ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Справа № 915/381/22

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П. при секретарі судового засідання Степанової І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Приватного підприємства «УКРТЕКСКОЛОР» (79021, м.Львів, вул.Кульпарківська, 93, ), яка пред`явлена до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «КРАФТ» (54028, м.Миколаїв, вул. Космонавтів, буд. 81, офіс 522, ), про стягнення заборгованості за договором поставки №132 від 30.06.2021 року,

за участю представників сторін:

від позивача - адвокат Дубровний М.О.

від відповідача - адвокат Стеблинська О.А.

04.10.2022 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху.

09.11.2022 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Зазначену ухвалу суду позивач отримав 17.11.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №498, відповідач отримав 19.11.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №501.

Ухвалою суду від 12.12.2022 року призначене судове засіданні із розгляду справи по суті на 13.01.2023 року.

13.01.2023 року судове засідання було відкладене на 02.02.2023 року.

02.02.2023 року судове засідання було відкладене за заявою представника позивача на 15.02.2023 року.

15.02.2023 року судове засідання було відкладено за заявою представника відповідача на 22.02.2023 року.

22.02.2023 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач зазначив, що на підставі договору поставки №132 від 30.06.2021 року закуповував у відповідача металопродукцію. Згодом у позивача виникла переплата грошових коштів у розмірі 179639,89 грн. Так, станом на 13.08.2021 року розмір оплати на користь відповідача становив 1864009,36 грн. За період з 13.08.2021 року по 03.12.2021 року позивачем було сплачено ще 6190177,33 грн. З 14.08.2021 року по 03.12.2021 року відповідачем було відвантажено товару вартістю 7874546,80 грн. У зв`язку із тим, що поставка на суму авансу не відбулась, позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення коштів. З огляду на те, що відповідачем грошові кошти не повернуто, позивач просить суд стягнути їх із відіповідача у примусовому порядку.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що обов`язки за договором виконав у повному обсязі, позовні вимоги заперечив, просив відмовити у задоволенні позову.

Правом надання відповіді на відзив позивач не скористався.

14.02.2023 року на електронну пошту суду від представника позивача адвоката Шегинського Р.А. надійшли додаткові пояснення до позовної заяви із додатками, які по суті є відповіддю на відзив. Ухвалою суду від 16.02.2023 року у поновленні строку для надання відповіді на відзив позивачу відмовлено.

05.12.2022 року до суду через систему електронний суд від представника відповідача адвоката Стеблинської О.А. надійшли заяви про вступ у справу, про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду заяви та клопотання були повернуті адвокату без розгляду.

08.12.2022 року через систему електронний суд від представника відповідача адвоката Стеблинської О.А. надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву, про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.12.2022 року відповідачу було продовжено строк для подання відзиву.

06.01.2023 року до суду через систему електронний суд від представника відповідача адвоката Стеблинської О.А. надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

09.01.2023 року на електронну пошту суду надійшла заява від представника позивача адвоката Шегинського Р.А. про участь у судовому засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 11.01.2023 року заяви представників сторін були задоволені.

13.01.2023 року на електронну пошту суду надійшло клопотання від представника позивача адвоката Шегинського Р.А. про витребування у відповідача оригіналів доказів та приєднання до справи нових доказів. Протокольною ухвалою суду від 13.01.2023 року у задоволенні клопотання про приєднання доказів було відмовлено. Також протокольними ухвалами суду було відмовлено у задоволенні усного клопотання представника позивача про поновлення строку для подання доказів та задоволене усне клопотання про витребування у відповідача оригіналів доказів для огляду у судовому засіданні.

01.02.2023 року від представника позивача адвоката Дубровного М. надійшло клопотання про перенесення розгляду справи та заява про ознайомлення з матеріалами справи.

15.02.2023 року до суду через систему електронний суд від представника відповідача адвоката Стеблинської О.А. надійшла заява про перенесення судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно ч. 1 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено наступне.

