ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" березня 2023 р. Cправа № 902/1061/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Глобі А.С.,

За участю представників:

позивача: Спектор Ю.І., наказ №28-К від 01.12.2022 (в режимі ВКЗ)

відповідача1: не з`явився;

відповідача2: Барішевський О.В., довіреність №21/09 від 21.09.2022;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом (зустрічним): Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦТРАНС ТЕК" (просп. Академіка Грушка, 29, м. Одеса, 65104)

до: TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) (229 Дженні Лейн, Коді Вайомінг 82414, США)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" (вул. Заводська, б. 7, смт Браїлів, Жмеринський р-н, Вінницька обл., 23130)

про визнання недійсним договору та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заяваSOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦТРАНС ТЕК" про визнання недійсним Договору про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №26/08/20-2 від 26.08.2020 укладеного між відповідачами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ". Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства відноситься вирішення питань, серед іншого, щодо затвердження договорів (контрактів), укладених на суму, що перевищує 1 000 000,00 грн. В межах виконання Договору №26/08/20-2 від 26.08.2020 виконавцем надано замовнику послуги на загальну суму 12 827 950,90 грн. Однак, загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" рішення про надання згоди директору на укладення Договору №26/08/20-2 від 26.08.2020 не приймалося, в наслідок чого спірний договір вчинений директором з перевищенням повноважень.

Ухвалою від 27.10.2022 відкрито провадження у справі № 902/1061/22 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 21.11.2022.

14.11.2022 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦТРАНС ТЕК" надійшов відзив на позовну заяву TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) про визнання договору недійсним.

15.11.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦТРАНС ТЕК" звернулось до суду з зустрічним позовом до TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ", в якому просить стягнути з TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) 5000,00 грн - моральної шкоди та з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" 960731,34 грн заборгованості з якої 955731,34 грн - збитків та 5000,00 грн - моральної шкоди.

17.11.2022 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦТРАНС ТЕК" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 18.11.2022 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦТРАНС ТЕК" до TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" про стягнення збитків та моральної шкоди об`єднано в одне провадження з первісним позовом TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦТРАНС ТЕК" про визнання договору недійсним для спільного розгляду з призначенням підготовчого засідання на 21.11.2022.

21.11.2022 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Також 21.11.2022 до суду від представника позивача за первісним позовом надійшло клопотання про продовження процесуального строку для подання відповіді на відзив.

На визначену судом дату в судове засідання представники сторін не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується наявними в справі клопотаннями.

Ухвалою суду від 21.11.2022 відкладено підготовче засідання на 26.12.2022 та встановлено сторонам строк для вчинення процесуальних дій до 26.12.2022.

07.12.2022 до суду від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про зміну предмету позову.

20.12.2022 від представника позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 22.12.2022 задоволено вище зазначене клопотання.

26.12.2022 на електронну адресу суду від відповідача1 за первісним /відповідача2 за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічний позов.

Також, 26.12.2022 на електронну адресу суду та через Електронний суд від представника позивача за первісним позовом надійшло клопотання, в якому просить встановити відповідачам за зустрічним позовом строк для подання відзиву на зустрічний позов.

На електронну адресу суду та через Електронний суд 26.12.2022 від позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

На визначену судом дату в судове засідання 26.12.2022 з`явився представник відповідача1 за первісним/відповідача2 за зустрічним позовом, а представник відповідача2 за первісним/позивача за зустрічним позовом приймав участь в судовому засіданні в режимі відеконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

За наслідками судового засідання 26.12.2022 суд протокольною ухвалою продовжив підготовче провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 23.01.2023 о 11:00 год. Крім того, задовольнив клопотання представника позивача за зустрічним позовом про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Враховуючи неявку у судове засідання представника позивача за первісним/відповідача1 за зустрічним позовом, суд ухвалою від 26.12.2022 повідомив сторін про дату, час та місце наступного судового засідання у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України. Дана ухвала направлена на повідомлені сторонами електронні адреси.

20.01.2023 до суду від позивача за зустрічним позовом надійшла уточнена заява про зміну предмета позову.

23.01.2023 до суду від відповідача1 за первісним/відповідача2 за зустрічним позовом надійшла заява про залишення первісного позову без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 226 ГПК України. Дана заява мотивована тим, що позивач за первісним позовом не подав до суду відповідь на відзив та позивач (його представник) не з`явився в судове засідання призначене у вказаній справі.

