ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.02.2023м. СумиСправа № 920/983/22
Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., за участі секретаря судового засідання Саленко Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/983/22 в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальності «ТАС ЕНЕГІЯ КРАЇНИ» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 10, ідентифікаційний код 41752220)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «РОМЕНСЬКИЙ ЗАВОД «ТРАКТОРОЗАПЧАСТИНА» (42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 2В, ідентифікаційний код 00235890)

про стягнення 346 608,88 грн

представники учасників справи:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 346 608,88 грн за договором постачання природного газу від 29.11.2021 № ТАС-ЕК-903-11/2021; а також позивач просить суд судові витрати покласти на відповідача.

До позовної заяви представником позивача додано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 22.11.2022 серії АА № 1253163, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 21.12.2020 серії ОД № 004326 та копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.11.2022 № 211122-3.

У позовній заяві позивач посилаючись на норми статей 247, 249, 252 Господарського процесуального кодексу України, просить суд визнати справу малозначною та прийняти позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 25.11.2022 у справі № 920/983/22 судом постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін про дату, час і місце судового засідання, за наявними у справі матеріалами; призначити розгляд справи по суті на 26.12.2022 без повідомлення (виклику) сторін про дату, час і місце судового засідання, за наявними у справі матеріалами; встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; встановити позивачу семиденний строк для подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання із урахуванням вимог статей 166, 251 Господарського процесуального кодексу України; встановити відповідачу семиденний строк для подання до суду заперечення на відповідь на відзив з дня її отримання із урахуванням вимог статей 167, 251 Господарського процесуального кодексу України.

12.12.2022 представником відповідача подано до суду відзив від 08.12.2022 б/н (вх. № 3127, вх. № 3128 від 12.12.2022), де останній зазначає, що ним 06.12.2022 сплачено заборгованість перед позивачем, а тому на час розгляду справи судом відсутній предмет спору.

Щодо розподілу судових витрат представник відповідача зазначає, що у зв`язку з відсутністю предмету спору, судовий збір, який сплачено позивачем за подання позовної заяви, повертається останньому. Щодо правових витрат позивача представник відповідача зазначає, що як із договору від 21.11.2022 № 211122-3, згідно якого розмір гонорару становить 20 000,00 грн, так із додаткової угоди до нього не випливає, що адвокат здійснюватиме представництво позивача саме в рамках цієї справи, між сторонами договору не підписано акт наданих адвокатом послуг та виконаних робіт за договором; адвокатом не надано детального розрахунку витрат для надання правничої допомоги. А тому представник відповідача вважає, що сума гонорару є значно завищеною та не підлягає стягненню, оскільки не оплачена позивачем адвокату, а також представник відповідача зазначає, що адвокатом не надано суду орієнтовного розрахунку з детальним зазначенням наданих послуг, витрачених годин, тощо, у матеріалах справи відсутні докази оплати послуг адвоката, відсутній акт, або інші документи, які підтверджують факт виконання робіт, що є підставою для відмови у покладенні на відповідача судових витрат позивача на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

На підставі наведеного представник відповідача просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та повної сплати боргу, повернути сплачений позивачем судовий збір та відмовити у покладенні на відповідача судових витрат позивача на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

На підтвердження факту здійснення відповідачем оплати заборгованості представником відповідача додано до відзиву копію платіжного доручення від 06.12.2022 № 29324 на суму 346 608,88 грн, у призначені платежу якого зазначено: за газ згідно акту звірки від 06.12.2022 в т.ч. ПДВ 20 % 57 768,15 грн.

Через систему Електронний суд представником позивача подано відповідь на відзив від 19.12.2022 б/н (вх. № 305 від 20.12.2022), де останній зазначає, що у позивача відсутній акт звіряння від 06.12.2022, підписаний позивачем та відповідачем, у якому було б зазначено про визнання відповідачем боргу у розмір 346 608,88 грн. Представник позивача заперечує проти закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору та зазначає, що відповідач не спростував наявність у нього перед позивачем заборгованості за договором від 29.11.2021 № ТАС-ЕК-903-11/2021 на момент подання позовної заяви позивачем; стосовно відсутності переліку правової допомоги та витраченого адвокатом часу представник позивача посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладено у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, де Верховний Суд вказує, що гонорар адвоката у фіксованому розмірі не потребує детального опису, адже оплата правової допомоги обліковується не годинами, або діями, а загалом участю у розгляді спору у суді першої інстанції, зазначає, що у позивача відсутня необхідність доказування кількості витрачених годин адвокатом на правову допомогу у цій справі.

До відповіді на відзив представником позивача додано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 22.11.2022 серії АА № 1253163 та копію платіжного доручення про оплату правової допомоги від 12.12.2022 № 12950 на загальну суму 20 000,00 грн.

26.12.2022 через систему Електронний суд представником позивача подано до суду клопотання від 23.12.2022 б/н (вх. № 309 від 26.12.2022), де останній просить суд долучити до матеріалів справи акт наданих послуг від 23.12.2022 № 1 про надання позивачу професійної правничої (правової) допомоги на загальну суму 20 000,00 грн.

Представником відповідача надіслано на електронну адресу суду клопотання від 28.12.2022 б/н (вх. № 3315 від 28.12.2022), де останній зазначає, що заборгованість перед позивачем виникла у відповідача на підставі акту прийому-передачі від 08.02.2022 № 1774 на суму 345 303,32 грн та акту прийому-передачі від 31.03.2022 № 3416 на суму 1 305,56 грн ураховуючи, що позивач не підтвердив факт оплати відповідачем суми боргу та з метою уникненні подвійного стягнення коштів, представник відповідача просить суд продовжити термін розгляду справи, призначити розгляд справи за участі представників сторін та зобов`язати позивача надати інформацію, чи існує на цей час заборгованість між ним та відповідачем по договору постачання природного газу договором від 29.11.2021 № ТАС-ЕК-903-11/2021.

До зазначеного клопотання представником відповідача додано копію акту звірки розрахунків на 06.12.2022, підписаного відповідачем.

Ухвалою від 26.12.2022 у справі № 920/983/22 суд постановив задовольнити клопотання представника відповідача щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від 28.12.2022 б/н (вх. № 3315 від 28.12.2022); розгляд справи № 920/983/22 по суті здійснювати в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; призначити розгляд справи по суті в судове засідання на 30.01.2023, 14:30; сторонам надати суду (за наявності) акт звірки розрахунків від 06.12.2022, який зазначено у призначені платежу у платіжному дорученні від 06.12.2022 № 29324 на суму 346 608,88 грн, або у випадку відсутності письмові пояснення щодо факту сплати відповідачем на користь позивача 346 608,88 грн; позивачу надати суду письмові пояснення з приводу того, чи були ним зараховані кошти в сумі 346 608,88 грн згідно платіжного доручення від 06.12.2022 № 29324 в рахунок погашення відповідачем заборгованості у справі № 920/983/22; якщо ні, то надати письмові пояснення та підтверджуючи документи стосовно того, на виконання якого зобов`язання відповідача такі кошти були зараховані позивачем; відповідачу надати письмові пояснення щодо призначення платежу у платіжному дорученні від 06.12.2022 № 29324 з урахуванням відповіді на відзив позивача та заперечень з приводу закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору; зобов`язати позивача скласти акт звіряння розрахунків станом на час винесення цієї ухвали та надіслати його на розгляд та підписання відповідачу; за результатами проведення звірки розрахунків між сторонами, підписаний акт звірки надати суду; витребувані судом письмові пояснення та докази надати суду в строк до 27.01.2023.

16.01.2023 представником відповідача подано до суду відзив від 11.01.2023 б/н (вх. № 290/23) де останній зазначає, що станом на 06.12.2022 відповідачем повністю сплачено борг перед позивачем, а тому відсутній предмет спору. З огляду на подані позивачем документи, вирішуючи питання чи є розмір витрат на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, а також відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, відсутності предмета спору, представник відповідача просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, повернути сплачений позивачем судовий збір та відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн, або зменшити їх розмір до 500,00 грн.

30.01.2023 представником позивача подано до суду додаткові пояснення від 27.01.2023 б/н (вх. № 52 від 30.01.2023), де останній зазначає, що відповідач сплатив заборгованість перед позивачем у повному обсязі після подання до суду цього позову та відкриття провадження у цій справі та станом на 27.01.2023 у позивача є підстави для звернення до суду із заявою про закриття провадження у справі.

Також представником позивача подано заяву від 27.01.2023 б/н (вх. № 323 від 30.01.2023) про закриття провадження у справі, де останній просить суд закрити провадження у цій справі та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Крім наведеного представником позивача подано до суду заяву від 30.01.2023 б/н (вх. № 53 від 30.01.2023) про розгляд справи за його відсутністю.

Водночас у зв`язку із плановим відключенням електропостачання у Господарському суді Сумської області 30.01.2023 з 14:00 до 18:00 відповідно до графіку погодинного відключення електричної енергії, розгляд зазначеної справи не відбувся, про що судом складено відповідний акт від 31.01.2023.

Ухвалою від 02.02.2023 у справі № 920/983/22 суд постановив призначити розгляд справи по суті на 28.02.2023, 16:00.

У судовому засіданні по суті 28.02.2023 судом встановлено наступне.

Представники учасників справи у судове засідання по суті не з`явилися.

Представником позивача подано до суду заяву від 24.02.2023 б/н (вх. № 147 від 24.02.2023) про розгляд справи за його відсутністю.

Представником відповідача також подано до суду клопотання від 28.02.2023 б/н (вх. № 1255/23 від 28.02.2023) про розгляд справи за відсутністю представника відповідача.

Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Ураховуючи факт сплати відповідачем заборгованості перед позивачем у повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача та заяву представника позивача щодо закриття провадження у даній справі за відсутністю предмету спору на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно частини четвертої статті 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно пункту 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/704/2012 від 23.05.2012 року «Про деякі питання застосування Закону України «Про судовий збір»», повернення сплачених сум судового збору з державного бюджету має здійснюватися згідно ухвали господарського суду, з цією метою відповідні ухвали мають виготовлятися у двох примірниках (оригіналах), один з яких залишається у матеріалах справи, а інший надсилається особі, яка сплатила судовий збір до державного бюджету.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що у разі подання ним клопотання про повернення судового збору судом буде постановлено відповідну ухвалу про повернення судового збору у відповідності до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Щодо покладення на відповідача витрат позивача на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Зі змісту частини третьої статті 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частини п`ятої статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частини шостої статті 130 ГПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Частиною першою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини другої статті 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. З урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

В постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Згідно з пунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частині п`ята статті 126 ГПК України).

Частиною шостою статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з частиною першою статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження судових витрат представниками позивача надано суду копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 22.11.2022 серії АА № 1253163; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 21.12.2020 серії ОД № 004326; копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.11.2022 № 211122-3; платіжного доручення про оплату правової допомоги від 12.12.2022 № 12950 та акт наданих послуг від 23.12.2022 № 1 про надання позивачу професійної правничої (правової) допомоги на загальну суму 20 000,00 грн.

Відповідно до наданих представником позивача письмових доказів розмір судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою складає 20 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.11.2022 № 211122-3 предметом договору є надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу.

Пунктом 3.1 договору сторонами узгоджено, що надання правової (правничої) допомоги, визначеної у п. 1.1 цього договору, у суді першої інстанції позивач зобов`язаний сплатити адвокату гонорар у розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до акту наданих послуг від 23.12.2022 № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.11.2022 № 211122-3, вартість наданих правових послуг складає в загальному розмірі 20 000,00 грн.

Наявність судових витрат на правову допомогу (20 000,00 грн) наведено позивачем у позовній заяві.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»), присуджуючи правові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20 та від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої таки витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Таким чином суд, ураховуючи дії відповідача з погашення заборгованості у повному обсязі, клопотання останнього щодо зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, співмірність, обгрунтованість та пропорційність розміру суми правових втрат щодо суми позовних вимог, а також для запобігання зловживання позивачем правом на компенсацію правничої допомоги, доходить до висновку про зменшення суми правових витрат до суми 5 000,00 грн.

Керуючись статтями 42, 123, 126, 130, пунктом 2 частини першої статті 231 та статтями 233, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання представника відповідача - Приватного акціонерного товариства «РОМЕНСЬКИЙ ЗАВОД «ТРАКТОРОЗАПЧАСТИНА» (42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 2В, ідентифікаційний код 00235890) щодо закриття провадження у справі, викладене у відзиві від 08.12.2022 б/н (вх. № 3127 від 12.12.2022).

2. Задовольнити заяву представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальності «ТАС ЕНЕГІЯ КРАЇНИ» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 10, ідентифікаційний код 41752220) про закриття провадження у справі від 27.01.2023 б/н (вх. № 323 від 30.01.2023).

3. Закрити провадження у справі № 920/983/22 на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

4. Задовольнити частково клопотання представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальності «ТАС ЕНЕГІЯ КРАЇНИ» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 10, ідентифікаційний код 41752220) про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «РОМЕНСЬКИЙ ЗАВОД «ТРАКТОРОЗАПЧАСТИНА» (42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 2В, ідентифікаційний код 00235890) на користь Товариства з обмеженою відповідальності «ТАС ЕНЕГІЯ КРАЇНИ» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 10, ідентифікаційний код 41752220) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальності «ТАС ЕНЕГІЯ КРАЇНИ» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 10, ідентифікаційний код 41752220).

Боржник: Приватне акціонерне товариство «РОМЕНСЬКИЙ ЗАВОД «ТРАКТОРОЗАПЧАСТИНА» (42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 2В, ідентифікаційний код 00235890).

6. Ухвала набирає законної з моменту її підписання суддею 06 березня 2023 року.

7. Ухвала є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

8. Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, встановлені статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

9. Надіслати оригінал ухвали позивачу, а належним чином засвідчену копію ухвали надіслати відповідачу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суддя Ю.А. Джепа