РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2023Справа № 910/11289/22

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед"
доАкціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК»
прозобов`язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Гулько С.В.,

Середа О.Я.,

від відповідача: Дьяченко Н.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/11289/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед" (далі також - позивач) до Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (далі також - відповідач) відповідно до якого позивач просить:

- визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю «XIMEKC ЛІМІТЕД» на зарахування Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» валютних коштів на розрахунковий рахунок виконання зобов`язань ООО «ЭЛ 6» за договором оренди № 12-04-2021-ЭПМ від 12.04.2021року;

- зобов`язати Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» здійснити зарахування валютних коштів у розмірі 8 640,00 (вісім тисяч шістсот сорок) євро на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ХМЕКС ЛІМІТЕД» № НОМЕР_1 на виконання зобов`язань ООО «ЭЛ 6» за договором оренди № 12-04-2021-ЭП від 12.04.2021 року.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 02.03.2023.

Безпосередньо в судовому засіданні 02.03.2023 представники сторін надали усні пояснення по справі.

Суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, провів судові дебати.

Згідно зі ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2016 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (як банком) (наразі - Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК») та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед" (як клієнтом) було укладено договір банківського рахунку № 03/В6-02/2605-02 за умовами якого банк відкриває клієнту один або декілька рахунків та здійснює розрахунково-касове обслуговування. Номер та валюта рахунку зазначаються в заяві про відкриття поточного рахунку, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.2. договору банк надає клієнту комісійні та інші послуги, пов`язані із здійсненням розрахунково-касового обслуговування, що передбачені цим договором та тарифами. Зокрема за заявою та за кошти клієнта банк здійснює купівлю-продаж безготівкової іноземної валюти або банківських металів за національну валюту України, а також конвертацію (обмін) іноземної валюти. Порядок проведення цих операцій, у т.ч. без подання заяви клієнта, може визначатися іншими договорами між банком та клієнтом.

При здійсненні розрахунково-касового обслуговування, наданні комісійних та інших послуг сторони керуються чинним законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України, внутрішніми документами банку, цим договором (п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 16.1. договору, цей договір укладений на невизначений строк та припиняється за згодою сторін або у випадках, передбачених чинним законодавством України та/або цим договором.

Як стверджує позивач, 01.08.2022 він отримав повідомлення (вих. № 73496 від 14.07.2022) через систему клієнт-банк від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» щодо зарахування 14.07.2022 суми в розмірі 8 640,00 євро (з додаванням Swift), як оплати по договору оренди № 12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021, який укладено з Акціонерним товариством "ЄМП-Новосибірський Електродний Завод" (Російська Федерація).

Однак, позивач наголошує, що вказані вище кошти станом на день подання позовної заяви так і не були зараховані на клієнтський рахунок. Відмову зараховувати кошти банк обґрунтував, зокрема, внутрішньою політикою банку.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, зокрема, на таке:

- банк повідомив клієнта, що не має можливості зарахувати кошти, які надійшли від резидента держави-агресора на рахунок клієнта у зв`язку із запровадженням Національним банком України обмеженнями та відповідно до внутрішньої політики банку;

- операції за договорами оренди не належать до операцій з експорту товару, а отже, не підпадають під дію пп. 2 п. 17-2 Постанови Правління Національного банку України № 18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (далі також - Постанова № 18).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

За приписами ч. 1, 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

За змістом ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Із змісту ст. 525 ЦК України випливає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, між TOB «Хімекс Лімітед» та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» укладено Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування № CMDCORWE-1156669 (для юридичних осіб-клієнтів корпоративного бізнесу) від 31.08.2020 року (далі також - Заява) на підставі якої здійснюється комплексне банківське обслуговування ТОВ «Хімекс Лімітед».

Підписанням цієї Заяви про приєднання Клієнт приєднується до Договору комплексного банківського обслуговування та висловлює повну та безумовну згоду з його умовами.

Договір комплексного банківського обслуговування є укладеним з дати підписання Клієнтом та уповноваженою особою Банку Заяви про приєднання та скріплення її печатками Банку і Клієнта (за наявності). Підписанням Заяви про приєднання Клієнт безумовно визнає, що Заява про приєднання, Правила, Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та банківського обслуговування, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором комплексного банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин Сторін так само, якби їх було викладено та підписано безпосередньо в тексті цього документу.

Банк самостійно встановлює Правила та змінює їхню редакцію, у тому числі визначає перелік Послуг, їх зміст та умови надання. Правила набувають сили у відносинах Сторін за Договором з дати набуття ними чинності. Чинна редакція Правил офіційно оприлюднюється на Сайті Банку.

Банк може вносити зміни до Правил двічі на місяць - 1 (першого) та 15 (п`ятнадцятого) числа кожного календарного місяця та оприлюднювати їх на Сайті Банку. Якщо 1 (перше) та/або 15 (п`ятнадцяте) число припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, оприлюднення здійснюється в перший Робочий день, наступний за ним. Змінені Правила набирають чинності у відносинах Сторін із зазначеної в них дати, але не раніше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати їхнього оприлюднення на Сайті Банку. Такі Правила вважаються прийнятими Клієнтом, якщо до дати набрання ними чинності Клієнт не повідомить Банк про розірвання Договору відповідно до умов Правил.

Передбачена пунктами 4 та 5 Заяви про приєднання періодичність внесення змін до Тарифів та Правил не застосовується у випадках, коли внесення змін обумовлено необхідністю приведення умов Договору у відповідність до вимог законодавства України або виконанням обов`язкових для Банку вимог. У таких випадках, змінені Правила оприлюднюються на Сайті Банку, а також у відділеннях Банку, та набирають чинності у відносинах Сторін із зазначеної в них дати.

Відповідно до пункту 7 Заяви Клієнт погодився, що підписанням Заяви про приєднання Клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з Правилами та Тарифами, що є чинними на дату підписання Заяви про приєднання. В подальшому Клієнт зобов`язаний перед отриманням Послуг ознайомитись з чинною редакцією Правил та діючими на відповідний момент Тарифами, а також 1 (першого) та 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця ознайомлюватись з новими (зміненими) Правилами Банку, які до набрання ними чинності оприлюднюються Банком згідно з пунктом 5 Заяви про приєднання. Звернення Клієнта до Банку для отримання Послуг або вчинення Клієнтом інших фактичних дій, спрямованих на отримання послуг, свідчить про згоду Клієнта з чинною редакцією Правил та діючими Тарифами.

Як стверджує позивач та не спростовано відповідачем, 14.06.2022 Клієнт звернувся до Банку з листом в якому зазначив, що між ним та Акціонерним товариством "ЄМП-Новосибірський Електродний Завод" було укладено договір № 12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021, за умовами якого позивач передав своє майно в оренду. Станом на дату подання позовної заяви до суду передбачене договором оренди майно досі перебуває у користуванні Акціонерного товариства "ЄМП-Новосибірський Електродний Завод".

Клієнт письмово просив Банк повідомити причини не зарахування коштів у розмірі 8640, 00 євро згідно з повідомленням АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (вих. № 55252 від 26.05.2022) на рахунок ТОВ «ХІМЕКС ЛТД», а також вказати строки, протягом яких такі кошти будуть зараховані на банківський рахунок ТОВ «ХІМЕКС ЛТД».

У відповідь на звернення Клієнта від 14.06.2022 Банк у листах № 449 та № 586 від 08.08.2022 повідомив про неможливість зарахування коштів що надійшли від резидента держави-агресора на рахунок Клієнта у зв`язку з внутрішньою політикою Банку щодо переліку Заборонених операцій. Крім того, Банком повідомлено, що відповідний перелік Заборонених операцій розміщено на офіційному веб-сайті АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ».

Також, з наявних у справі доказів вбачається, що 12.08.2022 відповідач у листі № 196 повідомив ТОВ «ХІМЕКС ЛТД» про зміни в політиці банку щодо проведення фінансових операцій, які прямо або опосередковано пов`язані з Російською Федерацією та Республікою Білорусь.

Натомість, обґрунтовуючи заявлений позов ТОВ «ХІМЕКС ЛТД» наголошує, що спірна фінансова операція не повинна підпадати під заборону, оскільки є виключенням відповідно до пп. 2 п. 17-2 Постанови Правління Національного банку України № 18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", а саме:

- переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на рахунки резидентів у банках за операціями з експорту товарів, повернення коштів за операціями з імпорту товарів. У разі надходження коштів із за кордону в російських рублях/білоруських рублях за такими операціями банку дозволяється здійснити обмін цих коштів на міжнародному валютному ринку на іншу валюту (крім російських рублів/білоруських рублів) для її подальшого зарахування на рахунки клієнта.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства в Україні визначає Закон України «Про валюту і валютні операції».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, валютні операції: 2) валютне регулювання - діяльність Національного банку України та в установлених цим Законом випадках Кабінету Міністрів України, спрямована на регламентацію здійснення валютних операцій суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами; 14) уповноважені установи - банки, небанківські фінансові установи та оператори поштового зв`язку, які отримали ліцензію Національного банку України згідно з цим Законом.

Як зазначено у ч. 7 ст. 11 Закону України «Про валюту і валютні операції», уповноважені установи є агентами валютного нагляду, підзвітними Національному банку України. Порядок здійснення валютного нагляду агентами валютного нагляду встановлюються Національним банком України.

Відповідно до п. 14 ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» до функції Національного банку України відноситься здійснення валютного регулювання, визначення порядку виконання операції ви наземні валюті, організація і здійснення валютного нагляду за уповноваженими установами.

24.02.2022 року Указом Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

За приписами п. 20 ч. 1 cт. 7 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк визначає особливості функціонування банківської системи України, діяльності небанківських фінансових установ та інших осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк, здійснення нагляду, в тому числі валютного, за такими особами у разі введення воєнного стану чи особливого періоду, здійснює мобілізаційну підготовку системи Національного банку.

24.02.2022 року Постановою № 18 Національного банку України "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" встановлено правила роботи банків з урахуванням обмежень, визначених цієї Постановою.

Пунктом 2 Постанови № 18 встановлено заборону Банкам проводити операції, що порушують визначені цією постановою обмеження.

Так, пунктом 17 Постанови № 18 встановлено, що уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції:

1) з використанням російських рублів та білоруських рублів;

2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь;

3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь.

При цьому, відповідно до п. 17-2 Постанови № 18 заборони, визначені в пункті 17 цієї постанови, не поширюються на:

- переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних сил України та або на рахунки Кабінету міністрів України, міністерств та інших державних органів України;

- переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на рахунки резидентів у банках за операціями з експорту товарів, повернення коштів за операціями з імпорту товарів. У разі надходження коштів із за кордону в російських рублях/білоруських рублях за такими операціями банку дозволяється здійснити обмін цих коштів на міжнародному валютному ринку на іншу валюту (крім російських рублів/білоруських рублів) для її подальшого зарахування на рахунки клієнта.

- переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на території України з метою здійснення соціальних виплат, виплати заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів;

- переказ кошів (крім російських рублів та білоруських рублів) за валютними операціями фізичних осіб, зазначених у підпунктах 3 та 12 пункту 15 цієї постанови;

- операції із зарахування надходжень кошів (уключаючи надходження коштів у російських рублях / білоруських рублях) із-за кордону на кореспондентський рахунок банку, відкритий іншому банку на території України;

- переказ коштів на території України з рахунку юридичної/фізичної особи, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) у Російській Федерації або в Республіці Білорусь [поточного, вкладного (депозитного) рахунку, рахунку умовного зберігання (ескроу), на інший власний поточний рахунок такої особи (крім кошів у російських рублях / білоруських рублях);

- операції з продажу на території України юридичною/фізичною особою, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) у Російській Федерації або в Республіці Білорусь, безготівкової іноземної валюти, крім російських рублів та білоруських рублів;

- переказ на території України гривні з метою сплати банку комісій та інших платежів за здійснення банком операцій з надання банківських та інших фінансових послуг, а також гривні/іноземної валюти (крім російських рублів та білоруських рублів) з метою виконання власних зобов`язань за кредитними договорами (уключаючи проценти) перед банками.

3 метою з`ясування окремих питань валютного регулювання у період запровадження воєнного стану встановлених Постановою № 18, АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» звернулося до Національного банку України із запитом, в якому в тому числі просило роз`яснити, чи має право суб`єкт господарювання (клієнт) отримувати виручку за експортними договорами, укладеними з резидентами РФ/РБ, та чи повинен Банк зараховувати ці кошти на поточний рахунок суб`єкта господарювання в іноземній валюті (крім російських рублів та білоруських рублів) за наявності експортного договору (укладеного до або після 24 лютого 2022 року), за яким суб`єкт господарювання здійснює надання резиденту РФ рухомого майна в оренду, при цьому після набрання чинності Постановою Кабінету міністрів України № 187 від 03.03.2022 суб`єкт господарювання не розірвав такий експортний договір та/або не повернув своє майно, а резидент РФ продовжує володіти та користуватися таким майном, а також здійснювати відповідні платежі на користь суб`єкта господарювання.

У відповідь на запит Банку Національний банк України надав роз`яснення (лист Національного банку України №640-0007/54279 від 08.08.2022), з яких вбачається, що згідно з підпунктом 2 пункту 17 Постанови № 18 переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на рахунки резидентів у банках дозволяється саме за операціями з експорту товарів.

