ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2023м. ДніпроСправа № 904/379/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон", м. Черкаси

до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", м. Київ в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", м. Вільногірськ Дніпропетровської області

про стягнення 50 677,01 грн, -

Суддя Бажанова Ю.А.

Без виклику (повідомлення) учасників

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на свою користь 249 605,99 грн основного боргу, 677,01 грн 3% річних. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку за договором поставки №755-2 від 05.12.2022 в частині проведення оплати за поставлений товар на підставі чого позивачем в зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за договором за період з 08.12.2022 по 31.12.2022 нараховані 3% річних від простроченої суми, що складає 677,01грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2023 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Разом з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" подано заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на грошові кошти, що належать Акціонерному товариству "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" у межах ціни позову 250 283,00 грн, що знаходяться на рахунках в наступних банківських установах: АТ "Укрексімбанк" у м. Дніпрі, МФО Банка 322313, номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" про забезпечення позову відмовлено.

30.01.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області від філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з частковою оплатою відповідачем заборгованості за поставлений товар, а також у зв`язку з форс-мажорними обставинами, спричиненими військовою агресією на території України, а тому позовні вимоги не відповідають дійсності.

09.02.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, не підтверджено факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому просить суд відхилити доводи відповідача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

10.02.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 50 000,00 грн основного боргу та 677,01 грн 3% річних. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 13 754,24 грн., з яких: 3 754,24 грн. - судовий збір, 10 000,00 грн. - витрати на правничу допомогу.

Заява про зменшення позовних вимог мотивована тим, що відповідач частково здійснив оплату заборгованості 18.01.2023 у розмірі 50 000,00 грн та 31.01.2023 у розмірі 149 605,99 грн., на підтвердження чого надані копії платіжних інструкцій №224997 від 18.01.2023 та №225320 від 31.01.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Таким чином, ціна позову, з урахуванням прийняття заяви про зменшення розміру позовних вимог від 10.02.2023, склала 50 677,01 грн.

16.02.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" надійшло клопотання про повернення судового збору в якому просить повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" частину сплаченого судового збору у розмірі 1070,24грн, перерахованого згідно з платіжного доручення №59 від 12.01.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2023 повернуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" частину судового збору у розмірі 1 070,24грн перерахованого згідно з платіжного доручення №59 від 12.01.202.

24.02.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області від філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 50 000,00 грн заборгованості за договором поставки №755-2 від 05.12.2022р., 677,01 грн 3% річних, 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та вимог щодо стягнення судових витрат.

У відзиві відповідач звертає увагу на те, що 30.01.2023 покупцем було здійснено ще одну оплату за поставлений товар в сумі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №225289 від 30.01.2023 року. Таким чином вважає, що відповідач здійснив розрахунок за поставлений товар за даним договором в повному обсязі чим вжив усі залежні від нього заходи та повністю виконав свої зобов`язання за договором №755-2 від 05.12.2022, таким чином на час розгляду справи відсутній предмет спору в частині стягнення заборгованості та 3% річних.

Крім того, відповідач заперечує проти вимог позивача про стягнення з відповідача 10 000грн витрат на професійну допомогу так як вважає, що заявлена сума не відповідає критерію розумності, є надмірною та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

27.02.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" надійшла заява в якій просить прийняти заяву до розгляду з первісним позовом та стягнути з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на свою користь 677,01 грн 3% річних, 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2 684,00 судового збору; провадження у справі в частині 50 000,00 грн. закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. У вказаній заяві позивач повідомив, що відповідач 17.02.2023 провів остаточний розрахунок у сумі 50 000,00 грн. на підтвердження чого надано копію платіжної інструкції від 17.02.2023 №226257.

07.03.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" надійшла відповідь на відзив (з урахування заяви про зменшення позовних вимог) в якій просить відхилити доводи відповідача у відзиві на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог та заяви від 22.02.2023 про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості по договору.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

05.12.2022 року між Акціонерним товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" від імені якої виступала філія "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" (постачальник) укладений договір поставки № 755-2, відповідно до пунктів 1.1. - 1.2 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця бензин А-95 (надалі - Товар) (код 09130000-9 відповідно до ДК 021:2015), а покупець зобов`язується його прийняти і сплатити за нього певну грошову суму, на умовах цього договору. Номенклатура, асортимент, кількість та ціна за одиницю товару, що буде поставлятися покупцю зазначається у Специфікації. Поставка кожної партії товару здійснюється за заявками покупця, у яких зазначається номенклатура, асортимент та кількість товару.

Пунктом 2.1.1 договору встановлено, що покупець зобов`язаний на умовах, зазначених у пункті 8.2. цього договору, сплачувати за партію товару.

Відповідно до пункту 2.4.1 договору постачальник має право отримувати плату за поставлений товар.

Згідно з пунктом 8.2 договору ціна за одиницю товару визначена у Специфікації. Ціна товару визначається в національній валюті України - гривні.

Відповідно до пункту 9.2. договору, оплата товару здійснюється на умовах 50% передплати від суми заявленої партії товару на підставі рахунку постачальника, що виставляється останнім протягом 1 календарного дня з дня отримання заявки від покупця, та решта 50% протягом 2 банківських днів з моменту отримання товару та підписання відповідної видаткової накладної.

Відповідно до Специфікації № 1, яка є Додатком №1 до Договору №755-2 від 05.12.2022, кількість товару - 10 тон, вартість за одиницю товару 58 800,00 грн., загальна вартість 629 160,00 грн., в тому числі ПДВ- 41 160, 00 грн. Сторони домовилися, що прийом кількості Товару визначається прямим (ваговим) методом вимірювання відповідно до ДСТУ 7094:2009.

Пунктами 15.1 - 15.2 договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2022 року. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє жодну зі Сторін договору від виконання своїх зобов`язань по договору та від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії цього Договору.

05.12.2022 Акціонерним товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" від імені якої виступала філія "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" заявку щодо поставки партії товару №224/4461 від 05.12.2022, відповідно до якої покупець просив поставити 05.12.2022 бензин А-95 у кількості 10 т (а.с. 16, том 1).

05.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" виставило покупцю рахунок на оплату № 264 від 05.12.2022 на загальну суму 629 160, 00 грн (а.с. 17, том 1).

На виконання умов вказаного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" 05.12.2022 поставило Акціонерному товариству "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" від імені якої виступала філія "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" бензин А-95 в кількості 9 587 кілограмів на загальну суму 614 185, 99 грн.

Покупцем був прийнятий товар в повному обсязі, про що свідчать підписані видаткова накладна № 660 від 05.12.2022, а також товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000000257 від 05.12.2022 року (а.с. 18, 19. том 1).

06.12.2022 Акціонерне товариство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" від імені якої виступала філія "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" здійснило оплату за договором у розмірі 364 580, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 223343 від 06.12.2022 на суму 314 580,00 грн. та №223780 ід 14.12.2022 на суму 50 000,00 грн. (а.с. 20, 21том 1).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" посилається на неналежне виконання Акціонерним товариством "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" зобов`язань за договором поставки №755-2 від 05.12.2022 в частині своєчасного проведення оплати за поставлений товар у розмірі 249 605,99 грн., що і є причиною виникнення спору.

20.01.2023 господарським судом Дніпропетровської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

18.01.2023 відповідачем перераховано на користь позивача 50 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №224997 від 18.01.2023.

30.01.2023 відповідачем перераховано на користь позивача 50 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №225289 від 30.01.2023.

31.01.2023 відповідачем перераховано на користь позивача 149 605,99 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №225320 від 31.01.2023.

10.02.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 50 000,00 грн основного боргу та 677,01 грн 3% річних. Заява про уточнення позовних вимог прийнята Господарським судом Дніпропетровської області до розгляду.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн. заборгованості та 677,01 грн 3% річних за період з 08.12.2022 по 31.12.2022.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору поставки № 755-2 від 05.12.2022, строк його дії, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивач (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар за договором №755-2 від 05.12.2022 у розмірі 50 000,00 грн.

27.02.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" надійшла заява в якій просить прийняти заяву до розгляду з первісним позовом та стягнути з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на свою користь 677,01 грн 3% річних, провадження у справі в частині 50 000,00 грн. закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку зі сплатою відповідачем 17.02.2023 залишку заборгованості у розмірі 50 000,00 грн. на підтвердження чого надано копію платіжної інструкції від 17.02.2023 №226257.

Як вбачається із наданої позивачем копії платіжної інструкції від 17.02.2023 №226257 відповідачем проведено оплату у розмірі 50 000,00 грн. за бензин А-95 за договором №775-2 від 14.12.2022, тобто не за спірним договором №755-2 від 05.12.2022.

