ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2023 р. м. Житомир Справа № 906/97/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Шабанов Д.Г., виписка з ЄДР;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Шабанова Дмитра Геннадійовича

до Фізичної особи-підприємця Глущенка Романа Олександровича

про стягнення 50 000,00 грн.

Фізична особа-підприємець Шабанов Дмитро Геннадійович звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Глущенко Романа Олександровича про стягнення 50 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ФОП Глущенко Р.О. умов договору №660 від 29.10.2020 в частині надання послуг у встановлений строк, за які позивачем сплачено грошові кошти як аванс.

Ухвалою суду від 01.02.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

15.02.2021 від заявника до суду надійшов лист від 10.02.2021 про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 01.02.2021.

Ухвалою суду від 22.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 906/97/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

16.03.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання, у якому відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що він не отримав позовну заяву, а сам знайшов інформацію з відкритих джерел з запізненням подав вищезазначене клопотання. Крім того просить суд розглядати справу з повідомленням сторін.

Також 16.03.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив та просить відмовити в їх задоволенні (а.с.41-55). Вказує, що відповідач послуги за договором надав позивачу у повному обсязі, на підтвердження чого долучив скріншоти з робочого чату Телеграм, акту виконаних робіт від 09.11.2020 на суму 5000,00грн.

Ухвалою суду від 22.03.2021 призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

29.03.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про поновлення строку для подання доказів та долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення про оплату юридичних послуг.

Ухвалою суду від 22.04.2021 відкладено розгляд справи по суті на 29.06.2021.

Ухвалою від 29.06.2021 розгляд справи по суті відкладено на 21.09.2021.

В судовому засіданні 21.09.2021 суд протокольною ухвалою здійснив перехід розгляду справи №906/97/21 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.09.2021 постановлено розгляд справи №906/97/21 почати зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 04.11.2021.

28.10.2021 до суду від відповідача надійшла заява з додатковими поясненнями по справі (а.с.101).

Ухвалою суду від 04.11.2021 відкладено підготовче засідання на 16.12.2021.

Враховуючи, що для встановлення фактичного обсягу та вартості наданих послуг які було здійснено Фізичною особою - підприємцем Глущенко Романом Олександровичем для Фізичної особи-підприємця Шабанова Дмитра Геннадійовича за договором №660 від 29.10.2020 року " на інтернет - платформі Zeely.me необхідні спеціальні знання ухвалою суду від 16.12.2021 призначено у справі №906/97/21 судову економічну експертизу, проведення яких доручено Житомирському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено наступне питання: "Який фактичний обсяг та вартість наданих послуг було здійснено Фізичною особою-підприємцем Глущенко Романом Олександровичем для Фізичної особи-підприємця Шабанова Дмитра Геннадійовича за договором №660 від 29.10.2020?"; провадження у справі зупинено.

27.09.2022 до суду від Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист про неможливість виконання експертизи по справі №906/97/21 та повернуто справу № 906/97/21.

Ухвалою суду від 11.10.2022 поновлено провадження у справі №906/97/21 та призначено підготовче засідання на 29.11.2022.

Ухвалою суду від 29.11.2022 відкладено підготовче засідання на 17.01.2023.

Ухвалою суду від 29.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/97/21 до судового розгляду по суті на 21.02.2023.

Представник позивача у судовому засіданні 21.02.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що надані до відзиву на позовну заяву копії скріншотів з чату Телеграм карточки на маркетплейсі, запуску реклами на рекламній платформі Facebook, рекламних банерів заявок в АМО-СRM позивача, запуск реклами на рекламній платформі Google, розробленого рекламного кабінету замовника, звітів, акту виконаних робіт від 09.11.2020 №660.1 до договору маркетингових послуг №660 від 29.10.2020 жодним чином не засвідчені у встановленому законом порядку, а тому не є допустимими в розумінні ГПК України.

Відповідач повноважного представника не направив, пояснень причин неявки суду не надав. До суду повернулася без вручення надіслана відповідачу копія ухвали суду від 17.01.2023 у справі №906/97/21 з відміткою органу зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Верховний Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, тому не може свідчити про неправомірність його дій (правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах КГС у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд констатує, що ним було виконано норми Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомляв.

