ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"14" березня 2023 р. Справа№ 910/3648/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

заяву Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» про відшкодування витрат на правову допомогу

у справі №910/3648/22 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віза Стафф»

про стягнення 213 674,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 213 674,09 грн., який становить вартість наданих у лютому та березні 2022 року за умовами договору оренди нежитлового приміщення №1СЖМК220003 від 04.02.2022 комунальних та експлуатаційних послуг.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №910/3648/22 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» задоволено, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено заборгованість у розмірі 213 674,09 грн. та судовий збір в сумі 3 205,11 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Віза Стафф» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №910/3648/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Віза Стафф» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі № 910/3648/22 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі № 910/3648/22 - без змін.

23.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» надійшла заява про відшкодування витрат на правову допомогу (направлена до суду 21.02.2023), в якій заявник просить поновити йому строк на подачу доказів понесених витрат на професійну правову допомогу, приєднати до матеріалів справи докази понесення таких витрат та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 69 000,00 грн. До вказаної заяви заявником додані копії додаткової угоди від 30.11.2022 до договору про надання правової допомоги № 28/07/2020 від 28.07.2020, акту приймання-передачі наданих послуг від 20.02.2023, звіту про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу від 20.02.2023.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 23.02.2023, вказану заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3648/22, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №910/3648/22.

06.03.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

07.03.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, в якій відповідач, з посиланням на недоведеність заявником співмірності понесених витрат до реальної необхідності вчинення вказаних процесуальних дій, пропорційності до ціни позову, просить в задоволенні заяви представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Стаття 221 ГПК України встановлює, що:

- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

- для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Враховуючи, що справа № 910/3648/22 судом апеляційної інстанції розглядалась без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 344 ГПК України, заява позивача про стягнення витрат на правову допомогу також розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ГПК України в суді апеляційної та касаційної інстанції є апеляційна та касаційна скарга, а також відзиви на апеляційну та касаційну скаргу, а докази понесення таких витрат - до винесення постанови або протягом п`яти днів після ухвалення постанови, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

Водночас, враховуючи, що ця справа розглядалась без повідомлення учасників справи відповідну заяву про подання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, позивач мав заявити до прийняття судом апеляційної інстанції постанови у цій справі, тобто до 15.02.2023.

З матеріалів справи слідує, що позивачем відзив на апеляційну скаргу подано не було, а у жодному з поданих до суду апеляційної інстанції клопотань та письмових поясненнях позивачем не було заявлено ані клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, ані клопотання про те, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови.

Вказане свідчить про те, що позивачем не дотримано строки подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та строки на подання доказів понесення таких витрат.

Щодо наведеного у заяві про відшкодування витрат на правову допомогу клопотанні на поновлення позивачу строку на подачу понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає про таке.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

Із правового контексту норм статей 118, 119 ГПК України убачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17).

Зі змісту заяви про відшкодування витрат на правову допомогу слідує, що позивач подає докази понесення судових витрат протягом п`яти днів після отримання ним копії постанови від 15.02.2023, проте жодних пояснень щодо неможливості подати до суду заяву про подання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду позивачем наведено не було.

Отже, позивачем не обґрунтовано неможливість подати відповідні докази згідно із строками встановленими ГПК України, а відтак несвоєчасне подання доказів зумовлене не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення клопотання позивача про поновлення йому строку на подачу понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 118 ГПК України встановлено, що:

- право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1);

- заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

З огляду на пропущення позивачем процесуальних строків на подання заяви про понесення судових витрат та доказів їх понесення, заява позивача про відшкодування витрат на правову допомогу залишається без розгляду в порядку приписів ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 118, 123, 124, 129, 234, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» про поновлення строку на подачу доказів понесених витрат на професійну правову допомогу.

2. Заяву Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» про відшкодування витрат на правову допомогу залишити без розгляду.

3. Копію цієї ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко