РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.03.2023Справа № 910/10827/22
За позовом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського»

до ОСОБА_1

про стягнення 1495,40 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 (далі - відповідач) на користь Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (далі - позивач) боргу у сумі 1232,48 грн за Договором №99/7747 від 16.02.2017 про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, інфляційних втрат у сумі 205,93 грн та 3% річних у сумі 56,99 грн, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань повністю та вчасно відшкодувати сплату податку на землю.

Позивач зазначає, що відповідач мала статус фізичної особи-підтриємця станом на час укладення та виконання наведеного вище договору, проте з 31.01.2022 припинила підприємницьку діяльність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з нормами ЦК України, ГК України, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичні особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) їі зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Враховуючи, що відповідачем є фізична особа, судом було здійснено запит від 21.10.2022 до адресного відділу з питань місця реєстрації для встановлення місця проживання відповідача.

З отриманої відповіді на запит суду Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб від 24.10.2022 №2320/26 вбачається, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26.10.2022 відкрито провадження у даній справі за вказаними позовними вимогами, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі.

Відповідна ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача та повернулася до суду не врученою із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», після повторного направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі на ту ж саму адресу конверт з ухвалою повернувся до суду без вручення ухвали із відміткою «адресат відсутній».

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ

16.02.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ФОП Добровольською Раїсою Григорівною був укладений Договір оренди №7747 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір оренди). За умовами Договору оренди відповідачу було надано у строкове платне користування державне нерухоме майно - частина нежитлового приміщення цокольного поверху будівлі навчального корпусу №7 загальною площею 4,00 кв.м. за адресою: м. Київ, пр.-т Перемоги, 37-к , що перебуває на балансі позивача.

На підставі акта приймання-передавання орендованого майна від 16.02.2017, копія якого надана з позовом, підписаного між позивачем, відповідачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву, відповідачу було передано у строкове, платне користування наведене у Договорі оренди нерухоме майно.

16.02.2017 між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (Балансоутримувач) та Фізичною особою - підприємцем Добровольською Раїсою Григорівною (Орендар) було укладено договір про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №99/7747 (далі - Договір), згідно з умовами якого Орендар сплачує Балансоутримувачу комунальні витрати, експлуатаційні платежі та відшкодування податку на землю за користування приміщенням, що знаходиться на балансі НТУУ "КПР та передане в оренду на підставі Договору оренди за адресою: м. Київ, пр.-т Перемоги, 37-к, корпус 7, частина холу цокольного поверху площею 4,00 кв.м. Майно передається в оренду з метою розміщення торговельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.

Відповідно до п. 2.1 Договору Орендар щомісячно сплачує Балансоутримувачу комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання, експлуатаційні платежі та відшкодування податку на землю. Сума експлуатаційних платежів та відшкодування податку на землю визначається Балансоутримувачем на підставі норм чинного законодавства та складає 122,99 грн (з урахуванням ПДВ). Розрахунок за підписом Балансоутримувача додається до цього Договору та є його невід`ємною частиною. Оплата за комунальні послуги здійснюється Орендарем відповідно до розрахунків, що виставляються Балансоутримувачем на підставі показників організацій, що надають відповідні послуги.

Згідно з п. 2.4 Договору перерахування плати здійснюється Орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним, на розрахунковий рахунок Балансоутримувача .

Розмір комунальних витрат, експлуатаційних платежів та відшкодування податку на землю переглядається на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики їх розрахунку, змін централізованих цін і тарифів, розміру земельного податку та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 2.5 Договору).

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що цей Договір укладено строком на 1 рік, що діє з 16 лютого 2017 року до 16 лютого 2018 року включно.

В разі пролонгації Договору оренди, даний Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором (п. 8.2 Договору).

Розрахунком плати за експлуатаційні витрати та відшкодування витрат Сторони визначили розмір комунальних послуг, податку на землю за Договором.

Договором №7747/02 від 28.12.2020 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Фізичною особою - підприємцем Добровольською Раїсою Григорівною достроково припинено дію Договору оренди з 03.12.2020.

На підставі акта приймання-передавання (повернення) орендованого майна від 03.12.2020 підписаного між орендарем та орендодавцем за погодженням із балансоутримувачем орендарем було повернуто із користування частину нежитлового приміщення цокольного поверху будівлі навчального корпусу №7 загальною площею 4,00 кв.м. за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 37-к орендодавцю.

Розрахунками плати за експлуатаційні витрати та відшкодування витрат до Договору визначено розмір комунальних послуг, податку на землю з 01.09.2018, 17.07.2018.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати комунальних платежів за період з 01.03.2020 по 02.12.2020. Таким чином, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість за експлуатаційні витрати, з відшкодування податку на землю, за опалення, електроенергію разом у сумі 1232,48 грн.

Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 56,99 грн та інфляційні втрати у сумі 205,93 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем за експлуатаційні витрати складає 382,06 грн (за період з 01.03.2020 по 02.12.2020), відшкодування податку на землю складає 386,14 грн (за період з 01.04.2020 по 02.12.2020), за опалення складає 149,44 грн (за період березень, листопад та грудень 2020), за електроенергію складає 314,84 грн (за період лютий, серпень-листопад 2020 року) за Договором №99/7747, що підтверджується розрахунками суми боргу, наданими позивачем.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем заборгованості перед Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за експлуатаційні витрати, з відшкодування податку на землю, за опалення та електроенергію за спірний період у загальному розмірі 1232,48 грн.

Таким чином відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору №99/7747, не здійснив оплату в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у сумі 1232,48 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При зверненні до суду позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних у сумі 56,99 грн та інфляційні у розмірі 205,93 грн (за загальний період прострочення з 11.03.2020 по 23.02.2022).

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Оскільки заявлені позивачем до стягнення розміри трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично правильними, відповідають вимогам чинного законодавства та положенням договору, не перевищують розраховані судом суми, тому позовна вимога про стягнення з відповідача вказаних компенсаційних виплат підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (м. Київ, пр-т Перемоги, 37; ідентифікаційний код 02070921) 1232 (одну тисячу двісті тридцять дві) грн 48 коп. боргу, 205 (двісті п`ять) грн 93 коп. інфляційних втрат, 56 (п`ятдесят шість) грн 99 коп. 3% річних та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків