ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

03 березня 2023 року Справа № 915/294/23

м.Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Мавродієва М.В.

розглянувши заяву: Приватного підприємства "Конекс" (адреса місцезнаходження: 21022, м.Вінниця, вул.Київська, буд.136-Г, ; ел.адреса: )

про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ковтуна Сергія Андрійовича (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місцезнаходження в ЄДР: АДРЕСА_1 ),

заборгованості за Договором поставки №107-БН від 20.03.2017, що становить 108231,69 грн, з якої: 61124,76 грн - сума основного боргу, 27381,67 грн - пеня, 17490,30 грн - інфляційні втрати та 2234,96 грн - 3% річних, -

в с т а н о в и в:

17.02.2023 Приватне підприємство "Конекс" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з заявою про видачу судового наказу №02-083 від 14.02.2023 (вх.№1947/23) про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ковтуна Сергія Андрійовича заборгованості за Договором поставки №107-БН від 20.03.2017, що становить 108231,69 грн, з якої: 61124,76 грн - сума основного боргу, 27381,67 грн - пеня, 17490,30 грн - інфляційні втрати та 2234,96 грн - 3% річних.

Як на підставу своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником умов договору щодо своєчасної та повної оплати вартості переданого товару.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2023 автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючого суддю у справі - Смородінову О.Г.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області №8 від 21.02.2023, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Смородінової О.Г., здійснено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2023 автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючого суддю у справі - Мавродієву М.В.

У відповідності до ч.2 ст.12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Приписами ст.148 ГПК України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч.2 ст.152 ГПК України).

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

У відповідності до п.п.1), 8) ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч.2, 3 ст.150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до ст.ст.76, 77, 78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.86 цього Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із змісту заяви, поданої Приватним підприємством "Конекс" вбачається, що заявник просить стягнути з боржника суму 61124,76 грн заборгованості, яка виникла за Договором поставки №107-БН від 20.03.2017, а саме за поставлений товар за відповідними видатковими накладними за період з 12.10.2021 по 07.12.2021, які долучено заявником до заяви на суму 62421,91 грн. Загальна вартість поставленого товару за Договором поставки №107-БН від 20.03.2017 склала за період з 13.04.2017 по 13.12.2021 склала 939947,88 грн, у зв`язку з часткою оплатою боржником за вказаний період у сумі 878823,12 грн, заборгованість відповідача перед позивачем зменшилась до 61124,76 грн, в підтвердження чого заявником надано Акт звірки взаєморозрахунків з покупцем за період з 20.03.2017 по 10.02.2023 станом на 10.02.2023. Заявник вказує, що боржник у порушення вимог чинного законодавства та умов Договору зобов`язання не виконав. На неодноразові звернення (вимоги) щодо необхідності належного виконання укладеного договору не реагує. Заборгованість в сумі 61124,76 грн боржником не погашена.

До заяви додано копію зазначеного договору, копії Генеральних довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей від 20.03.2017 та від 04.01.2021 (Додаток №1 до Договору поставки №107-БП від 20.03.2017), виписку АТ "Райффайзен Банк" про рух коштів від 30.01.2023 за період з 20.03.2017 по 30.01.2023, згідно до якої загальна сума надходжень від ФОП Ковтуна С.А. на поточний рахунок ПП "Конекс" в АТ "Райффайзен Банк" складає 878823,12 грн. Також заявником надано видаткові накладні за період з 12.10.2021 по 07.12.2021 на загальну суму 62421,91 грн. Решта видаткових накладних, які б підтверджували поставку товару на загальну суму 939947,88 грн, заявником суду не надано.

Акт звірки взаєморозрахунків, який додано до заяви, містить посилання на період: 20.03.2017 - 10.02.2023 та складений станом на 10.02.2023, містить дебет - 939947,88 грн, кредит - 878823,12 грн та заборгованість в сумі 61124,76 грн, який підписаний лише заявником - ПП "Конекс".

За вказаних обставин, у суду відсутня можливість перевірити обґрунтованість вимог заявника.

Крім того, заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача 17490,30 грн інфляційних втрат та 2234,96 грн - 3% річних, нарахованих на суму заборгованості також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від цієї суми.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу в частині стягнення з відповідача 61124,76 грн основного боргу, 17490,30 грн - інфляційних втрат та 2234,96 грн - 3% річних, слід відмовити на підставі п.п.1), 8) ч.1.ст.152 ГПК України.

За змістом ч.1 ст.153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Щодо видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника пені в сумі 27381,67 грн за несвоєчасність виконання зобов`язань за Договором поставки №107-БН від 20.03.2017, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже згідно норм ст.230 ГК України вимога про стягнення пені є вимогою про стягнення штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, а сама пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання та відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Заявлена заявником до стягнення пеня в сумі 27381,67 грн є штрафною санкцією в розумінні приписів ч.1 ст.230 ГК України, а отже за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, тобто вимога заявника в цій частині не відповідає ч.1 ст.148 ГПК України.

У відповідності до п.3) ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Приписами ч.ч.2, 3 ст.152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Оскільки вимога про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором має розглядатись у позовному провадженні, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав та періодів таких нарахувань, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави у видачі судового наказу згідно поданої ПП "Конекс" заяви в частині стягнення з ФОП Ковтуна Сергія Андрійовича 27381,67 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Частиною 2 ст.153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч.2 ст.151 ГПК України).

Крім того, суд звертає увагу заявника, що відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.02.2023 місцезнаходження Фізичної особи - підприємця Ковтуна Сергія Андрійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) є: АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.2 ст.156 ГПК України одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Судом встановлено, що до заяви про видачу судового наказу заявником долучено копії документів (доказів), якими він обґрунтовує свої вимоги, в одному екземплярі. Суд не наділений повноваженнями засвідчувати копії документів, зроблені з копій документів заявника.

Керуючись п.п.1), 3), 8) ч.1, ч.2 ст.152, ст.ст.153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному підприємству "Конекс" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ковтуна Сергія Андрійовича заборгованості за Договором поставки №107-БН від 20.03.2017 - 61124,76 грн основного боргу, 27381,67 грн пені, 17490,30 грн інфляційних втрат та 2234,96 грн - 3% річних.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до п.1) ч.1 ст.255 ГПК України, ухвала про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки визначені ст.256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.03.2023.

Суддя М.В.Мавродієва