На визначену судом дату в судове засідання 23.01.2023 з`явився представник відповідача1 за первісним/відповідача2 за зустрічним позовом, а представник відповідача2 за первісним/позивача за зустрічним позовом приймав участь в судовому засіданні в режимі відеконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

Позивач за первісним позовом правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом з тим будь яких клопотань чи заяв, на день розгляду справи, від позивача за первісним позовом до суду не надходило.

Ухвалою суду від 23.01.2023 залишено без розгляду первісний позов CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦТРАНС ТЕК" про визнання недійсним Договору про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №26/08/20-2 від 26.08.2020 укладеного між відповідачами.

З огляду на залишення без розгляду первісного позову подальший розгляд справи здійснюється за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦТРАНС ТЕК" до TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" про стягнення збитків та моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнену заяву про зміну предмету позову.

Суд розглянувши заяву про зміну предмету позову від 07.12.2022 та уточнену заяву про зміну предмету позову від 20.01.2023 встановив що вони подані в межах строку визначеного ч. 3 ст 46 ГПК України та відповідають вимогам ч. 5 даної статті, а тому приймаються судом до розгляду.

З огляду на викладене подальший розгляд справи здійснюється за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦТРАНС ТЕК" до TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" про визнання недійсним договору та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 23.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/1061/22 для судового розгляду по суті на 15 лютого 2023 р., з підстав викладених у відповідній ухвалі.

Ухвалою суду від 15.02.2023 відкладено розгляд справи по суті на 01.03.2023 та розміщено оголошення на веб-порталі судової влади (сайт Господарського суду Вінницької області) про розгляд зазначеної справи, у якій відповідачем1 є TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС), з підстав викладених у відповідній ухвалі.

На визначену судом дату в судове засідання з`явився представник відповідача2, представник позивача брав участь у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Щодо повідомлення відповідача1 суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач1 є нерезидентом, однак при поданні до суду первісного позову в якому останній виступав позивачем і його інтереси представляв адвокат Войцехівський Олександр Володимирович на підставі ордеру серія АІ №1295593 від 21.10.2022. В даному ордері зазначено, що повноваження адвоката не обмежуються.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи міститься доказ наявності у відповідача1 представника в Україні.

Ухвали суду направлялись на електронну адресу адвоката Войцехівського Олександра Володимировича зазначену останнім в первісній позовній заяві, а також для належного повідомлення представника відповідача1 про розгляд даної справи, судом розміщувалось оголошення на веб-порталі судової влади (сайт Господарського суду Вінницької області) про розгляд зазначеної справи, в якій відповідачем1 є TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС).

Крім того, секретарем судового засідання 17.02.2023 здійснено телефонограму якою було повідомлено представника відповідача1 Войцехівського О.В. про відкладення розгляду справи по суті на 01.03.2023.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відзиву, будь яких пояснень чи заперечень, щодо зустрічної позовної заяви від відповідача1 до суду не надходило.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач1 не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяв про зміну предмету позову від 07.12.2022 та уточнення до заяви про зміну предмету позову від 20.01.2023.

Представник відповідача2 проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 01.03.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується зустрічний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

26.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" (відповідач2, в договорі Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоспецтранс ТЕК" (позивач, в договорі Виконавець) укладено договір №26/08/20-2 про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (далі Договір), відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується організувати перевезення вантажу автомобільним транспортом (відповідно із товарно-транспортною накладною) до відповідного пункту призначення у встановлений Договором або Замовленням строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачу), а Замовник зобов`язується сплатити за організацію перевезення вантажу встановлену плату.

Замовник за цим договором може виступати також і Вантажоодержувачем. Найменування Вантажів, їх обсяг (кількість, вага та/або об`єм завантажених бункерів з комбайна), місце завантаження, строки (дати) приймання вантажів, дати подачі транспортних засобів під завантаження, пункти призначення, особа-вантажоодержувач, строки доставки вантажів та передачі вантажоодержувачам та інші умови перевезень, визначаються в узгоджених Сторонами Замовленнях, які є додатками та становлять невід`ємну частину цього Договору (надалі - Замовлення) (п. 1.2. та п. 1.3. Договору).

