ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" березня 2023 р. Справа №918/1154/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог

у справі за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аліот"

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Армапром" (35331, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Городок, вул.Штейнгеля барона, будинок 4А, )

про: банкрутство

розпорядник майна боржника: І.Мельник

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аліот"

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Абсолют Солар"

кредитор: Головне управління пенсійного Фонду України в Рівненській області

кредитор: Головне управління ДПС у Сумській області

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Айронлогістик"

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Механік Енергоспецбуд"

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфаметалстіл"

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбасс-Мет"

кредитор: ОСОБА_3

кредитор: ОСОБА_2

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аліот" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Армапром".

Ухвалою суду від 17 грудня 2021 року прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аліот" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Армапром", підготовче засідання призначено на 28 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Армапром", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено І.Мельник, попереднє судове засідання призначено на 22 лютого 2022 року.

29 грудня 2021 року здійснено оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Армапром" на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року попереднє судове засідання відкладено на 10 березня 2022 року.

Ухвалою суду від 10 березня 2022 року попереднє судове засідання відкладено на 06 квітня 2022 року.

Ухвалою суду від 06 квітня 2022 року попереднє судове засідання відкладено на 17 травня 2022 року.

Ухвалою суду від 17 травня 2022 року підсумкове засідання призначено на 21 червня 2022 року.

Ухвалою суду від 21 червня 2022 року підсумкове засідання відкладено на 12 липня 2022 року.

Згідно із супровідним листом № 918/1154/21/469/22 від 28 червня 2022 року, матеріали справи №918/1154/21 направлено до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 12 липня 2022 року попереднє судове засідання відкладено до повернення матеріалів справи до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року підсумкове засідання призначено на 18 жовтня 2022 року.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року підсумкове засідання відкладено на 06 грудня 2022 року.

Згідно із супровідним листом № 918/1154/21/872/22 від 28 жовтня 2022 року матеріали справи №918/1154/21 направлено до Верховного Суду.

Ухвалою суду від 06 грудня 2022 року підсумкове засідання відкладено до повернення матеріалів справи до суду першої інстанції.

13 грудня 2022 року від ОСОБА_2 надійшла заява про визнання кредиторських вимог, відповідно до змісту якої заявник просить суд визнати його кредиторські вимоги на суму 36 076,67 грн.

Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року відкладено вирішення питання про прийняття заяви ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог до боржника, до повернення матеріалів справи №918/1154/21 до Господарського суду Рівненської області.

06 січня 2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання кредиторських вимог, відповідно до змісту якої заявник просить суд визнати його кредиторські вимоги на суму 200 000,00 грн.

Ухвалою суду від 11 січня 2023 року відкладено вирішення питання про прийняття заяви ОСОБА_1 про визнання кредиторських вимог до повернення матеріалів справи №918/1154/21 до Господарського суду Рівненської області.

14 лютого 2023 року до Господарського суду Рівненської області повернулись матеріали справи №918/1154/21.

Ухвалою суду від 14 лютого 2023 року прийнято заяву ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог до розгляду, розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 02 березня 2023 року.

Ухвалою суду від 14 лютого 2023 року прийнято заяву ОСОБА_1 про визнання кредиторських вимог до розгляду, розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 02 березня 2023 року.

28 лютого 2023 року розпорядником майна подано повідомлення про результати розгляду кредиторських вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В судове засідання представники сторін не з`явились.

Розглянувши матеріали кредиторських вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Щодо кредиторських вимог ОСОБА_2

Вказані кредиторські вимоги заявлені 09 грудня 2022 року (подані для відправки підприємству яке надає послуги поштового зв`язку).

29 грудня 2021 року здійснено оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Армапром" на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з положеннями частини 1 статті 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Таким чином строк для заявлення кредиторських вимог встановлено до 28 січня 2022 року (включно).

Таким чином, вказані кредиторські вимоги заявлені після спливу строку, встановленого частиною 1 статті 45 КУзПБ.

Заява кредитора мотивована тим, що з 01 січня 2018 року ОСОБА_2 працює механіком цеху №17 ТОВ "Армапром", водночас станом на час подання заяви ТОВ "Армапром" має заборгованість із заробітної плати перед заявником в розмірі 36 076,67 грн. Вказана заборгованість стверджується розрахунковим листом за жовтень 2022 року.

У своєму повідомленні про результати розгляду кредиторських вимог розпорядник майна зазначає, що заявник з 01 серпня 2018 року перебуває у трудових відносинах з боржником ТОВ "Армапром", та станом на дату звернення до суду перебуває на посаді механіка цеху №17.

Водночас станом на 31 грудня 2022 року за даними бухгалтерського обліку боржника, заборгованість по заробітній платі ТОВ "Армапром" перед ОСОБА_2 становить 19 095,33 грн, з яких 7 514,65 грн заборгованість що виникла до дати відкриття провадження у справі про банкрутство та 11 580,68 грн заборгованість яка виникла після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Вказане стверджується довідкою про заборгованість ТОВ "Армапром" №9 від 27 лютого 2023 року.

Розпорядник майна вказує, що заявником не враховано здійснення оплат заробітної плати боржником за листопад 2022 року та за грудень 2022 року.

Окрім того розпорядник майна вказує, що кредиторські вимоги в розмірі 7 514,65 грн визнаються як конкурсні, оскільки такі вимоги виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, вимоги кредитора у розмірі 11 580,68 грн розпорядником не визнаються, оскільки виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, а тому є поточними вимогами, які мають розглядатися в порядку позовного провадження.

Щодо вищевказаних обставин суд зазначає наступне.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України, частина перша статті 1 Закону України "Про оплату праці").

У рішенні від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013 у справі N 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" й "оплата праці", які використані у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини). Крім того, Конституційний Суд України у тому ж рішенні дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат (абзац восьмий пункту 2.1 мотивувальної частини).

За нормами статей 21, 22 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

У статті 15 Закону України "Про оплату праці" закріплено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці").

Згідно із нормами статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

В умовах спрощеного режиму розмір заробітної плати визначається трудовим договором з урахуванням встановленого законом мінімального рівня оплати праці, а заробітна плата виплачується працівнику у строки, встановлені цією статтею, та визначені трудовим договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

Згідно з приписами статті 28 Закону України "Про оплату праці", у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку зобов`язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послуги), виконану у період, що передував банкрутству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як було встановлено судом, згідно із долученою до матеріалів справи довідкою №9 від 27 лютого 2023 року, заборгованість по заробітній платі ТОВ "Армапром" перед ОСОБА_2 станом на час відкриття провадження у справі про банкрутство складає 7 514,65 грн.

Згідно з визначеннями статті 1 КУзПБ, кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно з правилами частини 2 статті 45 КУзПБ, кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати мають право протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Згідно з приписами частини 4 статті 45 КУзПБ, для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Згідно з нормами статті 64 КУзПБ, у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості з оплати за виконані роботи та/або надані послуги, а також інші кошти, належні гіг-спеціалістам за гіг-контрактами, укладеними згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Таким чином заява ОСОБА_2 про визнання конкурсних кредиторських вимог в частині 7 514,65 грн є обґрунтованою та визнається як вимога конкурсного кредитора, який не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, як вимоги першої черги задоволення.

Щодо вимог про визнання 16 981,34 грн суд ураховує, що згідно із наданою розпорядником майна довідкою №9 від 27.02.2023 року заборгованість ТОВ "Армапром" перед ОСОБА_2 станом на час звернення з заявою про визнання кредиторських вимог складала 19 095,33 грн, з яких 7 514,65 грн конкурсні вимоги та 11 580,68 грн поточні вимоги.

Стосовно частини кредиторських вимог в розмірі 11 580,68 грн суд зауважує, що ухвалою суду від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Армапром", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника.

Згідно із наданою розпорядником майна довідкою №9 від 27.02.2023 року заборгованість ТОВ "Армапром" перед ОСОБА_2 котра виникла після відкриття провадження у справі про банкрутство складає 11 580,68 грн. А тому такі вимоги є поточними.

У статті 7 КУзПБ закріплено універсальне правило розгляду в межах справи про банкрутство всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких спорів (майнових вимог до боржника), що втілює галузевий принцип концентрації у межах справи про банкрутство всіх спорів, наслідком яких може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника.

Таким чином, природа майнових вимог до боржника (конкурсні, забезпечені або поточні) не змінює встановленого ГПК України та КУзПБ порядку розгляду справи з такими вимогами, що надійшла до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

В абзаці третьому частини чотирнадцятої статті 39 КУзПБ законодавець імперативно визначив, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 1 КУзПБ поточними є кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду в позовному провадженні господарським судом (абзац третій частини восьмої статті 45 КУзПБ).

Отже, всі справи за позовами кредиторів з поточними вимогами до боржника мають бути сконцентровані (передані за підсудністю для розгляду) в межах справи про банкрутство відповідача та розглянуті відповідно до приписів статті 7 КУзПБ господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, по суті спору за правилами ГПК України у позовному провадженні в межах справи про банкрутство.

До визнання боржника банкрутом вимоги позивача у такій справі можуть бути задоволені добровільно боржником або в примусовому порядку за рішенням суду, що набрало законної сили, адже за змістом частини п`ятої статті 41 КУзПБ на вимоги поточних кредиторів не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частини четвертої статті 60 КУзПБ у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

З аналізу цих норм вбачається, що законодавцем розмежовано процедури розгляду поточних кредиторських вимог, що здійснюються (1) у разі спору між кредитором і боржником до визнання останнього банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури - із застосуванням процесуальних правил ГПК України для позовного провадження та (2) після визнання банкрутом - визнання/відхилення судом грошових вимог поточних кредиторів у порядку КУзПБ.

За таких умов, задоволення вимог поточних кредиторів у ліквідаційній процедурі спеціальний закон безальтернативно пов`язав із дотриманням процедури заявлення кредиторами цих вимог та визнання їх судом відповідно до статті 60 КУзПБ.

Тому судове рішення про задоволення поточних вимог кредитора у справі позовного провадження, що набрало законної сили в порядку ГПК України, само по собі не є підставою для набуття стягувачем за цим рішенням правомочностей поточного кредитора в ліквідаційній процедурі боржника та внесення відповідних відомостей до реєстру вимог кредиторів і, як наслідок, для задоволення таких вимог у ліквідаційній процедурі. Адже таке судове рішення не є результатом визначеного законодавцем процесуального порядку визнання і задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство - ухвалою суду за результатами розгляду заяви кредитора про визнання грошових вимог до боржника в порядку реалізації норм спеціального закону - статей 39, 60 КУзПБ.

Саме тому позивач у справі за позовом з поточними майновими (грошовими) вимогами до боржника, незалежно від стану (стадії) розгляду його позову, або стягувач за судовим рішенням у такій справі для задоволення поточних вимог після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури повинен подати письмову заяву з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, в порядку, визначеному статтею 60 КУзПБ, тобто за власною волею трансформувати позовну вимогу у вимогу поточного кредитора до боржника, що може бути задоволена в ліквідаційній процедурі.

Аналогічних правових висновків дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 23 вересня 2021 року (справа № 904/4455/19).

А проте, станом на даний час провадження у справі про банкрутство ТОВ "Армапром" перебуває на стадії процедури розпорядження майном, а тому поточні вимоги заявника в розмірі 11 580,68 грн можуть бути розглянуті та задоволені за рішенням суду, що набрало законної сили, оскільки за змістом частини п`ятої статті 41 КУзПБ на вимоги поточних кредиторів не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, про що вказано у абзаці 3 частини 8 статті 45 КУзПБ.

В даному аспекті суд ураховує положення статті 7 КУзПБ. Так, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

З огляду на таке, вказані поточні кредиторські вимоги ОСОБА_2 на суму 11 580,68 грн. суд відхиляє.

Водночас суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що вказані вимоги можуть бути розглянуті шляхом подання відповідного позову у межах справи про банкрутство, або заявлені після відкриття ліквідаційної процедури щодо боржника.

Окрім цього, згідно з приписами статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, фізичні особи (крім суб`єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Щодо заяви про визнання кредиторських вимог ОСОБА_1 суд зауважує, що у повідомленні розпорядника майна про розгляд заявлених кредиторських вимог запропоновано врегулювати спірне питання в мирному порядку.

Оскільки повідомлення датовано 24 лютим 2023 року, а станом на даний час матеріали справи не містять відповіді заявника, суд вважає за необхідне відкласти розгляд заяви ОСОБА_1 про визнання кредиторських вимог для надання можливості сторонам врегулювати спірне питання в мирному порядку.

Керуючись статтями 1, 44-47, КУзПБ, статтями 202, 216, 232-234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги кредитора (який не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) у розмірі: 7 514,65 грн заборгованості по заробітній платі (перша черга).

2. Вимоги кредитора ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) в розмірі 28 562,02 грн відхилити.

3. Роз`яснити ОСОБА_2 , що поточні вимоги у розмірі 11 580,68 грн можуть бути розглянуті шляхом подання позовної заяви або шляхом подання заяви про визнання поточних кредиторських вимог після визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури.

4. Розгляд заяви ОСОБА_1 про визнання кредиторських вимог відкласти на 14 березня 2023 року на 12:00 год.. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: вул. Набережна, 26А, м. Рівне, зал судових засідань №11.

Копію ухвали направити кредиторам, арбітражному керуючому, боржнику.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до статті 235 ГПК України та може бути оскаржена у порядку установленому статтями 254-257 ГПК України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Андрій Качур