номер провадження справи 9/188/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2023 Справа № 908/2690/22

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Концерну Міські теплові мережі, (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137)

до відповідача: Приватного підприємства «МТЦ-Запоріжжя», (69084, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 100-А)

про стягнення суми 39930,57 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з відповідача: Приватного підприємства «МТЦ-Запоріжжя» суми 34479,47 грн. основного боргу, суми 4001,67 грн. - інфляційних втрат, суми 1449,43 грн. - 3% річних, всього - загальної суми 39930,57 грн.

Ухвалою суду від 27.12.2022 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2690/22, присвоєний номер провадження 9/188/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними повітряними тривогами через загрозу ракетних обстрілів обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України справу розглянуто 13.03.2023. За наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Позовні вимоги мотивовані наступним. 01.02.2016 між сторонами був укладений договір № 102407 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, надання послуги централізованого постачання гарячої води для об`єкту - нежитлового приміщення № 41 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Одеська, 12 . На виконання умов договору Концерн «МТМ» відпустив відповідачу теплову енергію в період з квітня 2019 року по квітень 2021 року на загальну суму 34479,47 грн. Рахунки та акти приймання-передачі наданих послуг за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року позивач направив на юридичну адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією. Споживач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу Теплопостачальної організації не надав, належним чином оформлені акти за спірний період не повернув. Оплату наданих послуг за вказаний період відповідач не здійснив, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 34479,47 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання позивач також нарахував відповідачу суму 4001,67 грн. інфляційних втрат та суму 1449,43 грн. 3% річних. Позов обґрунтовано ст.ст. 509, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 193 ГК України, Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, та умовами договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, надання послуги централізованого постачання гарячої води № 102407 від 01.02.2016.

Відповідачу - Приватному підприємству «МТЦ-Запоріжжя» відповідно до ст. 165, ст. 251 ГПК України запропоновано надати відзив з документальним обґрунтуванням на позовну заяву у справі № 908/2690/22 протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше ніж у строк до 20.01.2023 включно.

Вказану ухвалу направлено сторонам.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив до суду не подав. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило.

Судом вжито всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з частиною 1 ст. 7 та ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Ухвала суду від 27.12.2022 про відкриття провадження у справі, яка була направлена відповідачу - ПП «МТЦ-Запоріжжя» на зареєстровану адресу місцезнаходження, а саме: 69084, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 100-А, 02.02.2023 повернута підприємством поштового зв`язку до господарського суду без вручення адресату з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, Касаційний господарський суд, здійснивши аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Верховний Суд у вказаній постанові також зазначив, що встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку - суду.

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016 між Концерном «Міські теплові мережі» (Теплопостачальна організація, позивач у справі) та Приватним підприємством «МТЦ-Запоріжжя» (Споживач, відповідач у справі) був укладений договір № 102407 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, надання послуг централізованого постачання гарячої води (далі - Договір), за умовами якого Теплопостачальна організація взяла на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді для опалення та надати послуги з централізованого постачання гарячої води Споживачу, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити їх вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 5.1 Договору облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Згідно з п. 5.4 - 5.5 Договору межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін вказана в Додатку №2 до договору та не може бути змінена в односторонньому порядку. При відсутності приладів комерційного обліку або якщо вони вибули з ладу (несанкціоноване втручання в його роботу, порушення механічних та електричних пломб, механічне пошкодження приладів та елементів вузла обліку, закінчення терміну дії держповірки, сумнівні показники тощо), обсяг теплової енергії визначається Теплопостачальною організацією як виняток, розрахунковим способом згідно з договірними тепловими навантаженнями, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку, на підставі показань вузла обліку теплової енергії, гарячої води, а у випадку їх відсутності - відповідно до обсягів фактично спожитої теплової енергії, гарячої води, розрахованих згідно законодавства та умов договору.

Відповідно до п. 6.2 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Підставою для розрахунків Споживача з Теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі (п. 6.3 Договору).

Пунктом 6.4 Договору встановлено, що споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

Згідно з п. 6.7 Договору Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Щаслива, буд. 2-а документи за розрахунковий період: рахунок; акт приймання-передачі теплової енергії, надання послуг з централізованого постачання гарячої води (далі - Акт).

Теплопостачальна організація надає складені в електронній формі, зареєстровані та оформлені відповідно до вимог податкового законодавства документи на всю суму зобов`язань, що виникли не пізніше 10-ти календарних днів від дати виникнення податкових зобов`язань, згідно вимог Податкового кодексу України (платникам ПДВ).

Пунктом 6.7.1 Договору встановлено, що отриманий Акт Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання.

У разі неотримання Теплопостачальною організацією підписаного Акту, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1 договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином Акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в Акті, Споживач зобов`язаний надати Теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного Акту з додаванням відповідних документів та погодити з Теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.7.1 договору строк. При отриманні заперечень в підписанні Акту та доказів в обґрунтування заперечень до нього, Теплопостачальна організація розглядає їх та надає відповідь про прийняття або відмову у прийнятті заперечень. При прийнятті заперечень до акту вносяться відповідні коригування в Акті наступного місяця. У разі відмови у прийняті заперечень, Теплопостачальна організація надає нормативно обґрунтовану відповідь та вважає акт прийнятим до розрахунку, якщо цей акт в місячний строк не буде оскаржений споживачем у судовому порядку (п. 6.7.2 договору).

Відповідно до Додатків № № 1, 2 до Договору об`єкт надання послуг - нежитлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Одеська, буд. 12 , опалювальна площа 169,3 кв.м.

Вказане нежитлове приміщення належить відповідачу на праві приватної власності, про що надана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 25.10.2022.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов вказаного вище договору позивач віпустив відповідачу теплову енергію (послуги з опалення) в період з квітня 2019 по квітень 2021 року, на підтвердження чого надано копії Актів приймання-передачі теплової енергії на загальну суму 34479,47 грн. У примітках вказаних актів вказано, що у разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту і установлені договором терміни, акт вважається погодженим. На оплату спожитої теплової енергії позивачем відповідачу також виставлені відповідні рахунки.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 22.09.2022 за вих.№955/05-юр про сплату заборгованості за спожиту теплову енергію за період з квітня 2019 по квітень 2021 в розмірі 34479,47 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 22.09.2022 (копії містяться в матеріалах справи).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку основного боргу за договором №102407 від 01.02.2016, відповідач оплату, в тому числі часткову, за теплову енергію спожиту за вищевказаний період не здійснив, у зв`язку з чим його заборгованість перед позивачем складає 34479,47 грн., яка заявлена позивачем до стягнення.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зі змісту ст.ст. 13, 14, 526 ЦК України слідує, що цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.275, ч.6 ст.276 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до змісту ст. 24 зазначеного Закону основними обов`язками споживача теплової енергії є: додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів.

Згідно з частиною 5 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

В пункті п. 3.2.6 укладеного сторонами договору встановлено, що Споживач зобов`язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії, гарячої води в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

За змістом ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за спожиту теплову енергію в розмірі 34479,47 грн. підтверджується матеріалами справи.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, доказів виконання зобов`язання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми боргу не надав.

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 34479,47 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 4001,67 грн. втрат від інфляції, нарахованих по кожному з актів, за загальний період з січня 2020 по січень 2022, та суми 1449,43 грн. 3% річних, нарахованих починаючи з 20 числа місяця наступного за розрахунковим по кожному з актів та по 23.02.2022 включно.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат, суд встановив, що сума інфляційних втрат за вказаний позивачем період (з січня 2020 по січень 2022) складає 4002,79 грн. Оскільки заявлена позивачем до стягнення сума інфляційних втрат є меншою, ніж встановлена судом за наслідками перерахунку, вимога позивача про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі, а саме - в розмірі 4001,67 грн.

В частині заявлених позивачем вимог про стягнення 3% річних і здійсненого ним розрахунку 3% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже у випадку, коли визначено виконання зобов`язання з вказівкою дати, до якої воно повинно бути здійснено, цей обов`язок підлягає виконанню включно з цією датою.

Враховуючи наведене та умови п. 6.4 договору щодо обов`язку оплати до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, судом здійснено перерахунок відсотків річних з урахуванням початку періоду прострочки з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, та в межах визначеного в розрахунку позивача граничного періоду, внаслідок чого встановлено, що до стягнення з відповідача фактично належить сума 1446,65 грн. 3% річних. В іншій частині вимог про стягнення 3 % річних судом відмовляється.

Таким чином позовні вимоги задовольняються судом частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «МТЦ-Запоріжжя», (69084, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 100-А) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ; філія АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО банку 322313 поточний рахунок НОМЕР_1 ) суму 34479 (тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять) грн. 47 коп. основного боргу.

Стягнути з Приватного підприємства «МТЦ-Запоріжжя», (69084, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 100-А) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ; /р № НОМЕР_2 , ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478) суму 4001 (чотири тисячі одну) грн. 67 коп. втрат від інфляції, суму 1446 (одну тисячу чотириста сорок шість) грн. 65 коп. - 3% річних та суму 2480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) грн. 83 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення складено та підписано 13.03.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва