сьома ст. 120 ГПК України).

Так, на виконання приписів ГПК України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 16.12.2022 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу (№ 349) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену у сервісі моніторингу реєстраційних даних українських компаній та судового реєстру Опендатабот.

Однак, конверт з ухвалою суду від 16.12.2022, який направлявся на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» (03038, місто Київ, вул. Грінченка Миколи, будинок 4) був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відмітками «за закінченням терміну зберігання».

Суд зазначає, що повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання» свідчить, що рішення (ухвала) не вручена з причин, які не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

Слід зазначити, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

Крім того, суд зазначає, що згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відтак, відповідач мав право та не був позбавлений можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 16.12.2022 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не подано відзиву на позов, як і не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень проти заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини другої ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у частині дев`ятій ст. 165 ГПК України.

Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частинами першою та другою ст. 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

З огляду на вказані приписи ГПК України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов відповідно до частини першої ст. 251 ГПК України, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів частини дев`ятої ст. 165 та частини другої ст. 178 ГПК України.

Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

17.10.2019 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (ОСР, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» (постачальник, відповідач) укладено договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті оператора системи розподілу АТ «Українська залізниця», шляхом підписання заяви-приєднання електропостачальника.

Пунктом 1.1 договору визначено, що цей договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам постачальника як послуги ОСР. Укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання постачальника до умов цього договору.

Відповідно п.2.1 договору, на підставі цього договору ОСР забезпечує недискримінаційних доступ постачальника до мереж ОСР з метою реалізації постачальником як суб`єктом роздрібного ринку своїх прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності ОСР. ОСР надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам постачальника, які входять до групи постачальника згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання. Реєстр ведеться ОСР в електронному вигляді. ОСР забезпечує інформаційний обмін та контроль за режимами розподілу в обсязі необхідному та достатньому для виконання постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії.

Ціна послуг з розподілу визначається згідно з Порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії затвердженого регулятором.

Ціна інших послуг визначається згідно з калькуляціями, розрахованими на підставі Методики розрахунку вартості робіт з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж ліцензіата та інших додаткових робіт і послуг, пов`язаних із ліцензованою діяльністю, затвердженої Регулятором (п.3.1 договору).

Вартість договору складає вартість послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за сукупністю споживачів Постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій Постачальника) послуги з розподілу (передачі) електричної енергії придбаває Постачальник, та вартість інших послуг згідно з договором (п.3.2 договору).

Розрахунковим періодом для цілей цього Договору є календарний місяць (з першого по останнє число місяця включно) (п.3.3 договору).

Оплата послуг з розподілу, визначених у п.3.2. Договору, здійснюється Постачальником у формі 100% попередньої оплати за 5 днів до початку розрахункового періоду відповідно до прогнозних обсягів постачання електроенергії на наступний розрахунковий місяць, наданих Постачальником у Додатку 5 до цього Договору, з наступним перерахунком (п.3.4 договору).

Оплата послуг з розподілу електричної енергії здійснюється Постачальником на поточний рахунок ОСР (п.3.5 договору).

У випадку, якщо ініціатором послуг, що надаються на виконання умов цього договору, є електропостачальник, вартість послуг визначається ОСР у відповідному рахунку, якщо інше не визначено в Додатку 2 «Порядок розрахунків» (п.3.6 договору).

Розділом 4 договору визначено зобов`язання сторін. ОСР зобов`язується (п.4.1), зокрема: виконувати умови цього одговору, та надавати постачальнику недискримінаційний доступ до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності ОСР з метою постачання електричної енергії споживачам; відображати інформацію, передбачену главою 3 цього договору, та суми, що підлягають сплаті за надання послуг з розподілу електричної енергії постачальником, на особовому рахунку споживача постачальника; здійснювати розподіл електричної енергії споживачу постачальника із дотриманням показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Постачальник зобов`язується (п.4.2), зокрема: виконувати умови цього договору; здійснювати оплату послуг з розподілу електричної енергії у повному обсязі згідно умовами глави 3 цього договору та інших платежів, необхідність яких випливає з умов цього договору, протягом п`яти робочих днів з дня отримання рахунку, якщо інший строк не зазначено в додатку 2 «Порядок розрахунків».

Згідно з п.п.5.1, 5.2 договору ОСР має право на отримання від постачальника своєчасної оплати за надання послуг з розподілу електричної енергії споживачам Постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій Постачальника) оплату (придбання) послуг з розподілу електричної енергії забезпечує Постачальник, оплати послуг з відключення та підключення об`єктів споживачів постачальника та інших послуг передбачених порядком розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. Постачальник має право, зокрема на отримання інформації щодо обсягу та якості електричної енергії, умов та фактичних режимів її розподілу, тарифів (цін), порядку оплати за переліком споживачів балансуючої групи постачальника.

За внесення платежів, передбачених цим договором, за порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, постачальник сплачує ОСР пеню у розмірі 0,5% від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення ), по день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком (п.6.6 договору).

Цей договір набирає чинності з наступного робочого дня від дня отримання ОСР заяви-приєднання електропостачальника до цього договору і діє до 31.12.2020 (п.9.1 договору).

Якщо жодна із сторін не звернулася до іншої Сторони у строк не менше ніж за 1 (один) місяць до закінчення терміну дії цього Договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (п. 9.4 договору).

Пунктом 10.8 договору визначено додатки до нього, а саме: додаток 1 «Заява-приєднання»; додаток 2 «Порядок розрахунків»; додаток 3 «Акт-прийому-передачі наданих послуг»; додаток 4 «Акт-прийому-передачі виконаних робіт»; додаток 5 «Повідомлення про заявлений обсяг купівлі електричної енергії по споживачам Постачальника / Постачальника за універсальною послугою, яким забезпечується розподіл електричної енергії мережами оператора системи розподілу AT «Укрзалізниця» на наступний розрахунковий місяць»; Додаток 6 «Вимога на припинення (обмеження) або відновлення розподілу електричної енергії Споживачу»; Додаток 7 «Реєстр споживачів Постачальника / Постачальника за універсальною послугою, яким забезпечено розподіл електричної енергії мережами оператора системи розподілу AT «Укрзалізниця» за звітний розрахунковий період».

Додатком 2 до договору «Порядок розрахунків» визначено, що вартість послуг ОСР з розподілу електроенергії постачальнику визначається як добуток обсягу розподіленої електричної енергії мережами ОСР споживачам постачальника, відповідно до повідомлення про заявлений обсяг купівлі електричної енергії (додаток №5 до цього договору) (далі - повідомлення), згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання, яким згідно з договорами про постачання електричної енергії розподіл забезпечує постачальник, на тариф на розподіл електричної енергії, який діяв у розрахунковому періоді, відповідно до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого Регулятором. Обсяг розподілу електроенергії постачальнику відповідає фактичному обсягу електричної енергії, спожитої споживачами постачальника на відповідних класах напруги (п.1.2).

Пунктом 1.3 додатку 2 до договору передбачено, що постачальник у термін до 16:00 24 числа місяця, що передує початку розрахункового місяця надає ОСР у форматі MS Excel, підписаний ЕЦП з позначкою часу уповноваженої особи Постачальника на електронну адресу , Повідомлення про заявлений обсяг купівлі електричної енергії по споживачам Постачальника з зазначенням обсягів постачання електричної енергії та розрахунковою вартістю послуг з розподілу на наступний розрахунковий місяць за формою Додатку 5 до цього Договору.

Згідно з порядком внесення платежів, зазначеного в додатку 2 до договору оплата вартості послуги з розподілу електричної енергії здійснюється постачальником у формі 100% попередньої оплати, яка визначається на підставі заявлених постачальником згідно додатку 5 до договору обсягів постачання електричної енергії для споживачів, оплата за розподіл яких здійснюється через постачальника. Оплата проводиться шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСР, зазначений у п.11.2 цього договору, до 25-го числа, що передує початку розрахункового періоду (п.2.2). Постачальник здійснює остаточний розрахунок за розподіл електричної енергії відповідно до акта прийому-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії між ОСР та постачальником (додаток 3 до цього договору), складеного за підсумками розрахункового періоду (п.2.8 цього порядку розрахунків), та рахунку протягом 5 (п`яти) банківських днів від дня їх отримання. Сума остаточного розрахунку визначається як різниця між вартістю розподіленої електричної енергії споживачам постачальника, зазначеної в Акті прийому-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії, та сумарною оплатою постачальника за розрахунковий період з урахуванням ПДВ (п.2.3). Датою оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок ОСР (п.2.7). За підсумками розрахункового періоду з 1 по 7 число (включно) місяця, наступного за розрахунковим за даними реалізації послуги з розподілу електроенергії, що надаються структурними підрозділами ОСР Постачальнику, Постачальником складається та надсилається на електронну адресу ОСР Реєстр споживачів Постачальника, яким забезпечується розподіл електричної енергії мережами ОСР AT «Укрзалізниця» за звітний розрахунковий період у форматі MS Excel, підписаний ЕЦП з позначкою часу уповноваженої особи Постачальника у формі Додатку №7 до цього Договору.

Постачальник в п`ятиденний термін після отримання актів та реєстру за звітний розрахунковий період зі свого боку підписує їх у двох примірниках, завіряє печаткою та повертає по одному примірнику до ОСР.

У разі несплати постачальником остаточного рахунку за надання послуг з розподілу електричної енергії в установлений строк, ОСР нараховує, а постачальник сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення) за кожен день прострочення включно по день фактичної оплати, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу (п.4.2 додатку 2 до договору).

Відповідно до погодженого Постачальником додатку №7 «Реєстр споживачів, що входять в балансуючу групу Постачальника ТОВ «ПАВЕРСТОК» за звітний розрахунковий період червень 2022 року» (реєстрація ОСР № 1151 від 14.07.2022) до Договору, обсяг, за який споживач здійснюють оплату послуг з розподілу через Постачальника становить 25 423 кВт.год.

На даний обсяг розподіленої електричної енергії складено акт прийому передачі наданих послуг за червень 2022 року №06/170 від 30.06.2022 та виставлено рахунок-фактуру № 06/170 від 30.06.2022 на суму 27 139,26 грн. ПДВ відповідно до діючого тарифу 0,88959 грн/кВт.год.

Позивач зазначає, що щомісячно оформлює, підписує з власної сторони та надає Відповідачу акти та рахунки за розподіл електричної енергії.

Відповідно до п. 2.4. додатку 2 до Договору, датою отримання рахунка Постачальником, вважається:

- у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику Постачальника - дата отримання цього рахунка Постачальником, зазначена ним в рахунку на екземплярі ОСР;

- у разі направлення рахунка рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів);

- у разі направлення рахунка нарочним - дата вручення його Постачальнику;

- у разі направлення рахунка електронною поштою - вважається наступний робочий день після направлення їх ОСР.

В разі неотримання Постачальником рахунків та Актів прийому-передачі та виконаних робіт ОСР направляє зазначені документи поштовим зв`язком.

Позивач звертає увагу суду на те, що рахунки на оплату за послуги з розподілу електричної енергії, Позивачем направлено Відповідачу електронною поштою 11.07.2022, а отже періодом виникнення заборгованості на думку позивача є 19.07.2022.

Позивач посилаючись на відправлення відповідачу електронною поштою 11.07.2022 рахунку в якості доказів посилається на додаток 6 позовної заяви який у свою чергу є «Реєстр споживачів, що входять в балансуючу групу Постачальника ТОВ «ПАВЕРСТОК» датований 14.07.2022 та не містить жодних відомостей електронної пошти відповідача як і сам рахунок який долучений до позовної заяви та в якому відсутні відомості електронної пошти відповідача так і докази його відправлення.

З метою врегулювання господарського спору в досудовому порядку, на адресу Відповідача, Позивачем була направлена претензія вих. № ЕЕЦ-15/644 від 01.08.2022 щодо необхідності сплати заборгованості разом з якою позивачем направлено рахунок - фактури №06/170 від 30.06.2021, акт №06/170 прийому-передачі наданих послуг та реєстр споживачів, Постачальника ТОВ «ПАВЕРСТОК».

В якості доказів направлення останньої представником позивача долучено опис вкладення до цінного листа, фіскальний чек та поштову накладну №327.

Відповідь на вищевказану претензію відповідачем надано не було, заборгованість не сплачено, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій та звернення позивача до суду.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Правовідносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ).

Згідно з п.12 ст.4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються в тому числі договори про приєднання до системи розподілу.

Розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства (ч.1 ст.45 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Пунктом 2.1.5 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії. Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу/передачі.

Пунктом 2.1.17 ПРРЕЕ передбачено, що договір електропостачальника про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання, зміст якого визначається оператором системи на основі типового договору, що є додатком 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному вебсайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору.

На вимогу електропостачальника оператор системи протягом трьох робочих днів від дати звернення повинен надати електропостачальнику підписаний оператором системи примірник укладеного договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) у письмовій формі.

Згідно з п.4.2 ПРРЕЕ вбачається, що послуги з розподілу або передачі електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач приєднався до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії оператора системи розподілу АТ «Українська залізниця» шляхом підписання заяви-приєднання чим погодилось з порядком та умовами, визначених в ньому, розподілом електричної енергії споживачам.

Умовами договору, укладеного між сторонами передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу електричної енергії здійснюється постачальником у формі 100% попередньої оплати, яка визначається на підставі заявлених постачальником обсягів постачання електричної енергії для споживачів, оплата за розподіл яких здійснюється через постачальника, при цьому остаточний розрахунок постачальник здійснює відповідно до акта прийому-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії (п.2.2, 2.3 додатку 2 до договору)

Відповідно до ч.1 ст.643 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У разі, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

За актом №06/170 від 30.06.2022 прийому-передачі наданих послуг за червень 2022 року позивачем надано відповідачу послуги з розподілу електричної енергії загальною вартістю 27 139,26 грн. вказаний акт не містить підпису збоку відповідача.

Пунктом 2.3 Додатку 2 передбачено, що постачальник здійснює остаточний розрахунок за розподіл електричної енергії відповідно до акта прийому-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії між ОСР та постачальником (додаток 3 до цього договору), складеного за підсумками розрахункового періоду (п.2.8 цього порядку розрахунків), та рахунку протягом 5 (п`яти) банківських днів від дня їх отримання. Сума остаточного розрахунку визначається як різниця між вартістю розподіленої електричної енергії споживачам постачальника, зазначеної в Акті прийому-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії, та сумарною оплатою постачальника за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Доказів направлення рахунку про які вказує позивач, а саме про направлення відповідачеві електронною поштою 11.07.2022 матеріали справи не містять, натомість в матеріалах справи наявна претензія вих. № ЕЕЦ-15/644 від 01.08.2022 щодо необхідності сплати заборгованості разом з якою позивачем направлено рахунок - фактури №06/170 від 30.06.2021, акт №06/170 прийому-передачі наданих послуг та реєстр споживачів, Постачальника ТОВ «ПАВЕРСТОК».

Відповідно до п. 2.4. додатку 2 до Договору, датою отримання рахунка Постачальником, вважається:

- у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику Постачальника - дата отримання цього рахунка Постачальником, зазначена ним в рахунку на екземплярі ОСР;

- у разі направлення рахунка рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів);

- у разі направлення рахунка нарочним - дата вручення його Постачальнику;

- у разі направлення рахунка електронною поштою - вважається наступний робочий день після направлення їх ОСР.

В разі неотримання Постачальником рахунків та Актів прийому-передачі та виконаних робіт ОСР направляє зазначені документи поштовим зв`язком.

Як було зазначено вище разом з претензією позивачем засобами поштового зв`язку 01.08.2022 було направлено рахунок - фактури №06/170 від 30.06.2021, акт №06/170 прийому-передачі наданих послуг та реєстр споживачів, Постачальника ТОВ «ПАВЕРСТОК», а відтак враховуючи, п. 2.4 з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні) та враховуючи п 2.3 Додатку 2 відповідач повинен був здійснити оплати до 11.08.2022 включно.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зауважує, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, в ході судового розгляду справи будь-яких заяв, клопотань до суду не направляв.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за розподіл електричної енергії в сумі 27 139,26 грн є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення 3% річних в сумі 252,06 грн за період з 19.07.2022 по 08.11.2022 та інфляційних витрат в сумі 819,84 грн. за серпень - вересень 2022 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою ст. 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою ст. 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV (далі - Закон № 491-IV) визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону № 491-IV).

Положеннями ст. 2 Закону № 491-IV передбачено, що як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру. Водночас вказаною статтею Закону № 491-IV законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою № 1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок).

Положеннями п. 1 Порядку передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Абзацом другим п. 1-1 Порядку передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (п. 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону № 491-IV, приписи Порядку та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий п. 4 Порядку).

Умовами ст. 625 ЦК України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши надані представником позивача розрахунки 3% річних, суд дійшов висновку, що вони виконані не вірно, оскільки позивачем взято невірну початкову дату прострочення зобов`язання, а відтак обґрунтованими до стягнення є суми 3% річних у розмірі 198,53 грн в іншій частині слід відмовити.

Перевіривши надані представником позивача розрахунки інфляційних втрат на суму 819,84 грн, суд встановив, що останні здійснено вірно та підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» (03038, місто Київ, вул. Грінченка Миколи, будинок 4, ідентифікаційний код 43016569) на користь Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі філії «Енергозбут» Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (01135, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 97, ідентифікаційний код 40150221) 27 139 (двадцять сім тисяч сто тридцять дев`ять) грн. 26 коп - основного боргу, 198 (сто дев`яносто вісім) грн. 53 коп. - 3% річних, 819 (вісімсот дев`ятнадцять) грн 84 коп. - інфляційних втрат та 2476 (дві тисячі чотириста сімдесят шість) грн. 29 коп. - судового збору.

3. В задоволенні іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2023.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