30.06.2021 року між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено договір поставки №132 (далі-договір), згідно якого відповідач зобов`язався передати у власність позивача металопродукцію, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 2.6 договору у випадку відвантаження товару з толерансом та в інших випадках, якщо вартість фактично поставленого (відвантаженого) товару перевищує суму, вказану в рахунку постачальника, або оплачену покупцем, чи в інший спосіб попередньо погоджену сторонами, покупець зобов`язується оплатити різницю в сумі між оплаченим і фактично поставленим товаром протягом строку, визначеного в п. 2.3. цього договору. У випадку, якщо вартість фактично поставленого (відвантаженого) товару менша за суму, вказану у рахунку постачальника та оплачену покупцем, постачальник має право зарахувати їх в рахунок погашення дебіторської заборгованості покупця перед постачальником за іншими договорами. Повернення надмірно сплачених покупцем грошових коштів здійснюється постачальником протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання письмової вимоги покупця.

З 13.08.2021 року по 03.12.2021 року згідно платіжних доручень №264 від 13.08.2021 року, №3515 від 12.11.2021 року, №351 від 12.11.2021 року, №3590 від 03.12.2021 року позивачем було перераховано відповідачу 6190177,33 грн. в рахунок оплати металопродукції.

З 14.08.2021 року по 03.12.2021 року відповідачем було передано позивачу металопродукцію вартістю 7874546,80 грн. за видатковими накладними КТ 18-08-04 від 18.08.2021 року, КТ 28-08-25 від 28.08.2021 року, КТ 02-09-66 від 02.09.2021 року, КТ 02-09-67 від 02.09.2021 року, КТ 02-09-68 від 02.09.2021 року, КТ 03-09-77 від 03.09.2021 року, КТ 03-09-78 від 03.09.2021 року, КТ 06-09-37 від 06.09.2021 року, КТ 22-10-72 від 22.10.2021 року, КТ 23-10-42 від 23.10.2021 року, КТ 25-10-61 від 25.10.2021 року, КТ 02-11-59 від 02.11.2021 року, КТ 02-11-60 від 02.11.2021 року, КТ 02-11-61 від 02.11.2021 року, КТ 12-11-24 від 12.11.2021 року, КТ 15-11-01 від 15.11.2021 року, КТ 30-11-06 від 30.11.2021 року, КТ 02-12-26 від 02.12.2021 року.

У позові зазначено, що станом на 13.08.2021 року дебетове сальдо за розрахунками позивача із відповідачем за договором становило 1864009,36 грн. Вказану обставину позивач підтвердив актом звірки взаємних розрахунків по стану за період серпень 2021 року - грудень 2021 року між сторонами за договором №132 від 30.06.2021 року, який з боку відповідача не підписаний. Таким чином, даним актом неможливо підтвердити вказану позивачем обставину щодо перерахування позивачем до 13.08.2021 року відповідачу грошових коштів у сумі 1864009,36 грн. В силу положень ч. 1 ст. 76 ГПК України зазначений акт є неналежним доказом. Інших доказів про перерахування відповідачу 1864009,36 грн. позивачем не надано.

Всупереч положень ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, позивачем не доведено зазначену у позові обставину щодо існування станом на 13.08.2021 року дебетового сальдо на користь позивача у розмірі 1864009,36 грн.

Отже, виходячи із того, що сплату 1864009,36 грн. позивачем не доведено, то твердження позивача про здійснення переплати на суму 179639,95 грн. є безпідставними.

04.05.2022 року позивач поштою направив на адресу відповідача вимогу про повернення надмірно сплачених коштів у сумі 179639,95 грн. на підставі п. 2.6 договору. Як на підставу вимоги позивач посилається на суттєве прострочення відповідачем поставки металопродукції вартістю 179639,95 грн., зазначивши про виставлений відповідачем 11.11.2021 року рахунок, та його оплату позивачем 12.11.2021 року. Зазначені обставини суперечать обставинам, викладеним у позовній заяві. Про значне прострочення поставки продукції на спірну суму у позовній заяві нічого не вказано. Письмових доказів, а саме рахунку від 11.11.2021 року, на підставі якого позивачем 12.11.2021 року було сплачено грошові кошти, а також специфікацію із зазначенням товару, який мав поставити відповідач, але не поставив, не надано. Так, згідно із п. 1.2 договору поставки найменування, одиниці виміру та загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), а також строки та умови поставки, відповідно до Інкотермс 2010, визначаються специфікаціями або у рахунках постачальника.

З огляду на те, що позивачем не доведено наявність переплати на користь відповідача у сумі 179639,95 грн., вимоги про стягнення з відповідача цих коштів на підставі п. 2.6 договору поставки є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 236, 237 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення (ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2023 року.

Суддя А.П. Алексєєв