Водночас, відповідачем надані докази сплати залишку заборгованості за договором №755-2 від 05.12.2022, яка є спірною після зменшення розміру позовних вимог у розмірі 50 000,00 грн. згідно платіжного доручення №225289 від 30.01.2023 (призначення платежу оплата бензину А-95 за договором №7755-2 від 05.12.2022). Вказане платіжне доручення не було враховано позивачем при зменшенні позовних вимог (при зменшенні розміру позовних вимог позивачем враховані часткові оплати здійснені відповідачем 18.01.2023 у розмірі 50 000,00 грн та 31.01.2023 у розмірі 149 605,99 грн., на підтвердження чого надані копії платіжних інструкцій №224997 від 18.01.2023 та №225320 від 31.01.2023).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частиною 3 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, враховуючи погашення відповідачем заборгованості за поставлений товар за договором №755-2 від 05.12.2022 у розмірі 50 000,00 грн. на підставі платіжного доручення №225289 від 30.01.2023, господарський суд закриває провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 50 000,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 677,01 грн. за період з 08.12.2022 по 31.12.2022.

Відповідач проти стягнення 3% річних заперечує, посилаючись на те. що незважаючи на військову агресію рф ним вжито усіх заходів щодо погашення заборгованості у повному обсязі. Зазначає, що військова агресія проти України як форс-мажорна обставина істотно вплинула на виробничі процеси, в тому числі й на можливість реалізації продукції; скорочено виробництво основних концентратів, неможливим стало перевезення продукції через морські порти, вказане призвело до збоїв у виробництві та скорочення фінансових надходжень.

Сторони домовились, що сторона для якої наступили обставини непереборної сили, зобов`язана письмово протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту настання цих обставин повідомити іншу сторону про це, вказати орієнтований термін (строк) дії обставин непереборної сили, а також вжити заходів для зменшення заподіяння збитків другій стороні (пункт 13.1 договору).

Факт настання обставин непереборної сили повинен підтверджуватися сертифікатом Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональною Торгово-промисловою палатою (пункт 13.3 договору).

Доказів вчинення дій, передбачених вказаними вище умовами договору, відповідач суду не надав.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 218 Господарського кодексу України).

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).

З наведеного вбачається, що учасник господарського зобов`язання може бути звільнений від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 по справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору про надання послуг, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

Слід відзначити, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

В даному випадку сторона не надала доказів, що саме введення воєнного стану унеможливило виконання конкретних зобов`язань за договором. Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально і такі, що ґрунтуються на бажанні уникнути виконання грошового зобов`язання.

Крім того, господарський суд враховує, що спірний договір був укладений у період воєнного стану, тому погоджуючи умови договору щодо строків здійснення оплати за поставлений товар відповідач мав враховувати воєнний стан в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 677,01 грн. 3% річних.

В позовній заяві позивачем поданий попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та планує понести у зв`язку із розглядом справи, в тому числі й 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

10.02.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" у заяві про зменшення розміру позовних заявлено про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу та додані докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення ЄСПЛ у справі "East/West" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West., заява №19336/04, § 268)).

На підтвердження надання правничої допомоги позивач до позову додав копії договору про надання правової допомоги від 19.12.2022 № б/н та додаткової угоди від 19.12.2022 № б/н до вказаного договору; акт наданих послуг від 02.02.2023 з детальним описом проведених робіт до договору про надання правової допомоги від 19.12.2022; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 01.11.2018 № 001026; ордеру від 19.12.2022 серія СА № 1045633.

Так, 12.02.2019 між адвокатом Яковенко Оленою Олександрівною (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № б/н, відповідно до пункту 1.1. якого адвокат зобов`язується здійснити представництво клієнта, що вказане в цьому договорі на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити за надання правничої допомоги гонорар (винагороду) та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цього договору.

Згідно з пунктом 2 договору під час виконання доручення та здійснення адвокатської діяльності за цим договором, клієнт надає адвокату наступні повноваження (адвокат має право): надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; брати участь у справі вказаній в п. 1 цього договору, як представник клієнта; вести справу вказану в пункті 1 цього договору в усіх судах, вчиняти від імені клієнта усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти клієнт; представляти клієнта в усіх судах з усіма правами, які надані законом відповідній стороні в господарському процесі (в томі числі і у випадку залучення клієнта до участі у справі як третьої особи чи у будь-якому іншому статусі); адвокат вправі, в тому числі але не виключно ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення, подати зустрічний позов, укласти мирову угоду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, підписувати та подавати як представник клієнта позовну заяву, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення, будь-які інші заяви, скарги, клопотання, апеляційні та касаційні скарги тощо, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами; ознайомлюватись з матеріалами інших справ в яких стороною по справі був клієнт, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень у таких справах; з метою виконання доручення представляти інтереси клієнта у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами організаціями, незалежно від форми власності, іншими юридичними та фізичними особами, а також в органах нотаріату; користуватися всіма іншими повноваженнями адвоката та/або представника в господарському процесі; вчиняти всі дії та користуватися всіма професійними правами адвоката, вказаними в Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та вчиняти будь-які інші дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та цим договором, необхідні для належного виконання Доручення, якщо інше не зазначено сторонами додатково.

За умовами пункту 4 договору за надання адвокатом правничої допомоги за цим договором, що вказана в пункті 1 договору, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати (у разі наявності), необхідні для виконання цього договору в розмірі та на умовах, визначених в додатках до цього договору.

Пунктом 8 договору передбачено, що цей договір діє з дати його укладення та до 31 грудня 2023 року включно (строк дії цього договору), сторони погодили, що в разі набрання законної сили судовим рішенням (рішенням, постановою, ухвалою), яким вирішено справу (спір) по суті, до закінчення строку дії цього договору передбаченого в цьому пункті, строк дії цього договору закінчується в день набрання таким судовим рішенням законної сили. Сторони цього договору погодили та встановили, що із закінченням строку дії цього договору усі зобов`язання адвоката за цим договором каються виконаними належним чином та припиненими.

Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені печатками (у разі наявності печаток) (пункт 14 договору).

19.12.2022 сторони уклали додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 19.12.2022 № б/н, пунктом 7 встановлено, що оплата фактичних витрат адвоката здійснюється на умовах післяплати.

Виплата гонорару (винагороди) та оплата фактичних витрат для виконання договору здійснюється в готівковому порядку відповідно до чинного законодавства України, та підтверджується належним чином оформленою квитанцією до прибуткового касового ордера або видатковим касовим ордером (пункт 8 додаткові угоди ).

02.02.2023 сторони підписали акт наданих послуг з детальним описом проведених робіт, в якому зазначили, що адвокат надав клієнту наступну правову допомогу:

- ознайомлення з документами наданими клієнтом, консультація 1 год - 1000,00грн.;

- опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, судової практики вирішення аналогічних спорів, формування правової позиції 2 год. - 2 000,00 грн;

- зібрання доказів по справі 2 год. - 1 000,00 грн;

- підготовка позовної заяви з додатками та підготовка примірнику позовної заяви з додатками для вручення відповідачу, а також направлення вказаних процесуальних документів 3 год. - 3 000,00 грн ;

- підготовка та подання заяви про зменшення позовних вимог з додатками та підготовка примірнику заяви про зменшення позовних вимог з додатками для вручення відповідачу, а також направлення вказаних процесуальних документів 1 год. - 1 000,00 грн;

- підготовка відповіді на відзив, підготовка примірнику відповіді на відзив для вручення відповідачу, а також направлення вказаних процесуальних 2 год. - 2 000,00 грн.

Згідно з прибутковим касовим ордером №24 від 02.02.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" перерахувало адвокату Яковенко Олені Олександрівні плату за надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідач заперечує проти вимог позивача про стягнення з відповідача 10 000грн витрат на професійну допомогу так як вважає, що заявлена сума не відповідає критерію розумності, є надмірною та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, враховуючи заперечення відповідача проти розміру витрат на правничу допомогу, погашення заборгованості відповідачем у повному обсязі. господарський суд дійшов до висновку не розподіляти на користь позивача заявлену суму повністю, а стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення 50 000,00 грн.. судовий збір пропорційно розміру позовних вимог в цій частині (в сумі 2 648,13 грн.) підлягає повернення з Державного бюджету на підставі клопотання особи, яка його сплатила.

Оскільки на час ухвалення рішення у справі клопотання особи, яка сплатила судовий збір не подано. господарський суд при ухваленні рішення не вирішує питання про повернення судового збору з Державного бюджету пропорційно розміру позовних вимог щодо яких закрито провадження у справі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №904/379/23 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" 50 000,00 грн основного боргу.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" про стягнення 250 283,00 грн задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, м. Київ, вулиця Сурікова, будинок 3, ідентифікаційний код 36716128) в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (51700, м. Вільногірськ, вулиця Степова, 1, ідентифікаційний код 39389830) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" (18000, м. Черкаси, вулиця Байди Вишневецького, будинок 37; ідентифікаційний код 37400380) 677,01 грн. 3% річних, 35,87 грн витрат зі сплати судового збору, 3 500,00 грн витрат на правничу допомогу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.03.2023

Суддя Ю.А. Бажанова