Виконавець має право залучати до надання Послуг третіх осіб, з якими він уклав відповідні договори перевезень, при цьому залишаючись відповідальним перед Замовником за будь-які дії та/або бездіяльність (включаючи, але не обмежуючись, порушення вимог чинного податкового законодавства), залучених до виконання перевезень третіх осіб, як за власні. Витрати Виконавця на оплату послуг третіх осіб не включаються у вартість наданих Замовнику Виконавцем послуг (п. 1.5. Договору).

Ціна Договору дорівнює сумарній вартості наданих Виконавцем та прийнятих Замовником Послуг, пов`язаних із перевезенням Вантажу протягом дії цього Договору, що відображаються в Актах приймання - передачі наданих послуг (п. 2.1. Договору).

Розмір плати за Послуги, які надаються за цим договором, визначається на підставі: Тарифів на послуги Виконавця при перевезенні вантажів - кукурудза, соя згідно Додатків №7,9, який є невід`ємною частиною цього договору та у разі необхідності перевезення інших вантажів -соняшнику, згідно Додатків 8,10, які після підписання Сторонами становитиме невід`ємну частину цього договору. Тариф, що вказаний в Додатках № 7, 8, 9,10 до цього Договору (у разі надання Послуг щодо перевезення кукурудзи, сої, соняшнику), визначає вартість перевезення 1 (однієї) тони відповідного Вантажу на відстань (кілометри (км)). Сума вартості Послуг, яку Замовник сплачує Виконавцю, залежить від виду Вантажу, кількості перевезеного Вантажу, відстані перевезення, маршруту перевезення (зона проведення АТО або ні) та відображається в актах приймання - передачі наданих послуг (п. 2.2. Договору).

Плата за Послуги здійснюється після їх фактичного надання, протягом 10 банківських днів з моменту отримання оригіналів документів, вказаних нижче, факту підписання Актів приймання-передачі наданих послуг, визначення маси вантажу згідно п.2.3.1. Договору та проведення звірки взаємних розрахунків між Замовником та Виконавцем. При відсутності зауважень щодо наданих Послуг за цим Договором, Замовник підписує Акт передачі - прийняття наданих послуг протягом 10 (десяти) банківських днів після його отримання, а також отримання документів, що підтверджують надання Послуг за цим Договором, а саме два оригінальних примірники товарно-транспортної накладної з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем, складені за формою наведеною в Додатку №5, що є невід`ємною частиною цього Договору, два оригінальних примірника Реєстру ТТН, перевезень , згідно Додатку № 4. У разі наявності претензій щодо наданих Послуг, Замовник протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з моменту отримання Акту передачі-прийняття наданих послуг, зобов`язаний направити мотивовану відмову від підписання акту (2.3. Договору).

Датою надання Послуг є дата підписання Сторонами акту приймання-передачі послуг (п. 2.6. Договору).

Розділом ІІІ Договору визначено обов`язки та права сторін, а розділом ІV Договору визначено відповідальність сторін та вирішення спорів.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині не виконаних зобов`язань, що виникли протягом строку дії цього договору - до повного виконання. Усі зміни та доповнення до цього договору та його невід`ємних додатків можливі лише за взаємною згодою сторін і мають бути оформлені письмово за підписами сторін (п. 6.1. та п. 6.2. Договору).

На виконання зазначеного Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоспецтранс ТЕК" надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" транспортно-експедиторські послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом на протязі 2020 року на загальну суму 12 827 950,90 грн, що підтверджується актами наданих послуг та не спростовується учасниками справи.

Договір з боку ТОВ «Поділля Агропродукт» був підписаний директором - Шульц Юрієм Миколайовичем, який діяв на підставі Статуту.

Статутом ТОВ «Поділля Агропродукт» (пункти 7.1., 7.23) визначено, що органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган (директор). Вищим органом товариства є загальні збори учасників, що складаються з учасників товариства та/або призначених ними представників.

Відповідно до п. 3 п. 7.17. Статуту, до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства відноситься вирішення питань, серед іншого, щодо затвердження договорів (контрактів), укладених на суму, що перевищує 1 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 7.24. Статуту, до компетенції Директора товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників.

Директор товариства діє від імені товариства в межах встановлених законодавством України та цим Статутом (п. 7.26. Статуту).

27.05.2019 учасником ТОВ «Поділля Агропродукт» було прийнято Рішення №67, відповідно до якого встановлено обмеження директору ТОВ «Поділля Агропродукт», а саме:

- заборонено директору Товариства Шульцу Юрію Миколайовичу укладати та підписувати будь-які договори (контракти) від імені Товариства, якщо вартість товару, майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує суму 1 000 000,00 грн;

- дозволено директору Товариства Шульцу Юрію Миколайовичу укладати та підписувати будь-які договори (контракти) від імені Товариства, якщо вартість товару, майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує суму 1 000 000,00 грн, виключно після прийняття загальними зборами учасників Товариства (єдиним учасником) рішення про надання згоди на вчинення такого правочину.

В подальшому 21.02.2022 рішенням №201/2 єдиного учасника - TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС), що володіє 100% статутного капіталу ТОВ «Поділля Агропродукт» вирішено, зокрема:

- Визнати підписання попереднім директором Товариства Шульцом Юрієм Миколайовичем договору від 26 серпня 2020р. № 26/08/20-2 з ТОВ «Автоспецтранс ТЕК, без надання згоди на вчинення такого правочину загальними зборами (єдиним учасником), порушенням компетенції та обмежень повноважень встановлених Статутом Товариства, порушенням статті 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», порушенням Рішення учасника Товариства від 27.05.2019р. №67.

- Провести службове розслідування на предмет наявності зловмисної домовленості Шульца Юрій Миколайовича з іншими особами при визначенні умов та укладанні договору від 26 серпня 2020р. № 26/08/20-2 з ТОВ «Автоспецтранс ТЕК» та доцільності укладення такого правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, первісний позов про визнання спірного Договору недійсним було обґрунтовано тим, що Договір був підписаний від імені Замовника, особою, яка не була уповноважена на вчинення вказаних дій, тобто з порушенням норм закону.

Позивач у зустрічній позовній заяві, з урахуванням заяв про зміну предмету позову зазначає, що про рішення учасника Товариства від 27.05.2019р. №67 відповідачі його до відома не доводили, ніде не публікували та до відомостей ЄДР не вносили., тобто відповідачі вчинили умисне замовчування, що є обманом в розумінні ст. 230 ЦК України.

За твердженням позивача при всій розумній обачливості він нізвідки не міг дізнатися про Рішення №67 від 27.05.2019р., а якби знав - то не став би укладати спірний Договір. Таким чином, на думку позивача, його ввели в оману, а саме мало місце умисне замовчування істотно важливої обставини - Рішення №67 від 27.05.2019р. єдиного учасника ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» про заборону директору Шульцу Ю.М. укладати та підписувати будь-які договори на суму, що перевищує 1000000,00грн. без попередньої згоди загальних зборів.

З огляду на це позивач просить суд визнати недійсним Договір від 26 серпня 2020р. № 26/08/20-2 на підставі ст. 230, 229, 215 ЦК України та просить стягнути з кожного з відповідачів моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн

В обґрунтування стягнення моральної шкоди, позивач зазначає, що позивач за первісним позовом (відповідач1) обвинуватив нас у своїй позовній заяві у тому, що ми як контрагенти діяли недобросовісно та нерозумно, оскільки знали або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могли не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу ТОВ «Поділля Агропродукт», однак дане обвинувачення, кинуте в наш бік в недобросовісності шкодить нашій діловій репутації, оскільки судові рішення є загальнодоступними і оприлюднюються в Єдиному державному реєстрі судових рішень на сайті https://reyestr.court.gov.ua/. Отже, такі обвинувачення можна вважати публічними, бо їх зміст буде викладено в рішенні суду по цій справі. Крім того, примірник позовної заяви було направлено не тільки нам, але й іншим сторонам та суду, тобто, мав місце факт поширення цих несправедливих і неправдивих обвинувачень в наш бік.

Таким чином, на думку позивача було завдано моральну шкоду його діловій репутації. При цьому, саме ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» обмануло позивача під час укладання спірного Договору, замовчало про наявність перешкод в укладанні спірного Договору, тобто, спричинило цю протиправну ситуацію в цілому.

У відзиві відповідача2, останній на не погоджується з вимогами за зустрічним позовом, вважає їх не обґрунтованими та не законними, оскільки позивачем жодним чином не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання спірного договору недійсним, а також наявність у позивача порушеного права чи інтересу в результаті укладення спірного правочину. Крім того, позивач є юридичною, а ні фізичною особою, а отже не здатне зазнавати фізичної болі, душевних та інших страждань, з огляду на що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є хибними та не законними.

З огляду на це просить відмовити у задоволенні зустрічного позову в цілому.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Одним із способів захисту цивільного права на підставі ч.2 ст. 16 ЦК України може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлено ч.ч. 1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно ст. 203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Суд враховує, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, ЦК України, тощо.

Таким чином, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 230 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Тобто, за змістом наведених норм, для визнання недійсним правочину як укладеного під впливом обману необхідно, щоб сторона була введена в оману саме щодо обставин, які мають істотне значення. До таких обставин віднесено відомості щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Тобто особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману та наявність умислу в діях її контрагента, а й істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.05.2019 зі справи № 910/4924/18).

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Отже, обов`язок з доведення існування обставин, з якими положення ст. 230 Цивільного кодексу України передбачають можливість визнання Договору про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом недійсним, покладається саме на позивача.

Ч.1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, в силу ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов`язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Як вбачається із змісту Договору про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №26/08/20-2 від 26.08.2020 при його укладенні сторонами дотримано загальних вимог щодо свободи волевиявлення, форми правочину, погодження істотних умов, які передбачені цивільним та господарським законодавством до даного типу правочинів, а позивачем не наведено щодо саме яких умов такого правочину його було введено в оману відповідачем.

Твердження позивача, що відповідачу2 при укладені спірного договору було відомо про обставини, зокрема про наявність рішення засновника Товариства від 27.05.2019р. №67 в частині обмеження прав директора (керівника) заключати правочини вартістю понад 1 000 000,00 грн, про яке позивача не було повідомлено підчас укладення Договору №26/08/20-2 від 26.08.2020, чим введено останнього в оману, судом оцінюється критично, оскільки, згідно Договору №26/08/20-2 від 26.08.2020 ціна Договору дорівнює сумарній вартості наданих Виконавцем та прийнятих Замовником Послуг, пов`язаних із перевезенням Вантажу протягом дії цього Договору, що відображаються в Актах приймання-передачі наданих послуг, а з підписаних між сторонами актів вбачається, що послуги надавались на різну суму і в більшості на суми що не перевищує 1 000 000,00 грн.

Тобто на момент підписання договору сторони, зокрема замовник не міг передбачити, що надані послуги перевищать встановлений ліміт.

Також відхиляються доводи позивача, що про істотну обставини, щодо якої приховав інформацію відповідач2 він дізнався лише після подання відповідачем1 первісного позову до суду, оскільки, підписуючи договір, позивач був вправі вимагати в іншої сторони можливості ознайомлення з Статутом контрагента за договором в якому містяться пункти щодо компетенції Директора та виключної компетенції загальних зборів і у випадку встановлення недостовірної інформації чи факту приховування інформації позивач був вправі відмовитись від підписання договору.

Крім того, оспорюваний договір на день прийняття рішення виконаний у повному обсязі, тобто кожна сторона отримала все те на що розраховувала в момент його укладення.

З огляду на викладене, позивачем не доведено, а судом, на підставі зібраних в матеріалах справи доказів, не встановлено існування на момент вчинення спірного Договору факту введення його в оману з боку відповідача2 щодо обставин, які мають істотне значення для укладення такого правочину, як умови для визнання його в силу приписів ст. 230 Цивільного кодексу України неідійсним.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правих підстав для задоволення позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦТРАНС ТЕК" щодо визнання недійсним Договору про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №26/08/20-2 від 26.08.2020.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн з кожного, суд зазначає наступне.

Приписами частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", зокрема, визначено наступне:

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивач звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди не надав суду жодних доказів, які б свідчили про погіршення ділової репутації, в наслідок звернення відповідача1 до суду з позовом про розірвання Договору та обманом відповідача2 під час укладання спірного Договору, оскільки як зазначалось вище судом Договір на день прийняття рішення виконаний у повному обсязі, а сторони договору отримали все на що розраховували.

Враховуючи викладене позовна вимога про стягнення з відповідачів моральної шкоди в суми 5000,00 грн. з кожного є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд звертає також увагу сторін на те, що відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява №4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГК України витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем за зустрічним позовом.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

2. Витрати щодо сплати судового збору за зустрічним позовом залишити за позивачем за зустрічним позовом.

3. Копію рішення направити сторонам на відомі суду адреси електронної пошти: позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 , представника відповідача1 , відповідача2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 13 березня 2023 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи