номер провадження справи 9/181/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 Справа № 908/2536/22

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», (041121, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6 літера В; адреса представника Білоконь І.В.: 02081, м. Київ, а/с №90)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», (69005, м.Запоріжжя, вул.Перемоги, буд. 97-А)

про стягнення суми 11469,54 грн. Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення з відповідача: Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» суми 11469,54 грн страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 23.12.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2536/22, присвоєний номер провадження 9/181/22, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними повітряними тривогами через загрозу ракетних обстрілів обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України справу розглянуто 07.03.2023. За наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані, зокрема, наступним. 08.08.2022 у м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz E 240», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП були заподіяні механічні пошкодження автомобілю «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі договору добровільного комплексного страхування на транспорті №245001/0004098/0003978 від 08.01.2021 був застрахований ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА». 14.09.2022 постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська по справі № 202/5176/22 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mercedes-Benz E 240», д/н НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА». Позивач за заявою Страхувальника здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 99381,54 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 040018 від 19.08.2022. У зв`язку із цим, згідно чинного законодавства, до позивача перейшло право вимагати виплати страхового відшкодування від Страховика винної особи. Позивач звернувся до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» із заявою про перерахування здійсненого страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, передбаченої полісом. Сума страхового відшкодування відповідачем не виплачена, вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування не надано, що стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом. Позов обґрунтовано ст.993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України Про страхування, ст.ст. 12, 22, 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 26.12.2022 відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримав 12.01.2023, отже вважається обізнаним про відкриття судом провадження у справі. Втім, відповідач не скористався наданим законом правом на подання письмового відзиву до суду із зазначенням своєї правової позиції щодо заявленого позивачем позову. Будь-яких заперечень, письмових пояснень з боку відповідача до суду не надходило.

Згідно зі ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (Страховик, позивач у справі) та ТОВ «Порше Лізинг Україна» (Страхувальник) 08.01.2021 укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245001/4098/0003978, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом (далі ТЗ) «Skoda Fabia», номер кузова НОМЕР_3 , 2020 року випуску. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , реєстраційний номер вказаного т/з НОМЕР_1 .

08.08.2022 о 18 год. 45 хв. у м. Дніпро вул. Калинова, 74, внаслідок порушення п. 12.1, 13.1 ПДР сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 (пошкоджено задню центральну частину) та «Mercedes-Benz E 240», д/н НОМЕР_2 , що зафіксовано у відповіді від НПУ, складеній працівником патрульної полії.

У постанові Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2022 у справі №202/5176/22 встановлено, що 08.08.2022 о 18 год. 45 хв. у м. Дніпро вул. Калинова, 74, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz E 240», д/н НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , у зв`язку з чим порушив п. 12.1, 13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2022 у справі № 202/5176/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн на користь держави.

Страхувальник ОСОБА_2 10.08.2022 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування згідно з умовами договору КАСКО №245001/4098/0003978 від 08.01.2021 у зв`язку із страховим випадком, що стався 08.08.2022 з транспортним засобом «Mercedes-Benz E 240», д/н НОМЕР_2 .

ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро» виставлено рахунок-фактуру №АДС-008578 від 16.08.2022 на оплату відновлювального ремонту «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 , на загальну суму 99381,54 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» складено страховий Акт № від 18.08.2022, згідно з яким вищезазначену ДТП, що сталася 08.08.2022, визнано страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 99381,54 грн.

За платіжним дорученням № 040018 від 19.08.2022 ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на підставі вказаного страхового акту та заяви Страхувальника перераховано на рахунок ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро» суму 99381,54 грн страхового відшкодування згідно виставленого рахунку.

Згідно з полісом серії АР № 005805224 (діючий станом на 08.08.2022) цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mercedes-Benz E 240», д/н НОМЕР_2 , застрахована ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (відповідач у справі); франшиза згідно з цим полісом 2000,00 грн; ліміт за шкоду майну 130000,00 грн.

В матеріалах справи також містяться докази часткової сплати відповідачем в добровільному порядку на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 85912,00 грн.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язує дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Разом з цим, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

До позивача, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування наземного транспорту (згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування») перейшло право в тому числі пред`явити позов до відповідача, як особи, відповідальної за заподіяння збитків. При цьому пред`явлення позову без попереднього звернення з вимогою, є конституційним правом позивача (в даному випадку на обрання незабороненого законом способу захисту прав і свобод).

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к, а також Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20.

Таким чином, позивач не зобов`язаний звертатися безпосередньо до відповідача з вимогою виплатити матеріальне відшкодування та правомірно реалізував своє право шляхом подачі позову до суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання з повного відшкодування страхової виплати стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою, за якою відкрито провадження у даній справі.

Із змісту ст.ст.15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зазначене узгоджується з вимогами ст. 27 Закону України «Про страхування», в якій зазначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За змістом п. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, враховуючи досліджені судом докази, згідно положень ст. ст. 512, 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом вище, позивач у відповідності до умов договору №245001/4098/0003978 від 08.01.2021 здійснив виплату страхувальнику суми страхового відшкодування у розмірі 99381,54 грн. Також суду надані докази часткової оплати відповідачем вартості заподіяної шкоди в результаті ДТП у розмірі 85912,00 грн.

У зв`язку із чим, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача виплаченого страхового відшкодування саме в розмірі 11469,54 грн (99381,54 грн (виплачене страхове відшкодування позивачем) 85912,00 грн (добровільна оплата відповідачем) - 2000,00 грн. франшизи).

Відповідач доказів перерахування позивачу заявленої до стягнення суми 11469,54 грн страхового відшкодування не надав, заявлені позовні вимоги не спростував.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 11469,54 грн страхового відшкодування є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Крім того, позивач заявив про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вбачається, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В підтвердження витрат на послуги адвоката в сумі 7000,00 грн позивачем додано до матеріалів справи: копію Договору про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020, укладеного з АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт», копію Додаткової угоди № 1 від 13.12.2021 до Договору, копію Акту надання послуг № 168 від 08.12.2022, копію рахунку № 168 від 18.10.2022, копію Ордеру на надання правової допомоги Серія АА № 1233631 від 16.08.2022. Також суду надано копію платіжного доручення № 3609 від 21.10.2022 на суму 7000,00 грн, що підтверджує сплату позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги в сумі 7000,00 грн.

Детальний опис робіт (наданих послуг) викладений в Акті надання послуг № 168 від 08.12.2022.

Дослідивши зміст наданої Адвокатом професійної правничої допомоги, про яку зазначено в Акті надання послуг № 168 від 08.12.2022, суд вважає, що такий зміст наданої правничої допомоги відповідає умовам Договору про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020 та Додаткової угоди № 1 від 13.12.2021 до нього. При цьому, судом взято до уваги, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану роботу, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічну правову позиції викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.

Також, суд зазначає, що розмір судових витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється згідно з умовами договору про надання правової допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачено) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Сторонами врегульовано порядок оплати наданих послуг.

Правомірність та дійсність понесення відповідних витрат підтверджується матеріалами справи.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн, які понесені позивачем, є доведеним, підтверджений належними доказами та є співмірним і розумним, враховуючи обсяг виконаних робіт (наданих послуг) у даній справі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», (041121, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6 літера В) суму 11469 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн 54 коп страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», (041121, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6 літера В) суму 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», (041121, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6 літера В) суму 7000 (сім тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 07.03.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва