РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.03.2023Справа № 910/12788/22
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко"

про стягнення 139 993,49 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 139 993,49 грн., з яких: 25 876,80 грн. штрафу та 114 116,69 грн. неустойки, за Договором про закупівлю товарів № 3071/ДЗЗ-22 від 03.05.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору про закупівлю товарів № 3071/ДЗЗ-22 від 03.05.2022 відповідач мав поставити позивачу товар, визначений згідно до Специфікації до договору (додаток №1) у строки, визначені п. 5.1. договору, проте поставка товару відповідачем не здійснена у погоджені строки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/12788/22 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання). Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідно до ст. 120 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвалу суду від 27.12.2022 відповідач отримав 10.01.2023, про що свідчить виписка з офіційного сайту "Укрпошти" 924, долучена судом до матеріалів справи.

Правом на подання відзиву відповідач у визначений судом, п`ятнадцятиденний з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду відзиву на позов з доданням доказів, строк не скористався та заперечення на позов не подав.

08.03.2023 позивач подав додаткові пояснення, з відповідними доказами щодо підтвердження відібрання зразків матеріалів для експертного дослідження та подорожній лист. Також, надано докази направлення таких пояснень з додатками відповідачу.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.05.2022 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Данко" (Постачальник) було укладено Договорі про закупівлю товарів № 3071/ДЗЗ-22.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари згідно з ДК 021:2015: 14210000-6 Гравій, пісок, щебінь і наповнювачі (грунт рослинний) (далі - товар), а покупець - прийняти і оплатити товар.

Найменування Товару, кількість, ціна та якісні характеристики зазначені в Специфікації (далі - Додаток №1) до цього договору (п. 1.2.).

Постачальник на умовах, передбачених цим договором зобов`язується передати покупцю товар у власність (п. 1.4.).

Поставка товару здійснюється постачальником у відповідності із замовленням покупця на поставку товару протягом 1 календарного дня після направлення покупцем такого замовлення постачальнику, якщо інше не передбачено у такому замовленні, шляхом завантаження замовленого покупцем товару на автомобільний транспортний засіб покупця за адресами у м. Києві, вказаними у п.5.3. Договору, в робочі дні незалежно від погодних умов, або у будь - які дні (у тому числі вихідні чи святкові) незалежно від погодних умов, у разі аварійної необхідності відвантаження, якщо покупець вказав у замовленні про необхідність поставки товару у неробочі дні. Якщо замовлення було направлено менш ніж за 1 календарний день до закінчення строку дії договору, постачальник зобов`язаний поставити товару у відповідності до такого замовлення у будь - якому разі не пізніше останнього дня терміну (строку) дії договору. У разі крайньої необхідності, за письмовим замовленням покупця, відвантаження товару можливе у вихідні та святкові дні і за будь - яких погодних умов. При неможливості своєчасної поставки товару постачальник зобов`язаний попереджати про це покупця не пізніше ніж за 3 календарних дні до дати спливу строку/терміну поставки товару, визначеного відповідно до умов цього пункту Договору (п. 5.1).

Відповідно до п. 5.5. Договору, товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних (дата поставки товару).

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами відповідних видаткових накладних (п. 5.6. договору).

Згідно Специфікації, яка є Додатком № 1 до Договору, Сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну, та інші характеристики.

Суду доведено належним чином, що Покупець згідно з умовами Договору направив Постачальнику засобами поштового зв`язку за місцезнаходженням Постачальника та електронною поштою з адреси електронної пошти відповідального представника Покупця, зазначеної у п. 13.1.1 Договору, на адресу електронної пошти відповідального представника Постачальника, зазначену у п. 13.1.2 Договору, замовлення № 28АУ/05/1у/1/1464 від 03.06.2022 (далі - Замовлення від 03.06.2022 на поставку Товару у червні 2022 р. у кількості 800 т загальною ціною 258 768,00 грн з ПДВ.

Також, Покупець згідно з умовами Договору направив Постачальнику засобами поштового зв`язку за місцезнаходженням Постачальника та електронною поштою з адреси електронної пошти відповідального представника Покупця, зазначеної у п. 13.1.1 Договору, на адресу електронної пошти відповідального представника Постачальника, зазначену у п. 13.1.2 Договору, замовлення № 28АУ/05/1у/1/1901 від 08.07.2022 (далі - Замовлення від 08.07.2022 на поставку Товару у липні 2022 р. у кількості 800 т загальною ціною 258 768,00 грн з ПДВ.

Матеріали справи свідчать, що 06.07.2022 та 12.07.2022 відповідно до вказаних вище заявок, позивач (покупець) прибув на об`єкт відповідача (вул. Ревуцького, 41 - А) для завантаження товару (грунт рослинний). Вказані обставини підтверджуються також подорожнім листом, наданим суду з додатковими поясненнями від 08.03.2023.

У свою чергу, Постачальник порушив взяті на себе зобов`язання за Договором.

Так, матеріали справи свідчать, що за адресою поставки Товару Покупцю було запропоновано завантажити Товар, який не відповідав умовам Договору.

За таких обставин, з огляду на невідповідність якості ґрунту погодженим якісним характеристикам товару (згідно Специфікації), позивач товар не прийняв. При цьому, у присутності представників відповідача складено Акти від 06.07.2022 та від 12.07.2022 про не відповідність товару якісним характеристикам. Вказані акти підписані з боку позивача, зі сторони відповідача представники акт не підписали, пояснень чи заперечень щодо його змісту не зазначили, окремо не надали.

Позивачем було відібрано зразки ґрунту, для встановлення відповідності умовам договору в частині якісних характеристик товару.

Згідно заявки № 10420, позивач подав для експертного дослідження відібраний грунт до Національного університету біоресурсів і природокористування України.

Згідно протоколу випробувань № 1946-Р/10420 Національного університету біоресурсів і природокористування України, всупереч умовам Договору щодо характеристик Товару, зазначеним у специфікації до Договору, у Товарі були присутні крупні механічні включення (залишки рослинності, корені рослин і т.д.), а за результатами випробувань також виявлено відхилення вмісту азоту, фосфору (266,45 мг/кг замість 75,00 мг/кг), калію (164,45 мг/кг замість 124 мг/кг), піщаних та глиняних домішок (за умовами Договору повинні разом складати не більше 8,8%, однак, запропонований до завантаження Товар містив 36,4% піску і 25,6% глини), кислотності pH (5,0 замість 6,8), вологості (2,19% замість 23%), зольності (97,37% замість 48%) та ін.

Станом на час звернення до суду, поставка належного товару, згідно специфікації та замовлень відповідачем не здійснена.

За таких обставин, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення штрафних санкцій за порушення термінів поставки товару.

Заходи досудового врегулювання спору позивачем не вживалися.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 ГК України цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Статтею 4 ГК України передбачено, що не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема, майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України (частина 1). Проте, частиною 2 цієї статті передбачено, що особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Вказані положення кореспондуються з частиною 1 статті 175 ГК України, згідно з якою майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір про закупівлю товарів № 3071/ДЗЗ-22 є договором поставки.

За змістом ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) та сплатити за нього певну грошову суму.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У даному випадку, відповідач (продавець), отримавши замовлення позивача (покупця) від 03.06.2022 та від 08.07.2022 зобов`язаний був надати товар позивачу не пізніше червня 2022 та липня 2022 року відповідно.

Доказів передачі позивачу товару у власність у строки, встановлені Замовленнями так і станом на час розгляду справи відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

Отже, суду доведено належним чином порушення відповідачем свого зобов`язання в частині своєчасної поставки товару за укладеним договором.

З огляду на не поставку (передачу) відповідачем товару у визначені строки, позивачем заявлені у даному позові вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно п. 7.4 Договору, у разі відмови від здійснення поставки товару, нездійснення поставки товару, прострочення поставки товару, Постачальник сплачує на користь Покупця штраф у розмірі 5 % від ціни непоставленого товару, а також неустойку в розмір 0,3 % від ціни непоставленого товару за кожен день прострочення.

Отже, сторони досягли письмової згоди на застосування неустойки, а саме пені та штрафу за порушення виконання зобов`язання за договором.

Суд зауважує, що дані умови Договору безумовно кореспондується із ст. 611 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір пені та штрафу є арифметично вірним, розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, здійснений з дотримання вимог ч. 6 ст. 232 ГК України щодо періоду нарахування штрафних санкцій, тому вимоги про стягнення пені та штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі в розмірі 114 116,69 грн. пені та 25 876,80 грн. - штрафу.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, доводи Позивача, викладені у його позовній заяві підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку, що існують підстави для задоволення позову.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 34966254) задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" (03035, м. Київ, вул. Шаповала Генерала, 2, офіс 111, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 34966254) 25 876 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 80 коп. штрафу, 114 116 (сто чотирнадцять тисяч сто шістнадцять) грн. 69 коп. пені та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну тисячу) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя І.І. Борисенко