ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 року м.Дніпро Справа № 904/737/18 (904/750/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022р. у справі №904/737/18(904/750/22)

за позовом Приватного акціонерного товариства Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ", м.Палоград, Дніпропетровська область

до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, м.Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - розпорядник майна Приватного акціонерного товариства Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" арбітражний керуючий Ткаченко Денис Володимирович, м.Дніпро

про визнання рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу протиправним, його скасування та визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо складання інкасових доручень, прийнятих на виконання рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022 року

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022р. (повний текст складено - 17.11.2022р., суддя - Камша Н.М., м. Дніпро) у справі №904/737/18(904/750/22) відхилено усне клопотання представника позивача про відкладення судового засідання. В задоволенні позову відмовлено. Судові витрати покладено на позивача. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2022р. у даній справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що:

- з огляду на дату відкриття провадження у даній справі про банкрутство (02.04.2018р.), враховуючи положення ст.19 Закону про банкрутство дія мораторію не поширюється на вимоги поточних кредиторів, тобто ті вимоги, які виникли після 02.04.2018р.;

- поточні кредитори можуть здійснювати стягнення з боржників боргу, на який не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів. Якщо стягнення здійснюється з рахунків боржника в установах банку, то контролювати цей процес має розпорядник майна, а якщо звертається стягнення на майно боржника, то цей процес має відбуватись виключно за ухвалами господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника;

- згідно розрахунку до рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. сума податкового боргу, яка підлягає стягненню складає 4072151,08 грн., в тому числі ПДВ - 622446,67 грн., орендна плата з юридичних осіб - 2981896,65 грн., податок на нерухомість - 334210,71 грн., рентна плата за спецвикористання води - 133597,05 грн. Вказаний борг виник після відкриття провадження у справі про банкрутство. Відповідно до зазначеного рішення відповідачем здійснюється стягнення сум податкового боргу з рахунків платника у банківських установах, а не звернення стягнення на майно. В розрахунку до цього рішення в колонці "Дата виникнення податкового боргу" вказано дати, які є датами виникнення податкового боргу;

- відповідно до рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. по орендній платі з юридичних осіб стягується податковий борг за податковою декларацією № від 31.01.2020р. у сумі 331321,85 грн. (платіж за грудень 2020р., термін сплати - 01.02.2021р.), за податковою декларацією № від 02.02.2021р. у сумі 2650574,80 грн. (платежі за січень - серпень 2021р.), платіж за вересень 2021р. не входить до сум, які стягуються. У справі №904/737/18(904/9818/21) здійснювалось стягнення за податковою декларацією № від 31.01.2020р. у сумі 3313218,50 грн. (платежі за лютий - листопад 2020р.), платежі за січень та грудень 2020р. не входили до сум, які стягувались у даній справі;

- інкасові доручення №№14502, 14503, 14504, 14505, 14506, 14507, 14508, 14509 від 24.01.2022р. заповнені відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 (зі змінами);

- сума стягнутих коштів згідно рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. відображається в інтегрованій картці по орендній платі з юридичних осіб ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" у лютому 2022р. у зв`язку з тим, що кошти до бюджету надійшли у лютому 2022р. і рознесені до інтегрованої картки платника податків у лютому 2022р.;

- судом відхилено доводи позивача та третьої особи про необхідність отримання ухвали господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, для здійснення стягнення грошових коштів при задоволенні вимог поточних кредиторів. Позивач та третя особа стверджували, що до прийняття рішення про стягнення поточного податкового боргу податковий орган мав звернутися до господарського суду і отримати відповідну ухвалу та повідомити про таке рішення розпорядника майна боржника. Під час вирішення спору встановлено, що вимоги, які зазначені в інкасових дорученнях, є поточними, тому на них не поширюється дія мораторію (ст.41 КУзПБ). КУзПБ не виключає можливості стягнення поточної заборгованості з рахунків боржника. При цьому, КУзПБ не передбачає обов`язку поточного кредитора, вимоги якого є безспірними (у даному випадку податковий борг самостійно задекларований позивачем), перед стягненням грошових коштів отримувати ухвалу господарського суду, прийняту у справі про банкрутство, про надання дозволу на списання грошових коштів. Арбітражний керуючий - розпорядник майна (як форму контролю) має вживати заходи щодо неможливості стягнення грошових коштів з рахунків боржника, якщо таке стягнення суперечить чинному законодавству;

- посилання позивача та третьої особи на положення абз.4 ч.5 ст.41 КУзПБ щодо звернення стягнення на майно боржника (виключно за ухвалою суду) суд відхилив з огляду на те, що ця норма застосовується у випадку звернення стягнення саме на майно боржника, а не на грошові кошти. Щодо стягнення грошових коштів процедура врегульована законодавством про банкрутство (абз.3 ч.5 ст.41 КУзПБ);

- спірне рішення підписано повноважною особою. Підпис уповноваженої особи скріплений відповідною печаткою, містить штрих-код, вихідний номер та дату;

- вимоги позивача про скасування рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, визнання протиправними дій ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо складання інкасових доручень, прийнятих на виконання рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. підлягають відхиленню, оскільки є похідними від позовної вимоги про визнання рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. протиправним.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Приватне акціонерне товариство Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022р. у справі №904/737/18(904/750/22) та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права;

- у рішенні №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. вказано, що уповноважена особа ГУ ДПС у Дніпропетровській області відповідно до п.95.5 ст.95 ПК України вирішила здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах. Рішення підписала уповноважена особа ГУ ДПС у Дніпропетровській області Ольга Онул. 24.01.2022р. відповідач направив до банківських установ інкасові доручення та фактично провів списання грошових коштів. Ні суми, ні періоду, за який планується проводити погашення заборгованості не було вказано. Враховуючи, що лист про погодження переліку майна на 55990000,00 грн. було підписано тією ж особою, що і рішення, можливо припустити, що погашення усієї суми стосується 55990000,00 грн. 11.02.2022р. відповідно до інкасових доручень, які було видано на підставі рішення, в АТ "Альфа-Банк" було списано з рахунку позивача 275,94 грн. погашення податкового боргу по орендній платі, в АТ "Райффайзен Банк" було списано з позивача 108711,67 грн. та 626,38 грн.;

- відповідач, який є кредитором у справі про банкрутство та усвідомлюючи про обов`язок звернення до суду не тільки не звернувся до суду, але не поставив до відома арбітражного керуючого - розпорядника майна, чим було грубо порушено вимоги ст.41 КУзПБ;

- навіть враховуючи підстави для оформлення інкасових доручень з боку відповідача було порушено вимоги діючого законодавства;

- суд не надав повної оцінки всім обставинам, на які посилався позивач щодо оскарження рішення;

- позивач має договірні відносини з Павлоградською міською радою відносно оренди землі. Відповідно до умов договору оренди не вказано, що орендодавець надав повноваження щодо контролю та стягненню заборгованості третім особам;

- вимога погашення усієї суми податкового боргу відповідно до рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. суперечить рівності прав усіх кредиторів. Не зважаючи на ці обставини та в порушення рівності прав усіх кредиторів відповідач в часткове задоволення вимог кредиторів списав грошові кошти з рахунків в банківських установах;

- рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. підписано не встановленою особою;

- в рішенні №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. та в інкасових дорученнях №№14502, 14503, 14504, 14505, 14506, 14507, 14508, 14509 від 24.01.2022р. не зазначено та не можливо встановити, чи відповідає стягнений борг умовам п.95.5 ст.95 ПК України, оскільки ні в самому рішенні не вказаний період за який проводиться стягнення, так само відсутня така інформація в інкасових дорученнях;

- період боргу відповідачем був розрахований: 01.02.2021р., 02.03.2021р., 20.03.2021р., 30.04.2021р., 34.05.2021р., 30.06.2021р., 30.07.2021р, 30.08.2021р., 30.09.2021р., загальна сума розрахованого боргу складає 2981896,65 грн. Дата виникнення боргу відповідачем не вказана. Таким чином, суд не може ні підтвердити, ні спростувати розрахунок суми боргу;

- відповідно до інформації, яка знаходиться в системі Електронний кабінет платника податків, кошти, які були стягнені з рахунків банку в сумі 109613,99 грн., відображаються як сплата за лютий 2022р., тобто за інший період ніж вказано в поясненні відповідача. Корегування зобов`язань за 2021р. з боку відповідача не відбулось, таким чином на думку позивача, це свідчить про додаткові порушення з боку відповідача при винесенні рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. та оформлення інкасових доручень, оформлених на підставі цього рішення.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022р. - без змін. Посилається на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022р. є таким, що винесене у відповідності до вимог чинного законодавства. Доводи апеляційної скарги про необхідність отримання ухвали господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, для здійснення стягнення грошових коштів при задоволенні вимог поточних кредиторів є безпідставними, оскільки такої прямої вимоги законодавство в даному випадку не містить. Інші доводи відзиву на апеляційну скаргу дублюються з оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду.

Третя особа наданими їй процесуальними правами не скористалась та не направила на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №904/737/18(904/750/22) визначено колегію суддів: головуючий суддя - Білецька Л.М. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.12.2022р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2022р. відкладено вирішення питання щодо прийняття певного процесуального рішення з розгляду апеляційної скарги до надходження до апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/737/18(904/750/22).

14.12.2022р. справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи перебування у відпустці судді-доповідача Білецької Л.М. за розпорядженням керівника апарату суду №2157/22 від 19.12.2022р. призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2022р. апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору та доказів надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2023р. відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 01.03.2023р.

20.02.2023р. на електронну адресу суду від представника ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" адвоката Павлової Ю.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з перебуванням у відпустці. Проте доказів в обґрунтування заявленого клопотання представником не надано.

В судове засідання 01.03.2023р. учасники справи своїх повноважних представників не направили.

Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представників учасників судового процесу.

01.03.2023р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2018р. відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ".

На даний час провадження у справі №904/737/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" перебуває на стадії процедури санації.

Приватне акціонерне товариство Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області про визнання протиправним рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, скасування зазначеного рішення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.04.2022р., запропоновано подати до суду: позивачу - оригінали документів, доданих до позовної заяви (для огляду в судовому засіданні), відповідь на відзив відповідача, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів, докази направлення копії відповіді на відзив відповідачу; відповідачу - відзив на позову заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову, одночасно надіслати позивачу, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання, докази в обґрунтування заперечень, заперечення на відповідь на відзив, документальне та нормативне обґрунтування викладених доводів, докази направлення копії заперечення позивачу.

21.04.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 21.04.2022р. оголошено перерву до 10.05.2022р.

10.05.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшли пояснення на виконання вимог ухвали та додаткові докази.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2022р. задоволено заяву ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" та ГУ ДПС у Дніпропетровській області про продовження строку розгляду підготовчого провадження. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів (до 04.07.2022р.). Оголошено перерву у підготовчому засіданні на 24.05.2022р. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - розпорядника майна ПрАТ Завод "ПАВЛОГРДХІММАШ" арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. Зобов`язано позивача надати належні докази направлення копії заяви на адресу відповідача, направити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - копії позову з додатками, докази направлення подати до суду. Запропоновано учасникам справи подати до суду: позивачу - відповідь на відзив; відповідачу - заперечення на відповідь на відзив (за наявності); направити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - копії відзиву з додатками, докази направлення подати до суду; розпоряднику майна ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" арбітражному керуючому Ткаченку Д.В. - письмові пояснення по суті спору, копію пояснень направити на адресу позивача та відповідача, докази направлення подати до суду.

23.05.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області (електронною поштою) від розпорядника майна ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. надійшли письмові пояснення по суті спору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2022р. відкладено підготовче засідання на 20.06.2022р. Повторно зобов`язано: позивача - подати відповідь на відзив відповідача, докази направлення копії відповіді на відзив відповідачу та третій особі; відповідача - подати заперечення на відповідь на відзив (за наявності), докази направлення копії заперечень на відповідь на відзив позивачу та третій особі, направити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - копію відзиву з додатками, докази направлення подати до суду. Зобов`язано відповідача подати пояснення щодо додаткових обґрунтувань позивача та третьої особи, копії пояснень направити позивачу та третій особі, докази направлення подати для долучення до матеріалів справи. Зобов`язано третю особу надати докази направлення письмових пояснень на адресу позивача та відповідача.

26.05.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь представника позивача на відзив та пояснення відповідача.

03.06.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання розпорядника майна ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. з доказами направлення (отримання) позивачем та відповідачем письмових пояснень по суті спору.

20.06.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшли: заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі; заперечення на письмові пояснення третьої особи, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні 20.06.2022р. оголошено перерву до 18.07.2022р.

18.07.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області надійшли:

- уточнена позовна заява (електронною поштою), в якій позивач просив: визнати рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу протиправним; скасувати рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу; визнати протиправними дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо складання інкасових доручень, прийнятих на виконання рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р.; судові витрати покласти на відповідача;

- пояснення з додатком від позивача на заперечення відповідача.

В судовому засіданні 18.07.2022р. оголошено перерву до 02.08.2022р.

02.08.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшли: відзив на уточнену позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі; заява про залишення позовної заяви без руху, в якій відповідач просив перевірити сплату судового збору, згідно поданої уточненої позовної заяви відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" та у разі встановлення недоплати судового збору залишити без руху уточнену позовну заяву та надати строк для усунення недоліків.

У підготовчому засіданні 02.08.2022р. Господарським судом Дніпропетровської області встановлені недоліки, допущені позивачем під час подання до суду уточненої позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2022р. заяву відповідача про залишення без руху уточненої позовної заяви задоволено, позовну заяву залишено без руху, зобов`язано позивача у десятиденний строк з дня отримання ухвали подати докази сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.

15.08.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області (електронною поштою) від представника позивача надійшло клопотання з доказами сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022р. продовжено розгляд справи, призначено підготовче засідання на 12.09.2022р.

12.09.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області (електронною поштою) надійшло клопотання розпорядника майна ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. щодо відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з участю в черговому засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2022р. клопотання розпорядника майна щодо відкладення розгляду справи на іншу дату - відхилено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.10.2022р.

04.10.2022р. розпорядником майном подано клопотання про зупинення розгляду даної справи.

У судовому засіданні 04.10.2022р. оголошено перерву до 06.10.2022р.

06.10.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 06.10.2022р. оголошено перерву до 10.10.2022р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2022р. відмовлено у задоволенні клопотання розпорядника майна про зупинення розгляду справи.

Судове засідання, призначене на 10.10.2022р. не відбулось через довготривалу оголошену повітряну тривогу у м. Дніпрі з метою дотримання безпеки учасників провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2022р. призначено судове засідання на 09.11.2022р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2022р. відкладено розгляд справи по суті на 15.11.2022р.

У судовому засіданні 15.11.2022р. представником позивача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з подачею апеляційних скарг у даній справі.

Відповідач проти задоволення клопотання позивача заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, місцевий господарський суд 15.11.2022р. ухвалив оскаржуване судове рішення.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, на які учасники провадження у справі посилаються в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про наступне.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача, заявлені в межах справи про банкрутство ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу протиправним та його скасування, а також визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо складання інкасових доручень, прийнятих на виконання рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України.

Згідно із ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичних особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Таким чином, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним та Господарськими кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору судом іншої юрисдикції (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019р. у справі №910/8729/18).

Позовні вимоги мотивовано наступним.

За твердженням позивача, у зв`язку з порушенням стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, зокрема, і щодо стягнення податкового боргу.

01.02.2022р. позивачем отримано від відповідача лист з вимогою про надання переліку майна для включення його до складу заставного майна. У вказаному листі було зазначено, що загальна сума податкового боргу складає 55990000,00 грн., а загальна вартість майна, що перебуває у податковій заставі складає 3343500 грн. Також в листі встановлено строк для надання відповіді - до 27.01.2022р. До листа відповідача було додано рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. В цьому рішенні зазначено, що уповноважена особа ГУ ДПС у Дніпропетровській області відповідно до п.95.5 ст.95 ПК України вирішила здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах. Рішення підписано уповноваженою особою ГУ ДПС у Дніпропетровській області Ольгою Онул.

За твердженням позивача, ні суми, ні періоду за який планується проводити погашення заборгованості не було зазначено. Враховуючи, що лист про погодження переліку майна на 55990000 грн. було підписано тією ж особою, що і рішення, позивач вважає, що погашення усієї суми стосується 55990000,00 грн.

11.02.2022р. відповідно до інкасового доручення, яке було видано на підставі рішення, в АТ "Альфа Банк" було списано з рахунку позивача 275,94 грн. на погашення податкового боргу по орендній платі. Перерахування відбулось на рахунок UA 004583.

Також, 11.02.2022р. відповідно до інкасового доручення, яке було видано на підставі рішення, в АТ "Райффайзенбанк" було списано з позивача 108711,67 грн. та 626,38 грн.

Позивач зазначає, що у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувають дві справи за позовом ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу до бюджету шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків та судового збору (справа №904/737/18(904/9818/21) та справа №904/737/18(904/3893/20). У зазначених справах проводиться стягнення заборгованості за деклараціями зі сплати за землю за 2018, 2019, 2020 роки. У виписках з банку зазначено, що відповідачем було проведено стягнення заборгованості саме по орендній платі. Крім того, позивач має договірні відносини з Павлоградською міською радою відносно оренди землі. Умови договору оренди не містять посилання на те, що орендодавець надав повноваження щодо контролю та стягненню заборгованості третім особам.

За твердженням позивача вимога про погашення усієї суми податкового боргу відповідно до рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. суперечить рівності прав усіх кредиторів. Не зважаючи на ці обставини та в порушення рівності прав усіх кредиторів, відповідач здійснив часткове задоволення вимог кредиторів шляхом списання грошових коштів з рахунків в банківських установах.

Позивач також посилався на те, що у спірному рішенні відсутній відбиток штампу контролюючого органу та рішення підписано невстановленою особою, оскільки у ньому відсутнє посилання на документ, яким визначено статус уповноваженої особи, яка це рішення підписала.

Як вбачається із матеріалів справи, розпорядник майна ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" арбітражний керуючий Ткаченко Д.В., який залучений до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - підтримав позовні вимоги.

Натомість, відповідач, посилаючись на положення ст.95 ПК України зазначив, що спірне рішення прийнято ним у відповідності до чинного законодавства щодо податкового боргу, який самостійно задекларований, але не оплачений позивачем протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати. Рішення про стягнення сум податкового боргу стосується тих вимог, на які не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів. Також відповідач послався на те, що спірне рішення підписано уповноваженою особою, дані про яку внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача та третьої особи, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що 02.04.2018р. відносно боржника - ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" відкрито провадження у справі про банкрутство, а провадження у справі на час її розгляду перебуває в процедурі санації, введеної ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2018р.

Банкрутством, як різновидом процедур, що здійснюються в межах спеціалізації господарського судочинства, є судова процедура, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені спеціальним КУзПБ, прийнятим відповідно до Закону України від 18.10.2018р. №2597-VІІІ та введеним в дію з 21.10.2019р.

Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою найповнішого задоволення у ній вимог кредиторів - приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній законодавством про банкрутство.

При врегулюванні відносин неплатоспроможності законодавець відійшов від принципу їх розподілу за ознаками наявності у сторони (кредитора боржника) владних повноважень чи свободи волевиявлення, що характерно для цивільних правовідносин, об`єднавши їх в єдине провадження у справі про банкрутство з огляду на необхідність формування єдиного реєстру грошових вимог кредиторів та задоволення їх згідно з визначеною законом черговістю та пропорційністю. Зазначене дозволяє ефективно захистити право особи (кредитора, боржника) в межах одного судового провадження, уникаючи розподілу його на способи захисту, характерні для окремих юрисдикцій (адміністративної чи цивільної).

Застосувавши принцип концентрації у справі про банкрутство ряду майнових та немайнових спорів, КУзПБ розширив підсудність господарському суду спорів, які виникають у відносинах неплатоспроможності боржника та які раніше розглядалися судами інших юрисдикцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Абзацом 4 ч. 2 ст. 7 КУзПБ передбачено, що у разі, якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

Такі повноваження суду характерні для адміністративного судочинства, яким розглядаються спори осіб із суб`єктами владних повноважень. Отже, законодавцем наділено господарські суди у справі про банкрутство повноваженнями щодо розгляду спору між боржником та суб`єктом владних повноважень за правилами офіційного з`ясування всіх обставин справи, характерними для розгляду адміністративних спорів (щодо виявлення та витребування доказів з ініціативи суду), що не передбачено загальними нормами ГПК України.

Специфіка правовідносин у процедурі банкрутства полягає у необхідності комплексного та збалансованого регулювання приватно-правових та публічно-правових інтересів щодо неплатоспроможної особи, що вимагає застосування приватно-правових та публічно-правових механізмів у ході провадження у справі про банкрутство. У різні періоди свого розвитку законодавець по-різному проводив межу між приватним та публічним інтересом в регулюванні відносин неплатоспроможності. Законодавство про неплатоспроможність є комплексним, воно об`єднує правові норми приватного та публічного права заради досягнення єдиної мети - найбільш повного задоволення у процедурі банкрутства вимог приватних та публічних кредиторів (податкових органів, органів соціального забезпечення), оскільки по завершенню ліквідаційної процедури таке задоволення унеможливлюється ліквідацією юридичної особи чи використанням майна боржника для задоволення вимог інших кредиторів, які включені до реєстру вимог кредиторів в ході провадження у справі про банкрутство.

За загальним правилом, публічно-правові відносини у сфері адміністрування податків, сплати загальнообов`язкових соціальних внесків регулюються ПК України та законами, які визначають порядок виникнення і сплати податкових зобов`язань та зобов`язань зі сплати цих внесків.

Так, ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також елементи податку, підстави надання податкових пільг та порядок їх застосування, відповідальність за порушення податкового законодавства визначаються ПК України або законами, які вносять до нього зміни (ст. ст. 4, 7 ПК України).

Однак законодавець не ототожнює поняття "виникнення" податкових зобов`язань з поняттями "стягнення податкового боргу" чи "погашення податкового боргу". Процедура стягнення (погашення) податкового боргу може регулюватися ПК України та іншими нормативними актами.

Зокрема, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені КУзПБ, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій (п. 1.3 ст. 1 ПК України).

З урахуванням наведеного, з прийняттям КУзПБ законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможності особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї.

За висновками Великої Палати Верховного Суду та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеними в постанові від 20.05.2020р. у справі №1340/3510/18 та в постанові від 05.07.2019р. у справі №826/17147/18 спір за позовом боржника про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є майновим за своєю правовою природою, оскільки за наслідком його розгляду в податкового органу може виникнути право на стягнення з боржника певної грошової суми (майнове право), яка в розумінні ст. 190 ЦК України є майном боржника.

Таким чином, вимога особи, щодо якої порушено справу про банкрутство, про визнання протиправним та скасування рішення органу ДПС як майновий спір боржника, підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду.

Правові висновки аналогічні зазначеним вище викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021р. у справі №905/2030/19(905/1159/20).

КУзПБ та ГПК України є нормативними актами рівної юридичної сили - процесуальними законами, які мають визначену законодавцем сферу правового регулювання. Таким чином, у випадку колізії норм між статтею 7 КУзПБ та статтею 20 ГПК України повинні застосовуватися ті процесуальні норми, які прийняті пізніше.

Відтак у правовідносинах щодо визначення розміру податкових зобов`язань боржника у справі про банкрутство шляхом оскарження рішення податкового органу з 21.10.2019р. підлягають застосуванню положення ст. 7 КУзПБ, які визначають юрисдикцію розгляду таких спорів у межах провадження у справі про банкрутство у господарському судочинстві.

Щодо суті позовних вимог апеляційний господарський суд враховує наступне.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2019р. відкрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію).

Місцевий господарський суд правомірно врахував, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ провадження у даній справі про банкрутство позивача, до якого застосована процедура санації, здійснюється за положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

Відповідно до ст.19 Закону про банкрутство мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію (ч.1). Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна (ч.2). Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо (ч.3). Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли через відмову боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Законом (ч.4). Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника (ч.5). Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство (ч.6). Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство (ч.7). Правові наслідки дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовуються, якщо провадження у справі припинено на підставі п.11 ч.1 ст. 83 цього Закону (ч.8). Активи боржника, які перебувають у податковій заставі, можуть бути звільнені господарським судом з податкової застави, про що виноситься ухвала у судовому засіданні за участю органу доходів і зборів (ч.9).

Беручи до уваги ці положення Закону про банкрутство, можна дійти висновку, що поточні кредитори можуть здійснювати стягнення з боржників боргу, на який не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів. Якщо стягнення здійснюється з рахунків боржника в установах банку, то контролювати цей процес має розпорядник майна, а якщо звертається стягнення на майно боржника, то цей процес має відбуватись виключно за ухвалами господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Згідно із абз.2 п.95.5 ст.95 ПК України у разі, якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

У таких випадках рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи. Рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Матеріалами даної справи спростовуються доводи позивача, що ні суми, ні періоду за який планується проводити погашення заборгованості в рішенні №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. не було зазначено. Так, згідно розрахунку до рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. сума податкового боргу, яка підлягає стягненню складає 4072151,08 грн., в тому числі: ПДВ - 622446,67 грн., орендна плата з юридичних осіб - 2981896,65 грн., податок на нерухомість - 334210,71 грн., рентна плата за спецвикористання води - 133597,05 грн. Зазначений податковий борг виник після відкриття провадження у справі про банкрутство. В розрахунку до рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р., в колонці "Дата виникнення податкового боргу", вказано дати, які є датами виникнення податкового боргу. Згідно рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р., по орендній платі з юридичних осіб стягується податковий борг за податковою декларацією № від 31.01.2020р. у сумі 331321,85 грн. (платіж за грудень 2020р., термін сплати - 01.02.2021р.), за податковою декларацією № від 02.02.2021р. у сумі 2650574,80грн. (платежі за січень - серпень 2021р.), платіж за вересень 2021р. не входить до сум, які стягуються.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідно до рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р., Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області здійснюється стягнення сум податкового боргу з рахунків платника у банківських установах, а не звернення стягнення на майно.

Доводи позивача про те, що у справі №904/737/18(904/9818/21) та №904/737/18(904/3893/20) ГУ ДПС у Дніпропетровській області проводиться стягнення заборгованості за деклараціями зі сплати за землю за 2018, 2019, 2020 роки спростовуються тим, що у справі №904/737/18(904/9818/21) здійснювалось стягнення за податковою декларацією № від 31.01.2020р. у сумі 3313218,50 грн. (платежі за лютий - листопад 2020р.), а предметом розгляду у справі №904/737/18(904/3893/20) були податкові зобов`язання за вказаною декларацією за січень 2020р. на суму 331321,85 грн., а в даній справі розглядаються податкові зобов`язання за зазначеною декларацією, але за грудень 2020р. (термін сплати - 01.02.2021р.) на суму 3313218,50 грн., а також за податковою декларацією № від 02.02.2021р. у сумі 2650574,80 грн. (платежі за січень - серпень 2021р.).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що інкасові доручення №№14502, 14503, 14504, 14505, 14506, 14507, 14508, 14509 від 24.01.2022р. заповнені відповідачем згідно з Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004р. за №377/8976 (зі змінами).

Сума стягнутих коштів, згідно рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р., відображається в інтегрованій картці по орендній платі з юридичних осіб ПрАТ Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" у лютому 2022р. у зв`язку з тим, що кошти до бюджету надійшли у лютому 2022р. і рознесені до інтегрованої картки платника податків у лютому 2022р.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач має договірні відносини з Павлоградською міською радою відносно оренди землі, а відповідно до умов договору оренди не вказано, що орендодавець надав повноваження щодо контролю та стягненню заборгованості третім особам - апеляційний господарський суд враховує наступне.

У відповідності до п.п.14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу у межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із п.41.1 ст.41 ПК України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Непогашення податкового боргу, зокрема, з самостійно задекларованих зобов`язань, дає право контролюючому органу здійснити за цього платника податку і в інтересах держави заходи на погашення податкового боргу, який виник через таку несплату. При цьому, такі заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як це вимагається ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено критерій поведінки державного органу у сфері публічних відносин.

Враховуючи, що у даному випадку податковий борг самостійно задекларований позивачем та є безспірним, апеляційний господарський суд відхиляє доводи позивача в цій частині.

Апеляційним господарським судом відхиляються доводи позивача про необхідність отримання ухвали господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, для здійснення стягнення грошових коштів при задоволенні вимог поточних кредиторів.

Так, як вбачається із матеріалів справи, позивач та третя особа (розпорядник майна позивача) стверджували, що до прийняття рішення про стягнення поточного податкового боргу податковий орган мав звернутися до господарського суду і отримати відповідну ухвалу та повідомити про таке рішення розпорядника майна боржника.

Разом з тим, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що вимоги, які зазначені в інкасових дорученнях, є поточними, а тому на них не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Колегія суддів апеляційного господарського суду також відхиляє доводи апеляційної скарги, що вимога погашення усієї суми податкового боргу відповідно до рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. суперечить рівності прав усіх кредиторів, оскільки така можливість передбачена законодавством про банкрутство.

Слід звернути увагу, що КУзПБ (введений в дію з 21.10.2019р.) також не виключає можливості стягнення поточної заборгованості з рахунків боржника. Так, у ч.5 ст.41 КУзПБ передбачено, що стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, проводиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий.

При цьому ані Закон про банкрутство, ані КУзПБ не передбачають обов`язку поточного кредитора, вимоги якого є безспірними (у даному випадку податковий борг самостійно задекларований позивачем), перед стягненням грошових коштів отримувати ухвалу господарського суду, прийняту у справі про банкрутство, про надання дозволу на списання грошових коштів. Арбітражний керуючий - розпорядник майна (як форма контролю) має вживати заходи щодо неможливості стягнення грошових коштів з рахунків боржника, якщо таке стягнення суперечить чинному законодавству.

Посилання позивача на положення абз.4 ч.5 ст.41 КУзПБ щодо звернення стягнення на майно боржника (виключно за ухвалою суду) також відхиляються апеляційним господарським судом з огляду на те, що ці положення застосовуються у випадку звернення стягнення саме на майно боржника, а не на грошові кошти. Разом з тим, процедура стягнення грошових коштів врегульована абз.3 ч.5 ст.41 КУзПБ.

Стосовно доводів скаржника про те, що рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. підписано не встановленою особою апеляційним господарським судом враховується наступне.

Згідно з наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 03.02.2021р. №175, копію якого надано відповідачем до матеріалів даної справи, начальник Головного управління ДПС у Дніпропетровській області уповноважила начальника Павлоградського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Онул Ольгу на прийняття рішень про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках (п.95.5 ст.95 ПК України).

Таким чином, рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. підписано повноважною особою. Підпис уповноваженої особи скріплений відповідною печаткою, містить штрих-код, вихідний номер та дату.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р.

При цьому, вимоги позивача про скасування рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу та визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо складання інкасових доручень, прийнятих на виконання рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. також підлягають відхиленню, оскільки є похідними від позовної вимоги про визнання рішення №4015/6/04-36-13-06-11 від 19.01.2022р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу протиправним.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог у даній справі.

Враховуючи межі перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не отримали підтвердження під час апеляційного провадження, не спростовують висновків місцевого господарського суду та не доводять порушення судом норм матеріального і процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Вказані вимоги судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення були дотримані.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З огляду на встановлені обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в апеляційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний господарський суд, з підстав, викладених у п. 3.3 даної постанови, дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Завод "ПАВЛОГРАДХІММАШ" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022р. у справі №904/737/18(904/750/22) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.03.2023р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд