ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2023 р. Справа№ 910/4629/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тарасенко К.В.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 15.02.2023.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Державного підприємства "Гарантований покупець"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/4629/21 (суддя Лиськов М.О., повний текст ухвали складено та підписано 10.11.2022)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про відстрочення виконання судового рішення у справі №910/4629/21

за позовом Державного підприємства "Гарантований покупець"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 1 289 781 970,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Гарантований покупець звернулося до Господарського суду з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення ,51 грн. відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 позов задоволено.

17.10.2022 від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до суду подано заяву про відстрочення виконання судового рішення терміном на 1 рік.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 заяву Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про відстрочення виконання судового рішення у справі №910/4629/21 задоволено частково.

Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4629/21 до 05.03.2023.

Суд першої інстанції погодився з доводами заявника щодо наявності обставини, які істотно ускладнюють виконання судового рішення і свідчать про наявність підстав для відстрочення його виконання, а тому з метою дотримання збалансованості інтересів і кредитора, і боржника, суд визнав наявними та достатніми підстави для відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 по справі №910/4629/21 на 6 місяців.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/4629/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, позивач зазначає, що заявником не наведено обґрунтування щодо обставин, які ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим. Також скаржник стверджує, що відстрочення виконання рішення в даній справі призведе до надмірного фінансового навантаження на ДП «Гарантований покупець» через відсутність коштів на виконання судових рішень та подальше примусове виконання рішень у справах за позовами виробників електроенергії.

17.11.2022 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Державного підприємства «Гарантований покупець» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/4629/21.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 17.11.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/4629/21.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 24.01.2023.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

Відповідач своїм процесуальним правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У зв`язку із оголошенням повітряної тривоги, розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/4629/21 не відбувся 24.01.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 призначено справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/4629/21 до розгляду на 15.02.2023.

15.02.2023 у судове засідання з`явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Представники позивача підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, яку просив суд залишити без задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було зазначено вище, рішенням у даній справі позов задоволено, а в подальшому 17.10.2022 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення терміном на 1 рік.

Подана заява про відстрочення виконання рішення суду мотивована тим, що Законом України «Про ринок електричної енергії» визначено джерела надходжень, за рахунок яких оператор системи передачі (відповідач) має виконувати функції, пов`язані з покладенням на нього спеціальних обов`язків.

Заявник вказує на те, що НКРЕКП (регулятор) включила до структури тарифу суми коштів, що були вочевидь недостатніми для покриття витрат НЕК «Укренерго», що призвело до затримки оплати на рахунок позивача. Крім того, у зв`язку з введенням на території України воєнного стану відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 господарська діяльність учасників ринку електричної енергії суттєво ускладнена або взагалі неможлива, наслідком чого є несвоєчасна оплата електричної енергії, наданих відповідачем послуг з її передачі тощо. Заявник також зазначає, що внесення НКРЕКП змін щодо розміру і структури тарифу на послуги відповідача потребує значного часу.

Разом з тим, на сьогодні численні пошкодження об`єктів Об`єднаної енергетичної системи України внаслідок бойових дій та терористичних актів країни-агресора вимагають додаткових витрат НЕК «Укренерго» для аварійних ремонтних робіт і відновлення енергопостачання, що є критично важливим, особливо в умовах опалювального періоду, для недопущення гуманітарної катастрофи всеукраїнського масштабу.

Заявник вважає, що за таких умов спроба вилучення у НЕК «Укренерго» неспівмірної суми в розмірі ,51 грн. та ймовірне накладення арешту на його рахунки фактично паралізує діяльність оператора системи передачі, що загрожує колапсом енергетичної інфраструктури країни в умовах воєнного стану.

Враховуючи викладені обставини, відповідач наголошував на наявності правових підстав для відстрочення виконання рішення.

У свою чергу позивач проти вказаного заперечував, зазначаючи, що заявником не наведено обґрунтування щодо обставин, які ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, а відстрочення виконання рішення в даній справі призведе до надмірного фінансового навантаження на ДП «Гарантований покупець» через відсутність коштів на виконання судових рішень та подальше примусове виконання рішень у справах за позовами виробників електроенергії. Аналогічні доводи містить також і апеляційна скарга позивача.

Оскаржуваною ухвалою суду вказану заяву було задоволено частково та відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4629/21 до 05.03.2023.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши доводи учасників справи, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013р., розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, чинне процесуальне законодавство передбачає, що відстрочка виконання рішення, яка пов`язується з об`єктивною неможливістю виконання рішення, дозволяється у виняткових випадках, а відтак, передумовою для надання відстрочки виконання рішення є встановлення таких виняткових обставин.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

У поданій заяві про відстрочення виконання судового рішення відповідач зазначає, що кошти на сплату пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат не передбачені структурою тарифу на послуги з передачі електричної енергії.

Разом з тим, НЕК «Укренерго» не може спрямувати на виконання рішення суду у справі № 910/4629/21 кошти, для яких регулятор (НКРЕКП) у структурі тарифу визначив інші напрямки витрат.

Також відповідно до Порядку встановлення (формування) тарифу на послуги з передачі електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 22.04.2019 №585, сума коригування необхідного доходу ураховується при коригуванні тарифу за відповідним рішенням НКРЕКП, як правило, протягом 12 місяців. Питання щодо встановлення тарифу розглядаються на засіданні НКРЕКП, яке проводиться у формі відкритого слухання, з урахуванням вимог Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень НКРЕКП, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 червня 2017 року № 866. Отже, тариф на 2023 рік має бути затверджено до кінця 2022 року.

Відтак, як зазначає заявник, акумулювання коштів для виконання судового рішення можливе лише протягом 2023 року.

Судова колегія вбачає за можливе погодитись з доводами заявника щодо наявності обставини, які істотно ускладнюють виконання судового рішення і свідчать про наявність підстав для відстрочення його виконання, враховуючи при цьому те, що спірним судовим рішенням з відповідача стягнуто штрафні санкції, а також 3% річних та інфляційні втрати, тоді як основний борг відповідачем сплачено у повному обсязі.

Також суд враховує те, що на сьогодні численні пошкодження об`єктів Об`єднаної енергетичної системи України внаслідок бойових дій та терористичних актів країни-агресора вимагають додаткових витрат НЕК «Укренерго» для аварійних ремонтних робіт і відновлення енергопостачання, що є критично важливим, особливо в умовах опалювального періоду, для недопущення гуманітарної катастрофи всеукраїнського масштабу.

Відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Отже, виходячи з вищевикладеного у сукупності, з метою дотримання збалансованості інтересів і кредитора, і боржника, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 по справі №910/4629/21 на 6 місяців.

Водночас, як правильно зазначив суд першої інстанції, у даному випадку часткове задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та відстрочення виконання рішення по справі на шість місяців не призведе до порушення прав та законних інтересів Державного підприємства «Гарантований покупець», не порушить балансу інтересів обох сторін і ніяким чином не призведе до нівелювання гарантій виконання правозахисної функції держави.

Підсумовуючи викладене, судова колегія визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що враховуючи специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні, з метою забезпечення оптимального балансу інтересів сторін, беручи до уваги винятковість обставин, що склались на ринку електричної енергії, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, наявні підстави для задоволення заяви НЕК «Укренерго» про відстрочку виконання рішення суду у справі №910/4629/21 на 6 місяців з дня ухвалення вказаного рішення - до 05.03.2023.

Приписами ч. 1, 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Положеннями статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд наголошує, що відстрочення виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком, а обґрунтування пов`язаних з цим обставин та подання доказів, які свідчать про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, покладається на зацікавлену особу.

Судом апеляційної інстанції відхиляються доводи скаржника про те, що відстрочення виконання рішення в даній справі призведе до надмірного фінансового навантаження на ДП «Гарантований покупець» через відсутність коштів на виконання судових рішень та подальше примусове виконання рішень у справах за позовами виробників електроенергії як необґрунтовані та недоведені.

Також колегією суддів враховано усі інші доводи апеляційної скарги та заперечення стосовно відстрочення виконання рішення суду в даній справі, однак вони не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки при винесенні оскаржуваної ухвали судом враховано інтереси обох сторін з урахуванням наведених обґрунтувань та заперечень відповідно.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано, як і не наведено обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Таким чином, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/4629/21.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/4629/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Державного підприємства «Гарантований покупець» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/4629/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/4629/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/4629/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.03.2023.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

К.В. Тарасенко