З огляду на те, що неявка в засідання суду відповідача не перешкоджає розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності такого учасника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.10.2020 між Фізичною особою - підприємцем Шабановим Дмитром Геннадійовичем (замовник/позивач) та Фізичною особою - підприємцем Глущенком Романом Олександровичем було укладено договір № 660 (далі - договір) (а.с.6-9).

В рамках цього договору виконавець зобов`язується надати послуги замовнику з розміщення рекламної інформації (створення особистої сторінки) про діяльність компанії Замовника на платформі "Zeely.me" та залучити зацікавлених клієнтів в товарах (послугах) замовника в обсязі і на умовах, визначених цим договором (далі - послуги), а замовник прийняти та оплатити послуги виконавця відповідно до умов цього договору (п.2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору строк розміщення рекламної інформації про діяльність компанії замовника на платформі ""Zeely.me" складає - 10 (десять) календарних місяців з моменту створення особистої сторінки замовника.

Найменування/перелік послуг вказується у додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору (п.2.3 договору).

Виконавець зобов`язується в обумовлені договором строки надавати замовнику послуги, передбачені цим договором (п.п.4.1.1 договору).

Згідно п.5.1 договору замовник оплачує послуги виконавця відповідно до умов цього Договору.

За умовами п.5.2 договору загальна вартість послуг складає - 50000,00 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., ПДВ не обкладається. Виконавець застосовує спрощену систему оподаткування.

Оплата за всі послуги, що надаються замовнику, проводиться шляхом перерахування безготівкових грошових коштів у національній валюті України на розрахунковий рахунок виконавця. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п.5.3 договору).

За умовами п.5.4 договору послуги вважаються наданими після виконання виконавцем своїх зобов`язань за цим договором, можуть закриватися частинами (перша частина - розміщення картки замовника на маркетплейсі, друга частина - виконання гарантійних зобов`язань п.7.1.), пропорційно наданих послуг, прийом і передача наданих послуг відбувається шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання акту приймання-передачі наданих послуг від виконавця замовник підписує або редагує даний документ і направляє примірник виконавцю поштою або кур`єрською службою, а також скан-копію на електронну пошту виконавця (п.5.5 договору).

Згідно п.7.1 договору виконавець зобов`язується з моменту поповнення замовником рекламних кабінетів у повному обсязі надати від 50 звернень зацікавлених клієнтів у перший місяць за ціною: 199,99 грн (сто дев`яносто дев`ять грн. 99 коп.), що є еквівалентом 7 (сім) доларів США, згідно курсу продажу доларів США до гривні по даним міжбанківського курсу станом на 29.10.2020 р., за 1 (одне) звернення. Гарантійні зобов`язання на наступні місяці співпраці сторін вказані у додатку №2 до договору.

Замовник зобов`язується перерахувати стартовий резервний рекламний бюджет на перший місяць у розмірі: 9 999,50 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 50 коп.), що є еквівалентом 350 (триста п`ятдесят) доларів США згідно курсу продажу доларів США до гривні по даним міжбанківського курсу станом на 29.10.2020, на внутрішній рахунок виконавця після затвердження карти замовника на маркетлейсі, кошти з даного рахунку будуть списані після надання зазначеної кількості зацікавлених клієнтів п. 7.1 договору (п.7.2 договору).

Виконавець зобов`язується у разі відхилення від плану по зацікавленим клієнтам п.7.1 договору виконати гарантії своїми силами та за свій рахунок в узгоджені сторонами строки (п.7.4 договору).

Згідно п.11.1 цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань сторонами по даному договору (додатковій угоді).

Додатком №1 до договору №660 від 29.10.2020 (а.с.10) визначено перелік робіт, які будуть проведені при розміщенні компанії на платформі:

1. Розміщення послуги та оформлення карти на маркетплейсі.

2. Запуск лідогенераціі (реклами) штатними фахівцями. Включення платного трафіку на компанію, яка опублікована на маркетплейсі.

3. Фіксування звернень потенційних клієнтів. Кваліфікація Зацікавлених клієнтів менеджерами з продажу.

4. Залучення медіабаєрів (віддалених фахівців) в роботу над проектом.

5. Розширення інструментарію для залучення клієнтів.

6. Аналітика рекламних інструментів і матеріалів.

Додатком №2 до договору №660 від 29.10.2020 (а.с.11) затверджено план співпраці сторін по наданню звернень зацікавлених клієнтів на наступні місяці:

2-й місяць - отримати 300 звернень зацікавлених клієнтів, рекламний бюджет - 2100$;

3-й місяць - отримати 600 звернень зацікавлених клієнтів, рекламний бюджет - 4200$;

4-й місяць - отримати 900 звернень зацікавлених клієнтів, рекламний бюджет - 6300$.

Також визначено, що послідуючі місяці співпраці щодо рекламного бюджету будуть узгоджені сторонами та закріплені у додатковій угоді до даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 02.11.2020 перераховано ФОП Глущенко Р.О. 50000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №85 від 02.11.2022 (а.с.85).

Водночас, позивач у позові зазначає, що відповідачем послуг, обумовлених договором, в період, погоджений сторонами, надано не було, в порушення умов договору до теперішнього часу акти приймання-передачі наданих послуг від ФОП Глущенко Р.О. не надходили.

У зв`язку з чим позивач 28.11.2020 звернувся до відповідача з вимогою надати у повному послуги на умовах договору №660 від 29.10.2020 або повернути кошти, сплачені на поточний рахунок ФОП Глущенко Р.О.

Позивач в позові зазначає, що такі кошти відповідачем не повернуті, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 вказаної норми, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач, на підтвердження факту належного виконання робіт за договором №660 від 29.10.2020 ФОП Глущенко Р.О. додав до матеріалів справи скріншоти з чату мобільного додатку "Telegram".

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Колегія суддів відзначає, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Відповідно до приписів статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з частиною першою статті 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо). Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (частина друга статті 96 ГПК України).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (частина третя статті 96 ГПК України).

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу (частина четверта статті 96 ГПК України).

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина п`ята статті 96 ГПК України).

Враховуючи описані вимоги процесуального законодавства та здійснивши аналіз положень законодавства, зокрема, статей 73, 77, 91, 96 ГПК України, суд дійшов висновку, що учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України). Таким чином подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Водночас, враховуючи вищевикладені процесуальні приписи, суд звертає увагу на те, що до електронних документів відносять графічні зображення, які можуть зберігатися на портативних пристроях, картках пам`яті чи в будь-якому іншому місці збереження даних (наприклад, у мережі Інтернет). Так, електронним доказом може бути інформація з переписки у чаті, на веб-сайті, електронний лист з поштового сервісу тощо. Для фіксування електронного доказу переважно робиться його електронна копія, яка часто має форму скріншота. Тобто скріншот - не оригінал документу, а лише форма фіксування електронного доказу. Отож, така копія має бути засвідчена електронним цифровим підписом особи, яка її подає. Також можна подавати роздрукований скріншот, як паперову копію електронного доказу - посвідчений підписом і з вказаною датою.

Під час перевірки паперових копій електронних доказів в даному випадку скріншотів з мобільного додатку Telegram, суд встановив, що останні не відповідають правилам засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003", затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року №1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Серед іншого, відповідно до п.8 розділу 10 зазначених Правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення "Згідно з оригіналом" чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 року №160/7887/18.

З огляду не викладене, суд перевіривши долучені до матеріалів справи копії документів, дійшов висновку, що останні завірені неналежним чином, відповідно не є належними та допустимими доказами в розумінні статей 91, 96 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.5 ст.96 ГПК України, якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства та те, що відповідачем оригінали електронних доказів виконання своїх зобов`язань в частині фактичного виконання робіт (надання послуг) не надано, суд не бере до уваги скріншоти з чату мобільного додатку "Telegram", в обґрунтування підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором №660 від 29.10.2020.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 50000,00 грн суми попередньої оплати за послуги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Глущенка Романа Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Шабанова Дмитра Геннадійовича ( АДРЕСА_2 , ідент. код НОМЕР_2 ) - 50 000,00 грн боргу та 2 270,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.03.23

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек.)