Стаття 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" визначає експорт товарів як продаж товарів українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб`єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України.

При цьому під терміном "товар" розуміється будь-яка продукція, послуги, роботи. права інтелектуальної власності та інші немайнові права, призначені для продажу (оплатної передачі).

Водночас, відповідно до Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та положень нормативно-правових актів Національного банку України, операції за договорами оренди не належать до операцій з експорту товару. Так, відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу. І Положення про здійснення операцій із валютними цінностями операції, пов`язані з виконанням зобов`язань за договорами оренди, належать до валютних операцій, пов`язаних із рухом капіталу, та є операціями з експорту капіталу у розумінні Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Тож, застосування підпункту 2 пункту 17 Постанови № 18 до валютних операцій з переказу коштів на рахунки резидентів у банках за договорами оренди є неправомірним.

Як вбачається з викладеного, позиція Національного банку полягає в тому, що застосування підпункту 2 пункту 17-2 Постанови № 18 до валютних операцій з переказу коштів на рахунки резидентів у банках за договорами оренди є неправомірним. А відтак, для таких операцій, діє загальна заборона встановлена пунктом 17 Постанови № 18.

Суд також вважає за необхідне наголосити, що відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту цих національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації», встановлено мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є, зокрема, юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації. Правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 вказаної постанови, у тому числі якщо ними передбачається відповідне відчуження у майбутньому, є нікчемними.

Норми Постанови № 187 щодо мораторію (заборони) виконання зазначених в ній зобов`язань/здійснення дій мають виконуватися всіма юридичними та фізичними особами, оскільки відповідно до статті 49 Закону України «Про Кабінет міністрів України» Кабінет міністрів України на основі та на виконання Конституції, законів України, актів Президента України, постанов Верховної ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти, зокрема постанови.

Відповідно до п. 13.2. ст. 13 глави 2 правил банківського обслуговування суб`єктів господарювання - клієнтів корпоративного бізнесу в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», які є невід`ємною частиною Публічної пропозиції для суб`єктів господарювання - клієнтів корпоративного бізнесу, та чинна редакція яких офіційно оприлюднено на сайті банку в мережі Інтернет https:/raiffeisen.ua, якщо клієнт здійснює операцію, що містить ознаки Забороненої операції або такої, що підлягає обов`язковому або внутрішньому фінансовому моніторингу, банк на власний розсуд має право відмовитися від проведення операції клієнта, у тому числі повернути клієнту розрахунковий документ (та грошові кошти на рахунок клієнта, якщо їх було списано за такою операцією).

Інформація про Заборонені операції розміщується на сайті Банку в мережі Інтернет https:/raifeisen.ua/about/compliance. Відповідно до Політики Банку до Заборонених операцій віднесено, зокрема, фінансові операції клієнтів, які прямо або опосередковано пов`язані з рф/рб та/або мають наступні ознаки (але не обмежуючись ними), зокрема:

- з оплати на контрагента, який має кінцевого бенефіціарного власника резидента рф/рб;

- з метою приховування реального вигодонабувача - резидента рф/рб;

- з оплати товарів / послуг виробництва (походження) рф/рб;

- з оплати транспортно-експедиційних послуг по території рф/рб;

- пов`язані зі зміною учасників фінансової операції з метою виведення коштів на користь резидентів рф/рб, маскування уникнення обмежень, застосованих до резидентів рф/рб;

- із зарахування виручки від контрагентів-резидентів рф/рб за експорт товарів (продукції. робіт/послуг), що поставлені після 24.02.2022 року;

- пов`язані з іншими випадками, що свідчать про уникнення або сприяння уникненню вимог НБУ.

Отже, з огляду на наведені вище обставини суд дійшов висновку, що банк за наявності достатніх підстав відмовив ТОВ «ХІМЕКС ЛТД» у проведені операції із зарахування коштів від 14.07.2022 сумі 8 640,00 євро. АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» належним чином повідомило позивача про обставини, які вплинули на відмову в проведення операції у листах № 449 та № 586 від 08.08.2022, а також розмістивши відповідний перелік на офіційному веб-сайті банку.

У той же час, позивач необґрунтовано посилається на виключення, передбачені підпунктом 2 пункту 17-2 Постанови № 18 як на підставу для виконання відповідачем спірної фінансової операції.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед" до Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2023 року.

Суддя Ю.О.Підченко