ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2023 р. Справа№ 910/8362/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання Місюк О.П.

за участю представників:

позивача - Гриценко Б.М. ;

відповідача - не з`явився.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022

у справі №910/8362/22 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" про стягнення 717451,96 грн основного боргу, пеню у розмірі 208601,69 грн, інфляційні втрати у розмірі 169645,62 грн, 3% річних у розмірі 26760,72 грн та 30% річних у розмірі 267607,17 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 16.11.2022).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" взятих на себе зобов`язань за договором реструктуризації заборгованості за природний газ №21-05/21р від 24.05.2021 в частині своєчасного погашення наявної заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2022 відкрито провадження у справі №910/8362/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 (повне рішення складено 28.11.2022) у справі №910/8362/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" 717451,96 грн боргу, 169645,62 грн інфляційних втрат, 267607,17 грн 30% річних та 208601,69 грн пені, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На переконання скаржника, місцевим господарським судом не надано оцінки відсутності в матеріалах справи акту звіряння взаємних розрахунків, який може підтвердити фактичні розрахунки між сторонами на підставі договору купівлі-продажу природного газу №29-07/20кп та договору про реструктуризацію заборгованості за придбаний природний газ №21-05/21р від 24.05.2021.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 справу №910/8362/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8362/22, справу призначено до розгляду на 28.02.2023.

27.02.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" надійшли письмові пояснення по справі, згідно яких позивач відмічає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тоді як відповідачем в апеляційній скарзі не наведено норм права, які були порушені судом.

У зв`язку з неявкою в судове засідання 28.02.2023 представника скаржника, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 відкладено розгляд справи №910/8362/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 до 14.03.2023.

У судове засідання 14.03.2023 з`явився представник позивача, натомість представник скаржника не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення судового відправлення.

Враховуючи, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторін, беручи до уваги другу неявку представника відповідача в судове засідання та строк розгляду справи, а також те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника за наявними матеріалами справи яких достатньо для вирішення спору по суті.

Представник позивача надав пояснення по суті спору, заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, оскаржуване рішення залишити без змін, як таке, що прийняте у відповідності до норм права.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" (оптовий продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" (оптовий покупець) укладено договір №29-07/20кп від 29.07.2020 на купівлю-продажу природного газу, відповідно до п. 1.1 якого оптовий продавець зобов`язався передати у власність оптового покупця природний газ, а оптовий покупець зобов`язався його прийняти та оплатити.

За повідомленням позивача, продаж природного газу здійснювався відповідачу з липня 2020 року по лютий 2021 року. Загальна вартість переданого газу склала 30124952,67 грн.

Проте, відповідач не здійснив оплату за отриманий природний газ в повному обсязі в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 3255451,96 грн.

24.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" (боржник) укладено договір про реструктуризацію заборгованості за придбаний природній газ №21-05/21Р, за умовами п. 1 якого кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за придбаний природній газ, що виникла у боржника перед кредитором згідно з договором купівлі - продажу природного газу №29-07/20кп, а саме:

- 3255451,96 грн з ПДВ (заборгованість по плановим платежам за договором №29-07/20кп) шляхом розстрочення за наступним графіком:

- 130218,08 грн кожну наступну п`ятницю починаючи з 28.05.2021 (перший платіж) строком до повного погашення всієї суми заборгованості до 12.11.2021 (включно).

До складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється, не включено пені (штрафних санкцій) (п. 2 договору).

Пунком 3 договору встановлено, що боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену в п. 2 договору, шляхом перерахування коштів з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора частинами не пізніше 12.11.2021.

Боржник здійснює перерахування коштів на поточний рахунок кредитора IBAN: НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (п. 8 договору).

Відповідно до п. 9 договору, за порушення боржником строків та суми оплати згідно з графіком погашення заборгованості, кредитор має право нарахувати на таку суму заборгованості, яка мала бути погашена згідно графіку погашення заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день простроченим платежу враховуючи день оплати, інфляційні нарахування, а також тридцять річних від простроченої суми заборгованості боржника.

У п. 9.2 договору, керуючись ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), сторони погодили, що строк позовної давності, який застосовуватиметься до стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу) за цим договором, складатиме 3 (три) роки.

Сторони дійшли згоди, що штрафні санкції за договором нараховуються без обмеження шестимісячним строком встановленим ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та підлягають стягненню у межах строку, встановленого першим абзацом даного пункту цього договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до здійснення погашення всієї суми заборгованості боржником, у тому числі штрафних санкцій, у разі їх нарахування. (п. 18 договору).

Також 24.05.2021 сторонами погоджено графік погашення заборгованості до договору про реструктуризацію заборгованості за придбаний природній газ №21-05/21р від 24.05.2021.

Договір про реструктуризацію заборгованості за придбаний природній газ та графік погашення заборгованості підписано належним чином та скріплено печатками сторін.

Отже, в силу вимог ст. 204 ЦК України презюмується правомірність вказаного правочину, а відтак, і обов`язковість його виконання сторонами, як того вимагає ст. 629 ЦК України.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що відповідач порушив умови договору, здійснивши частково розрахунок за газ у сумі 2538000,00 грн, внаслідок чого заборгованість відповідача за спірним договором становить 717451,96 грн. Крім цього позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 208601,69 грн, інфляційні у розмірі 169645,62 грн, 3% річних у розмірі 26760,72 грн та 30% річних у розмірі 267607,17 грн.

Відповідачем в суд першої інстанції не надано письмових заперечень щодо суті даного спору.

Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, однак встановивши, що умовами договору сторони збільшили передбачений ст. 625 ЦК України розмір річних з 3% до 30%, задовольнив позовні вимоги частково, відмовивши у стягненні 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується з рішенням суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частина 1 статті 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості за придбаний природній газ №21-05/21Р від 21.05.2021.

За доводами позивача, відповідачем не виконано свого обов`язку з погашення заборгованості в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 717451,96 грн. Часткове погашення заборгованості за спірним договором та договором купівлі-продажу природного газу підтверджується долученими до матеріалів справи реєстрами платіжних доручень позивача з зазначенням суми та дати платежу.

Відповідач ставить під сумнів суму заборгованості за спірним договором вказуючи про відсутність в матеріалах справи акту звіряння взаємних розрахунків.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ст. 79 ГПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такі висновки Верховного Суду містяться у постановах від 29.10.2020 у справі №905/1630/19, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна", як відповідач, який ставить під сумнів суму заборгованості за спірним договором, має довести зазначене належними та допустимими доказами.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

В якості доказів, підтверджуючих заборгованість відповідача саме за спірним договором, позивач додав до позовної заяви реєстри платіжних доручень позивача з зазначенням суми та дати платежу.

На противагу наведеному, відповідачем не надано суду жодних доказів здійснення оплат за договором реструктуризації заборгованості, як-то виписок з банківського рахунку, платіжних доручень про перерахування коштів за договором тощо.

Суд апеляційної інстанції дослідивши подані позивачем реєстри розрахункових документів АБ «Укргазбанк» вважає їх належними доказами оплати відповідачем позивачу заборгованості за договором №21-05/21Р від 21.05.2021, оскільки оплати здійснювались на рахунок, що погоджений сторонами у п. 8 договору (IBAN: НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478), вказано номер та дату договору за яким здійснено оплати, періоди оплат.

Натомість, матеріали справи не містять жодних доказів виконання в повному обсязі грошового зобов`язання відповідача, що виникли внаслідок укладення зазначеного правочину.

Дослідивши всі матеріали справи в їх сукупності судова колегія вважає, що надані позивачем докази, в підтвердження позовних вимог (зважаючи на те, що спірний договір підписано сторонами без зауважень, його правомірність в силу вимог ст. 204 ЦК України презюмується), є більш вірогідними ніж заперечення відповідача, які не підтверджені жодними доказами.

Разом з тим колегія суддів вважає необґрунтованим посилання скаржника на відсутність в матеріалах справи підписаного між сторонами акту звірки взаєморозрахунків, як на підтвердження відсутності заборгованості за спірним договором, з огляду на таке.

Так, акт звірки розрахунків в будь-якому випадку не є первинним обліковим документом, виконує в бухгалтерському обліку допоміжну функцію для спрощення взаємних розрахунків за договорами і звірки фактів сплати коштів, використовується виключно в бухгалтерських службах і підлягає оцінці та перевірці судом нарівні з іншими документами у справі.

Верховним Судом у постанові від 11.09.2019 по справі №902/1260/15 зазначено, що акт звіряння взаєморозрахунків не є первинним документам, а відтак не є належним та допустимим доказом, з якого можливо встановити беззаперечну заборгованість. Акт звіряння взаєморозрахунків може лише опосередковано свідчити про наявність боргу за договором.

Отже, оскільки акт звірки взаєморозрахунків сам по собі не є первинним документом, а умовами спірного договору сторонами не передбачена обов`язковість його підписання, відсутність в матеріалах справи акту звіряння взаємних розрахунків не впливає на оцінку спірних правовідносин.

Таким чином враховуючи наявні в матеріалах справи докази, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" в частині стягнення з відповідача на користь позивача 741451,96 грн заборгованості за договором №21-05/21р від 24.05.2021 обґрунтовано задоволено місцевим господарським судом.

Відтак, виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою (штрафом, пенею).

У зв`язку із порушенням відповідачем умов п. 3 договору в частині своєчасної та повної виплати заборгованості, позивачем за період з 01.06.2021 по 17.08.2022, на підставі п. 9 договору, з урахуванням п. 9.2 договору, нараховано відповідачу пеню в загальній сумі 208601,69 грн, згідно із детальним розрахунком наданим до позову.

У розумінні ст. 230 ГК України пеня є господарською санкцією у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас, у відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 9.2 договору сторони погодили, що штрафні санкції за договором нараховуються без обмежень шестимісячним строком встановленим ч. 6 ст. 232 ГК України та підлягають стягненню у межах трьох річного строку.

Судом апеляційної інстанції перевірено здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення пені з урахуванням заявленого періоду та встановлено, що пеня нарахована вірно, із урахуванням кінцевого терміну оплати, визначеного договором, встановленої договором ставки пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та в межах періоду нарахувань, в зв`язку з чим судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 26760,72 грн, 30% річних у розмірі 267607,17 грн та 169645,62 грн інфляційних втрат, колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної статті нарахування на суму боргу трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як було зазначено, в п. 9 договору сторонами погоджено інший розмір процентів ніж встановлено ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме збільшено до 30% річних.

Матеріали справи свідчать, що позивачем здійснено розрахунок 30% річних у розмірі 267607,17 грн та 3% річних у розмірі 26760,72 грн за загальний період прострочення з 01.06.2021 по 17.08.2022.

Тобто, в порушення умов договору яким визначена сплата процентів річних у розмірі 30%, позивачем здійснено подвійне нарахування процентів річних на прострочену суму заборгованості. А відтак, Господарський суд міста Києва правомірно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення 3% річних.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, перевіривши надані позивачем розрахунки сум 30% річних в межах заявленого періоду, колегія суддів встановила їх арифметичну вірність, а тому обґрунтованою до стягнення є заявлена позивачем сума 30% річних у розмірі 267607,17 грн.

Погоджується колегія суддів і з позицією місцевого господарського суду щодо обґрунтованості вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 169645,62 грн за період прострочення з 03.08.2021 по 31.07.2022, оскільки він є арифметично вірним, розрахунок здійснено від кожної дати проплат окремо за спірний період.

Контррозрахунку нарахованих фінансових санкцій відповідачем суду надано не було, як і не висловлено заперечень щодо їх невірності.

З урахуванням усього вищезазначеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу наявності підстав для часткового задоволення позову та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" на користь позивача 717451,96 грн основного боргу, 169645,62 грн інфляційних втрат, 267607,17 грн 30% річних та 208601,69 грн пені.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8362/22 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8362/22 залишити без змін.

3. Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго Торг Україна".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 15.03.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов