ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2023 р. Справа№ 910/21976/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

вивчивши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Групп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022

у справі № 910/21976/21 (суддя - Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Групп"

до Державного підприємства "Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України"

про стягнення 92 736,15 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мега Групп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України" про стягнення 92 736,15 грн.

Позов обґрунтовано тим, що всупереч вимозі Позивача Відповідач, порушуючи статтю 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), не оформив податкові накладні та не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, у такий спосіб позбавивши Позивача права на віднесення сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту у сумі 92736,15 грн.

Протиправний характер поведінки Відповідача полягає у порушенні ним податкового законодавства в частині обов`язку надати податкові накладні, у зв`язку з наданням послуг з оренди майна за Договором оренди та зареєструвати їх в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Збитками позивач вважає суму податкового кредиту у розмірі ПДВ, сплаченого Позивачем до Державного підприємства при одержанні ним послуг з оренди майна відповідно до Договору та не отриманого Позивачем, внаслідок протиправної поведінки (бездіяльності) Відповідача, права на податковий кредит.

Неотримання податкового кредиту підтверджується податковими деклараціями за січень 2020 - листопад 2021.

2. Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/21976/21 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, з огляду на відсутність доказів понесення позивачем реальних збитків у зв`язку з порушенням відповідачем свого обов`язку щодо дотримання порядку складання та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мега Групп" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що Відповідач з порушенням вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим Позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 92736,15 грн. З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю Відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту Позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є неправомірними витратами позивача. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення, що судом першої інстанції не враховано.

4. Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

08.08.2022 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Групп" надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2022 для їх розгляду визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 відкрито апеляційне провадження у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 13.03.2023, у зв`язку із перебуванням судді Барсук М.А. у відпустці, справу № 910/21976/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

5. Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі

18.04.2017 між ДП «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» (орендодавець) та ТОВ «Мега Групп» (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №9/17, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення площею 106,6 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Клеманська, 4, що перебуває на балансі орендодавця, вартість якого визначена відповідно до висновку про вартість майна на 31.01.2017 і становить 213630,00 грн.

21.04.2017 між ДП «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» (балансоутримувач) та ТОВ «Мега Групп» (орендар) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №9-к/17, відповідно до п. 1.1 якого балансоутримувач Державне підприємство «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Клеманська, 4, загальною площею 6434,00 кв.м., а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Витрати спожитих послуг відшкодовуються орендарем по діючим тарифам згідно п. 2.1.1 відповідно до фактичних витрат та пропорційно займаної площі. Орендар користується частиною приміщення, загальною площею 106,6 кв.м. розміщеним на 1 (першому) поверсі будівлі, вартість якого визначна відповідно до висновку про вартість майна на 31.01.2017 і становить 213630,00 грн. Орендоване приміщення використовується з метою розміщення складу.

31.07.2020 між ДП «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» (зберігач) та ТОВ «Мега Групп» (поклажодавець) укладено договір зберігання майна №31-07/20, відповідно до п. 1.1 якого зберігач зобов`язується взяти на зберігання майно, що належить поклажодавцю, зберігати його та на вимогу поклажодавця повернути (відвантажити) це майно, а поклажодавець зобов`язаний оплатити зберігачу послуги зі зберігання майна.

Наявними в матеріалах справи копіями актів надання послуг та платіжних доручень підтверджується надання позивачем та прийняття і оплата відповідачем послуг на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №9/17 від 18.04.2017, договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №9-к/17 від 21.04.2017 та договору зберігання майна №31-07/20 від 31.07.2020 за період з січня 2020 року по листопад 2021 року.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 92736,15 грн., що призвело до втрати позивачем права на податковий кредит.

6. Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.4 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Водночас звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції про те, що відповідно до положень абзацу 15 пункту 201.10 статті 201 ПК України порушення Відповідачем порядку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не позбавляє Позивача права на включення спірної суми до податкового кредиту, а зумовлює її нарахування необхідністю додання до податкової декларації за звітний податковий період заяви зі скаргою на Відповідача з доданням певного пакета документів, є неспроможними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (пункт 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

За змістом статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає. (пункт 14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).

Відсутність реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Реєстрі не дає покупцю можливості (права) включити суми податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Колегія суддів зазначає, що Відповідач з порушенням вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України не зареєстрував податкові накладні, що ним не заперечується, та підтверджується листом № 146-04/21 від 14.04.2021 (арк. 19), у зв`язку з чим Позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 92736,15 грн.

З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю Відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ у розмірі 92736,15 грн. до податкового кредиту Позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи, отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення, що судом першої інснації враховано не було.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Касаційного господарського суду від 31.01.2023 у справі № 904/72/22.

Колегія суддів підставі аналізу сукупності поданих до матеріалів справи доказів, дійшла висновку, що позивачем доведена наявність збитків у розмірі 92736,15 грн., протиправність поведінки відповідача та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками, а відповідачем в свою чергу неспростовано наявність його вини.

Відповідно частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

7. Висновки суду

При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції невірно встановив обставини справи та застосував норми матеріального права, оскільки не врахував порушення відповідачем вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, в частині відсутності реєстрації податкових накладних, що унеможливило включення позивачем сум ПДВ у розмірі 92736,15 грн. до податкового кредиту, в наслідок чого ним понесено збитки у розмірі 92736,15 грн., що призвело до хибних висновків і прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду у даній справі - скасуванню з прийняттям нового про задоволення позову у повному обсязі.

8. Розподіл судових витрат

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/21976/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/21976/21 скасувати та прийняти нове рішення.

3. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Групп" до Державного підприємства "Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України" про стягнення 92 736,15 грн.- задовольнити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України" ( 01021, м. Київ, вул. Шовковична, 12б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Групп" ( 02121, м. Київ, вул. Декабристів, 3 оф. 401, ) збитки у розмірі 92736,15 грн. (дев`яносто дві тисячі сімсот тридцять шість гривень п`ятнадцять копійок), 2270, 00 грн. ( дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору за подання позовної заяви, 3405,00 грн. ( три тисячі чотириста п`ять гривень) - судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Матеріали справи № 910/21976/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 14.03.2023

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко