ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2023 р. Справа№ 910/238/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Шапрана В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.03.2023:

від позивача: Сапунцов В.Д.

від відповідача: Позднякова І.О.

від третьої особи: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022

у справі № 910/238/21 ( головуючий суддя Балац С.В., судді - Усатенко І.В., Марченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 3 011 940 826,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Приватне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (далі - позивач, скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" (далі - відповідач) про стягнення 1 491 826 047,57 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про врегулювання небалансів електричної енергії (в редакції наказу позивача від 03.04.2019 № 204; дата акцептування: 03.05.2019 ідентифікатор договору: 0044-01022), що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 1 491 826.047,57 грн. з яких: 1 426 348 465,11 грн. - основна заборгованість, 25 713 029,44 грн. - 3 % річних та 39 764 553,02 грн. - інфляційні втрати.

До господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог до 3 011 940 826,19 грн., з яких: 2 775 939 125,03 грн. - основна заборгованість, 178 285,22 грн. - пеня, 64 056 970,44 грн. - штраф, 52 239 442,85 грн. - 3 % річних та 119 527 002,65 грн. - інфляційні втрати.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/238/21 провадження у справі в частині вимог про стягнення 2 775 939 125,03 грн. основного боргу - закрито. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції обґрунтоване відсутністю заборгованості відповідача перед позивачем за укладеним між сторонами спору Договором в період з 01.07.2019 по 30.06.2021, який охоплює період, заявлений до стягнення (з жовтня 2019 по березень 2020 та з червня 2020 по другу декаду квітня 2021),у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 2 775 939 125,03 грн. підлягає закриттю на підставі приписів пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що господарські санкції у вигляді пені та штрафу, у разі порушення строку виконання грошового зобов`язання, умовами укладеного між сторонами спору Договору не передбачені, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача господарських санкцій у вигляді пені в сумі 178.285,22 грн. та штрафу в сумі 64.056.970,44 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 52 239 442,85 грн. та інфляційних втрат в сумі 119 527 002,65 грн. задоволенню не підлягають, враховуючи необґрунтованість поданого позивачем до суду розрахунку таких сум.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство " Національна енергетична компанія "Укренерго" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд поновити позивачу строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 скасувати в частині відмови Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" в стягненні з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" інфляційного збільшення простроченої суми заборгованості в розмірі 119 527 002,65 грн., трьох процентів річних від заборгованості у розмірі 52 239 442, 85 грн., пені в розмірі 178 285, 22 грн. та штрафу у розмірі 64 056 970,44 грн. та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити вимоги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" інфляційного збільшення простроченої суми заборгованості в розмірі 119 527 002,65 грн., трьох процентів річних від заборгованості у розмірі 52 239 442, 85 грн., пені в розмірі 178 5, 22 грн. та штрафу у розмірі 64 056 970,44 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує на таке:

- відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості;

- позивач цілком правомірно просив стягнути з відповідача інфляційне збільшення простроченої суми заборгованості у розмірі 119 527 002,65 грн. та три процента річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 52 239 442,85 грн.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційні скарги та письмові пояснення

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги на рішення, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 06.02.2023, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, суд першої інстанції правомірно відмовив у застосуванні НЕК «Укренерго» штрафних санкцій (пені), що передбачені договорами про надання послуг з передачі електричної енергії та диспетчерського (оперативно-технічного) управління та на умовах договору про надання послуг з передачі та диспетчеризації з положеннями про штраф та пеню, оскільки укладений між сторонами спору Договір є договором саме про врегулювання небалансів електричної енергії, яким, господарські санкції у вигляді пені та штрафу не передбачені.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у справі № 910/238/21 передано колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Шапран В.А., Гаврилюк О.М.

Ухвалою від 12.01.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва справу №910/238/21. У зв`язку з чим відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

25.01.2023 справа № 910/238/21 надійшла на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/238/21 та поновлено Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/238/21. Зупинено дію Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/238/21. Розгляд справи призначено на 02.03.2023.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 02.03.2023 з`явився представник позивача, який підтримав апеляційні скаргу з викладених у апеляційній скарзі підстав.

В судове засідання 20.03.2023 з`явився представник відповідача, який проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення та змінити мотивувальну частину рішення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Пунктом 1.3.2. Правил ринку, затверджених постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 307 (далі - Правила ринку) визначено, що для суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 1.2.1 глави 1.2 цього розділу (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) обов`язковою умовою участі на ринку електричної енергії є укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії з ОСП, що є договором приєднання, типова форма якого наведена в додатку 1 до цих Правил.

Положеннями пункту 1.5.1 Правил ринку передбачено, що усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електричну енергію за договорами про постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії, для чого кожен учасник ринку зобов`язаний стати СВБ або передати свою фінансову відповідальність за небаланси іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи на підставі укладення/приєднання до відповідного договору.

Розпорядженням КМУ від 12.12.2018 № 1023-р "Про визначення державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" постачальником "останньої надії", відповідач визначений постачальником "останньої надії".

Між позивачем, як оператором системи передачі (далі - ОСП) та відповідачем, як стороною відповідальною за баланс (далі - СВБ), укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії (в редакції наказу позивача від 03.04.2019 № 204; дата акцептування: 03.05.2019 ідентифікатор договору: 0044-01022), відповідно до предмету якого, позивач врегульовує небаланси електричної енергії з позивачем у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення учасником ринку, що також є СВБ, правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з позивачем в обсягах небалансів електричної енергії за цінами небалансів електричної енергії, визначеними відповідно до Правил ринку (п. 1.4, 1.5 Договору).

Пунктом 5.1 Договору визначено, що виставлення рахунків та здійснення платежів у рамках розрахункових сум здійснюються відповідно до процедур та графіків, зазначених Правилами ринку.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Так позивачем виставлені відповідачу рахунки за врегулювання небалансів електричної енергії в період з жовтня 2019 по березень 2020 та з червня 2020 по другу декаду квітня 2021 на загальну суму 2 775 939 125,03 грн. Вказані рахунки наявні в матеріалах справи в електронному вигляді.

Приймаючи до уваги відсутність оплати відповідачем вказаної суми заборгованості позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 2 775 939 125,03 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення строку виконання грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарських санкцій у вигляді пені в сумі 178 285,22 грн. та штрафу в сумі 64 056 970,44 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 52 239 442,85 грн. та інфляційних втрат в сумі 119 527 002,65 грн.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в частині закриття провадження.

Стосовно позовних вимог в яких було відмовлено, які є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовані Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", приписами статті 1 якого встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Враховуючи положення вказаного закону, штрафні санкції за прострочення грошового зобов`язання можуть бути стягнуті саме у разі, якщо такі штрафні санкції передбачені умовами договору (встановлені за згодою сторін).

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, господарські санкції у вигляді пені та штрафу, у разі порушення строку виконання грошового зобов`язання, умовами укладеного між сторонами спору Договору не передбачені.

Посилання скаржника на відновлення з 01.02.2021 застосування до постачальників штрафних санкцій (пені), що передбачені договорами про надання послуг з передачі електричної енергії та диспетчерського (оперативно-технологічного управління) та на умови договорів про надання послуг з передачі та диспетчеризації з положеннями про штраф та пеню судом відхилені, оскільки укладений між сторонами спору Договір є договором саме про врегулювання небалансів електричної енергії, яким, як встановлено вище, господарські санкції у вигляді пені та штрафу не передбачені.

Посилання скаржника на ч. 2 ст. 231 ГК України колегією суддів визнаються колегією суддів юридично неспроможними, оскільки, аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, можливе за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина перша статті 173 ГК України).

Відповідно до частини третьої статті 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Аналізуючи положення глави 47 ЦК України, можна зробити висновок, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Відтак грошове зобов`язання - це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виходячи з викладеного, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, із правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу грошима, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми абзацу третього частини другої статті 231 ГК України викладені у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 915/507/17, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача господарських санкцій у вигляді пені в сумі 178 285,22 грн. та штрафу в сумі 64 056 970,44 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено вище колегією суддів, заявлена до стягнення сума основної заборгованості була розрахована позивачем на підставі рахунків за врегулювання небалансів електричної енергії, які не містять кількість (обсяги) проданої електричної енергії та вартість за одиницю товару.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що без наявності в таких рахунках кількості (обсягу) проданої електричної енергії, неможливо встановити розмір прострочення заборгованості та здійснити розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 52 239 442,85 грн. та інфляційних втрат в сумі 119 527 002,65 грн. задоволенню не підлягають, враховуючи необґрунтованість поданого позивачем до суду розрахунку таких сум.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/238/21, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/238/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/238/21 - залишити без змін.

3. Поновити дію Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/238/21

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго».

5. Матеріали справи №910/238/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 14.03.2023

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Шапран

О.М. Гаврилюк