ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

06 березня 2023 року Справа № 903/97/23

Господарський суд Волинської області у складі головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича, розглянувши у приміщенні Господарського суду Волинської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу №903/97/23 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» про стягнення 17427,46 грн.,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2023 Головне управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області надіслало на адресу суду позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» про стягнення штрафної санкції в розмірі 17427,46 грн.

Ухвалою суду від 30.01.2023 позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» про стягнення 17427,46 грн. залишено без руху. Позивачу не пізніше 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви та подати суду докази доплати судового збору в сумі 203,00 грн.

Ухвала суду від 30.01.2023 надіслана позивачу на електронну адресу, яка зазначена у позовній заяві ().30.01.2023 об 12:29 год.

Ухвала суду доставлена до електронного кабінету позивача 30.01.2023 о 13:27 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, строк для усунення недоліків до 10.02.2023.

07.02.2023 позивач надіслав на адресу суду лист, яким долучив до матеріалів справи платіжне доручення №20 від 02.02.2023 про сплату судового збору в розмірі 203,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 15.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

24.02.2023 ТОВ «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» подало до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства з огляду на таке:

За своєю природою стягнення адміністративно-господарської санкції у вигляді штрафу, застосованого за порушення вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін є спором адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини 4 першої статті 4 КАС, тобто переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Отже, зазначеними положеннями КАС визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При віднесенні спору до тієї чи іншої юрисдикції важливо враховувати, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад, а участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий, проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

При цьому, КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 №5007-VI (далі Закон № 5007-VI) визначено, що органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667 (далі - Положення №667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни, праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінений працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Згідно з підпунктом 11 пункту 4 Положення №667 Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відповідно до пункту 7 Положення №667 Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Головне управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області є територіальним органом Держпродспоживслужби, їй підпорядковане та приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

За приписами пунктів 1, 6, 8 частини першої статті 18 Закону України «Про ціни і ціноутворення" уповноважені органи мають право: проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 названого Закону визначено, що до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необгрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необгрунтовано одерженої виручки.

Як передбачено частиною 2 статті 20 Закону України "Про ціни і ціноутворення", суми адміністративно-господарських санкцій зараховуються до державного бюджету.

Статтею 238 ГК України визначено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

За змістом ч. 1 ст.239 ГК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції, зокрема, як вилучення прибутку (доходу) та адміністративно-господарський штраф.

За пунктом 5 частини 4 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об`єднань, юридичних осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, для превентивного судового контролі своєї ж діяльності.

Пунктом 8 статті 18 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначену що уповноважені органи мають право звертатися до суду з позовами про стягненню до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Як слідує з позову, вимогою заявленого позову є стягнення суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області штрафних санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення, у зв`язку з чим предметом доказування є обставини, які свідчать про наявність підстав, з яким закон пов`язує можливість стягнення відповідної заборгованості в судовому порядку.

Отже, стягнення суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області адміністративно-господарських санкції у вигляді штрафу, застосованого за порушення вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, є публічно-правовим спором, на який поширюється юрисдикція саме адміністративних судів і стосується саме цих відносин.

Враховуючи вищевикладене, цей спір виник не у зв`язку зі здійсненням Позивачем господарської діяльності в розумінні статті 20 Господарського процесуального кодексу України, оскільки здійснення органом державного нагляду (контролю) перевірки щодо формування та застосування державних регульованих цін на пальне, є функцією органу державної влади, а не результатом його господарської діяльності.

З огляду на викладене цей спір є публічно-правовим, що є визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції.

Отже, враховуючи суть спірних правовідносин, вважає, даний спір має вирішуватись за правилами адміністративного судочинства, оскільки він виник з підстав реалізації Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області своїх владних повноважень та функцій у сфері виявлення та запобігання порушенню вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.231 ГПРК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд роз`яснює позивачу, що спір згідно підстав і предмета позову та визначеного складу сторін згідно поданої у даній справі позовної заяви підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до до ч. 4, 5 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, закриття провадження у даній справі є підставою для повернення сплаченого позивачем судового збору, для чого є необхідним позивачу подати відповідне клопотання.

Керуючись ст.ст. 231, 234, 235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №903/97/23 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» про стягнення 17427,46 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала суду підписана 06.03.2023.

Суддя І. О. Гарбар