РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.03.2023Справа № 910/13203/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "2 ремонтний завод засобів зв`язку" до Державного агентства резерву України про стягнення 233 168,88 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2022 року Акціонерне товариство "2 ремонтний завод засобів зв`язку" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно умов укладеного 15 липня 2001 року між ним та Державним агентством резерву України (далі - Агентство) договору про відповідальне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № 4/26 позивач у період з ІІІ кварталу 2015 року по ІІІ квартал 2022 року надав останньому обумовлені договором послуги на загальну суму 260 810,90 грн. Оскільки відповідач взяте на себе за вказаною угодою зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг виконав лише частково, заборгувавши таким чином позивачу 233 168,88 грн, останній, посилаючись на статті 525, 526, 530, 627-629, 936, 937, 946 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 173, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з Агентства вищезазначену суму основного боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 5 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

28 грудня 2022 року на електронну адресу суду позивач на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 9 січня 2023 року було відкрито провадження у справі № 910/13203/22 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 9 січня 2023 року про відкриття провадження у справі № 910/13203/22 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01601, місто Київ, вулиця Євгена Чикаленка (Пушкінська), будинок 28.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 1 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що копія вищенаведеної ухвали Господарського суду міста Києва від 9 січня 2023 року була отримана уповноваженим представником Агентства 19 січня 2023 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи відповідне рекомендоване повідомлення про вручення цього поштового відправлення № 101.

Проте відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав.

Однак, 18 січня 2023 року на адресу суду від Агентства надійшло клопотання від 16 січня 2023 року, у якому відповідач просив суд проводити розгляд цієї справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) представників сторін. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 січня 2023 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги те, що Агентство належним чином було повідомлене про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у її матеріалах достатньої кількості документів для розгляду даного спору по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2001 року між Товариством та Агентством укладено договір про відповідальне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № 4/26, за умовами якого останнє передає, а позивач приймає на відповідальне зберігання матеріальні цінності мобілізаційного резерву (пункт 1.1. зазначеної угоди).

Зазначений правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до пунктів 2.1.1., 2.1.2. договору Товариство зобов`язалося створювати необхідні умови для зберігання цінностей відповідного виду та забезпечувати кількісне та якісне їх зберігання.

Згідно з пунктом 2.1.10. договору Товариство також зобов`язалося щорічно, разом із річним звітом по формі № 12, подавати затверджений позивачем кошторис витрат на утримання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на наступний рік відповідного пункту 10.3. "Інструкції про порядок фінансування заходів з мобілізаційної підготовки народного господарства України", затвердженої Міністерством фінансів 30 березня 1996 року № 111/03, який погоджений Агентством.

У той же час, за умовами пункту 3.1.1. зазначеного правочину відповідач зобов`язався відшкодовувати Товариству витрати на утримання цінностей згідно з кошторисом витрат.

Відповідно до пункту 4.1. договору вартість зберігання цінностей визначається кошторисом витрат, який є невід`ємною частиною цієї угоди і може змінюватись тільки за згодою обох сторін.

За пунктом 4.2. договору кошторис розрахунку витрат на утримання цінностей, направлений позивачем до Агентства, повинен бути розшифрований по всім статтям та супроводжуватись необхідними підтверджуючими документами таких розрахунків (інструкціями, нормативами тощо).

Згідно з пунктами 4.3., 4.4. договору відповідач проводить оплату витрат на утримання цінностей Товариству з урахуванням ПДВ після надходження коштів на ці цілі. Відшкодування витрат на утримання цінностей проводиться один раз на рік, але не пізніше 15 грудня поточного року.

Відповідно до умов пункту 4.7. договору, у разі зміни кошторису втрат на утримання цінностей, позивач повинен надіслати відповідачу обґрунтування цих змін з підтверджуючими їх документами для погодження.

Всі додатки, зміни та доповнення до цієї угоди здійснюються в письмовій формі, підписуються належним чином представниками сторін та є невід`ємними чистинами цього правочину (пункт 7.2. договору).

Згідно з положеннями пункту 7.3. вказаної угоди вона вступає в силу з моменту її підписання та діє протягом всього строку зберігання цінностей.

Судом встановлено, що сторонами погоджено та затверджено кошториси витрат на зберігання матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву в складських приміщеннях з 2015 року по 2020 рік. Належним чином засвідчені копії цих документів містяться в матеріалах справи.

Згідно з вказаними документами вартість витрат на зберігання (разом із ПДВ) на 2015 рік становить 26 979,50 грн, на 2016 рік - 26 243,93 грн, на 2017 рік - 34 544,65 грн, на 2018 рік - 48 823,04 грн, на 2019 рік - 56 339,59 грн, на 2020 рік - 73 215,91 грн.

На виконання умов договору позивач листом від 13 жовтня 2015 року № 518 направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІІ квартал 2015 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 12 жовтня 2015 року № 107, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 1 939,13 грн.

Листом від 13 січня 2016 року № 49 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІV квартал 2015 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 13 січня 2016 року № 101, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 2 734,20 грн.

Листом від 19 квітня 2016 року № 336 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за І квартал 2016 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 15 квітня 2016 року № 102, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 2 441,24 грн.

Листом від 15 липня 2016 року № 515 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІ квартал 2016 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 15 липня 2016 року № 103, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 2 966,78 грн.

Листом від 18 жовтня 2016 року № 740 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІІ квартал 2016 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 17 жовтня 2016 року № 104, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 2 768,26 грн.

Листом від 3 січня 2017 року № 3 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІV квартал 2016 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 3 січня 2017 року № 101, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 3 135,53 грн.

Листом від 5 липня 2017 року № 359 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за І квартал 2017 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 3 липня 2017 року № 102, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 6 319,75 грн.

Листом від 5 липня 2017 року № 358 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІ квартал 2017 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 4 липня 2017 року № 103, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 6 617,04 грн.

Листом від 6 листопада 2017 року № 221/01-09 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІІ квартал 2017 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 5 листопада 2017 року № 104, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 16 754,46 грн.

Листом від 11 січня 2018 року № 15 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІV квартал 2017 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 10 січня 2018 року № 101, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 4 815,42 грн.

Листом від 17 квітня 2018 року № 214 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за І квартал 2018 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 16 квітня 2018 року № 102, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 4 237,28 грн.

Листом від 17 липня 2018 року № 414 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІ квартал 2018 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 17 липня 2018 року № 103, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 6 697,92 грн.

Листом від 17 жовтня 2018 року № 609 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІІ квартал 2018 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 17 жовтня 2018 року № 104, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 7 636,76 грн.

Листом від 15 січня 2019 року № 22 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІV квартал 2018 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 15 січня 2019 року № 105, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 7 354,09 грн.

Листом від 14 травня 2019 року № 202 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за І квартал 2019 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 14 травня 2019 року № 101, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 9 459,70 грн.

Листом від 12 липня 2019 року № 293 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІ квартал 2019 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 12 липня 2019 року № 102, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 8 443,74 грн.

Листом від 11 жовтня 2019 року № 462 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІІ квартал 2019 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 11 жовтня 2019 року № 103, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 4 361,34 грн.

Листом від 4 лютого 2020 року № 67 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІV квартал 2019 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 4 лютого 2020 року № 100, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 8 188,27 грн.

Листом від 6 травня 2020 року № 132 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за І квартал 2020 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 6 травня 2020 року № 2а, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 10 414,03 грн.

Листом від 14 липня 2020 року № 325 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІ квартал 2020 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 14 липня 2020 року № 5, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 16 932,38 грн.

Листом від 28 жовтня 2020 року № 378 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІІ квартал 2020 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 28 жовтня 2020 року № 16, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 12 055,38 грн.

Листом від 18 січня 2021 року № 12 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІV квартал 2020 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 18 січня 2021 року № 1, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 12 937,42 грн.

Листом від 26 квітня 2021 року № 136 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за І квартал 2021 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 26 квітня 2021 року № 2, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 13 062,65 грн.

Листом від 14 липня 2021 року № 212 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІ квартал 2021 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 23 листопада 2021 року № 9, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 14 090,23 грн.

Листом від 23 листопада 2021 року № 379 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІІ квартал 2021 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 14 липня 2021 року № 4, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 14 579,40 грн.

Листом від 18 квітня 2022 року № 71 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІV квартал 2021 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 17 квітня 2022 року № 1, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 14 895,58 грн.

Листом від 18 квітня 2022 року № 72 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за І квартал 2022 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок № 2, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 16 176,54 грн.

Листом від 6 вересня 2022 року № 200 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІ квартал 2022 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 6 вересня 2022 року № 7, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 14 682,37 грн.

Листом від 22 листопада 2022 року № 265 позивач направив відповідачу звітні документи за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІІ квартал 2022 року, а саме: звіт про витрати, акт на відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат та рахунок від 22 листопада 2022 року № 11, відповідно до яких витрати на зберігання за вказаний період становлять 14 114,01 грн.

За розрахунком позивача, загальна вартість наданих послуг за вказаний період складає 260 810,90 грн.

У порушення умов укладеного між сторонами договору відповідачем вказані вище акти не підписано та не повернуто позивачу.

20 квітня 2018 року, 5 лютого 2020 року, 12 серпня 2020 року Товариство звернулося до Агентства з претензіями № 221, № 79, № 263, в яких позивач вимагав від відповідача виконати належним чином свої зобов`язання за договором та сплатити суму основної заборгованості в розмірі 138 137,82 грн, яка виникла у період з 1 липня 2015 року по 30 червня 2020 року.

У своїй відповіді від 18 вересня 2020 року № 2278/0/4-20 на претензію від 12 серпня 2020 року № 263 відповідач відмовився сплачувати заборгованість за договором у зв`язку з неможливістю здійснити відшкодування понесених витрат за 2015, 2016 роки.

Також листом від 27 квітня 2022 року № 649/0/4-22 Агентство повідомило Товариство про неможливість здійснити погашення заборгованості за договором, оскільки бюджетний період становить 1 рік, тому проведення розрахунків за попередні роки в добровільному порядку є неможливим. Також відповідач вказав, що у переліку платежів, що здійснює казначейська служба за видатками спеціального фонду, не передбачено відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей державного резерву.

Однак, платіжним дорученням від 18 жовтня 2021 року № 385 відповідач відшкодував витрати за І квартал 2021 року в сумі 13 062,65 грн, а платіжним дорученням від вказаної дати № 386 - за ІІ квартал 2021 року в сумі 14 579,40 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з частиною 1 статті 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Частиною першою статті 946 ЦК України передбачено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

За приписами частини 1 статті 947 ЦК України витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання.

Відповідно до частин 1, 4, 5 статті 11 Закону України "Про державний матеріальний резерв" запаси матеріальних цінностей державного резерву розміщуються на підприємствах, в установах і організаціях, спеціально призначених для зберігання матеріальних цінностей державного резерву. Розміщення і будівництво на території України підприємств, установ, організацій та інших об`єктів системи державного резерву здійснюються в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підприємства, установи і організації всіх форм власності, яким встановлені мобілізаційні та інші спеціальні завдання, зобов`язані забезпечити розміщення, зберігання, своєчасне освіження, заміну, а також відпуск матеріальних цінностей із державного резерву згідно із зазначеними завданнями власними силами.

Відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

"Порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов`язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2002 року № 532 (далі - Порядок), запроваджує механізм відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов`язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, у тому числі мобілізаційного, і визначення суми цих витрат.

Згідно з пунктом 2 Порядку сума витрат, що підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням вимог цього Порядку на кожен рік і сплачується пропорційними частками за узгодженням між Держрезервом та відповідальним зберігачем.

Пунктом 5 Порядку визначено, що Агентство на підставі аналізу статей витрат відповідальних зберігачів щороку визначає середній розмір суми витрат із зберігання матеріальних цінностей виходячи з розрахунку на 1 м2 складського приміщення (відкритого огородженого майданчика), 1 куб.м холодильної камери, резервуара для зберігання нафтопродуктів, підземних газових сховищ, а також зберігання 1 тонни зернових культур в зерносховищі.

Залежно від номенклатури, асортименту та особливостей технології зберігання передбачаються можливі додаткові витрати, пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей державного резерву, зокрема витрати на консервацію, переміщення, перефарбування тощо.

Розмір додаткових витрат визначається у кожному разі окремо за узгодженням між Агентством та відповідальним зберігачем на підставі обґрунтованих фактичних витрат відповідального зберігача.

Згідно з пунктом 7 Порядку відшкодування витрат, пов`язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Агентством та відповідальним зберігачем за формою згідно з додатком 1, за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За умовами пунктів 2.1.10., 3.1.1., 4.1., 4.2., 4.8. договору вартість зберігання цінностей та відшкодування зберігачу витрат на їх утримання визначається згідно з погодженим відповідачем кошторисом витрат, який Товариство зобов`язалося направляти Агентству щорічно разом із річним звітом.

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що сторонами погоджено та затверджено кошториси витрат на зберігання матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву в складських приміщеннях лише з 2015 року по 2020 рік.

Водночас, матеріали справи не містять погоджених та затверджених кошторисів за 2021 рік та 2022 рік, а також доказів їх надіслання чи отримання відповідачем.

Враховуючи викладене, заявлена до стягнення позивачем вартість зберігання цінностей за 2021-2022 роки є необґрунтованою, а тому позов у цій частині не підлягає задоволенню.

У той же час, суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду жодних зауважень щодо розрахунку суми відшкодування витрат позивача на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у період з ІІІ кварталу 2015 року по ІV квартал 2020 року, проте відповідні акти на відшкодування цих витрат не були підписані з боку відповідача, обґрунтованої відмови від підписання актів надано не було. Отже, вказані послуги вважаються прийнятими відповідачем.

При цьому, фактичний розмір відшкодування витрат у період з ІІІ кварталу 2015 року по ІV квартал 2020 року відповідають звітам про витрати на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву та знаходиться в межах погоджених сторонами кошторисах витрат на зберігання матеріальних цінностей у період з 2015 року по 2020 рік.

Враховуючи те, що заявлена Товариством до стягнення сума основного боргу Агентства за період з ІІІ кварталу 2015 року по ІV квартал 2020 року, яка складає 159 190,12 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав належних доказів, які свідчать про відсутність вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Товариства в частині стягнення з відповідача вказаної суми боргу.

У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 73 978,76 грн основної заборгованості слід відмовити в зв`язку з необґрунтованістю цієї вимоги.

У той же час, заперечення відповідача щодо неможливості проведення розрахунків за попередні бюджетні роки та відсутності в переліку платежів відшкодування витрат на зберігання матеріальних цінностей, що здійснюється органами казначейства, не беруться судом до уваги, оскільки пунктом 4.4. договору чітко визначений термін сплати витрат на утримання цінностей - не пізніше 15 грудня, та не є підставами, які звільняють від відповідальності за порушення зобов`язання згідно приписів статті 617 ЦК України.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки сторони у даній справі не заявляли про застосування позовної давності щодо стягнення спірної суми боргу, то позовна давність до даної позовної вимоги судом не застосовується.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Товариства підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного агентства резерву України (01601, місто Київ, вулиця Євгена Чикаленка (Пушкінська), будинок 28; ідентифікаційний код 37472392) на користь Акціонерного товариства "2 ремонтний завод засобів зв`язку" (47501, Тернопільська область, Тернопільський район, місто Бережани, вулиця Франка, будинок 10; ідентифікаційний код 24969510) 159 190 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сто дев`яносто) грн 12 коп. та 2 378 (дві тисячі триста сімдесят вісім) грн 85 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано: 9 березня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко