РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2023Справа № 910/7366/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Собин»

до Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмета спору на стороні відповідача - Київської міської прокуратури

про зобов`язання забрати майно

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін:

від позивача - Малеванчук І.В.;

від відповідача - Чміль В.В., Литвиненко С.С.;

від прокуратури - Кузьміна К.Г.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про зобов`язання Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (далі - Відповідач) забрати майно, яке перебуває на зберіганні у Товариства з обмеженою відповідальністю «Собин» (далі - Позивач) за договором відповідального зберігання №10-13-109з/551 від 24.10.2013 (далі - Договір).

Позовні вимоги мотивовані тим, що після закінчення терміну дії Договору Відповідач не забрав зі складу Позивача майно, яке передавалось на зберігання.

Відповідач позов не визнав. Свої заперечення мотивував тим, що між ним та Позивачем не було складено акта про приймання-передачу спірного майна, який би засвідчував, що Позивач дійсно отримав відповідне майно на зберігання. Тому він вважає, що Договір не набрав чинності. Відповідач зазначив, що спірне майно є речовим доказом, і фактично було передано Позивачу на виконання постанови старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 14.08.2013, оскільки за згодою слідчого було укладено спірний Договір. Відповідач вказує, що наразі йому не відомо яке саме майно, в якій кількості, комплектності та на яку вартість перебуває в складському приміщенні на зберіганні у Позивача, а у Відповідача є сумніви щодо відповідності наявного на зберіганні майна до майна, що визначено речовим доказом та має зберігатися за встановленою правоохоронними органами адресою.

Крім того, Відповідачу стало відомо, що нерухомість, на території якої перебуває спірне майно Відповідача за Договором, з 06.10.2021 не перебуває у власності Позивача. А тому, оскільки Позивач припинив бути власником нерухомості, на якій перебуває спірне майно, він утратив право вимоги щодо спірного майна та відповідно є неналежним позивачем в цій справі.

Відповідач вважає, що у позові слід відмовити з огляду на те, що, спірне майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000149 від 03.04.2013, і має знаходитись за визначеною адресою, а Відповідач наразі позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатися цим майном, тобто не може «забрати» його до моменту, поки кримінальне провадження не буде завершено, або Відповідачу не буде надано дозвіл на пересування та користування цим майном.

Позивачем була надана відповідь на відзив, у якій наголошено на тому, що факт перебування спірного майна на зберіганні у Позивача встановлений численними судовими рішеннями у справах про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором. Позивач підтверджує, що спірне майно продовжує знаходитися в нього на зберіганні.

У запереченнях на відповідь на відзив Відповідач повторно послався на те, що Позивач припинив бути власником нерухомості, на якій перебуває Майно, він втратив право вимоги щодо спірного майна та відповідно є неналежним позивачем у цій справі.

Відповідачем у підготовчому засіданні подавались клопотання про:

- зупинення на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) провадження у цій справі до моменту завершення кримінального провадження № 0000149, у якому спірне майно визнано речовим доказом;

- призначення у справі товарознавчої експертизи, при проведенні якої запропоновано поставити питання щодо визначення ринкової вартості майна, що перебуває на зберіганні у Позивача за Договором, встановлення найменування та складових частин майна і їх кількості, що перебуває на зберіганні у Позивача, а також виявлення наявності дефектів у спірному майні.

Судом у підготовчому засіданні були розглянуті ці клопотання, та у їх задоволенні було відмовлено у зв`язку із тим, що:

- з огляду на предмет спору, запропоновані позивачем на товарознавчу експертизу питання про встановлення обставин щодо стану, вартості та кількості майна, переданого на зберігання, не входить до переліку обставин, що мають значення для вирішення цієї справи (не входять у предмет доказування цієї справи);

- Відповідачем не доведено суду об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, позаяк зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Ухвалою суду від 03.10.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Київську міську прокуратуру (далі - Третя особа).

У наданих суду поясненнях Третя особа вказала, що під її процесуальним керівництвом слідчими Головного управління ДФС у м. Києві завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000149 від 03.04.2013 за підозрою колишнього заступника голови правління Відповідача та двох його посібників у вчиненні розтрати державного майна в особливо великих розмірах та службового підроблення документів. Вилучене в ході проведення огляду складського приміщення за адресою: м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 38 відповідно до протоколу огляду місця події від 13.08.2013 майно, яке є предметом розгляду у справі № 910/7366/22, постановою старшого слідчого СУ ФР ДП1 у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 14.08.2013 визнано речовими доказами у вказаному вище кримінальному провадженні та було передано під час досудового розслідування на відповідальне зберігання до Відповідача, і свого статусу по даний час не змінювало. Обвинувальний акт та цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні 09.08.2021 скеровано до Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/42689/21-к). Згідно із вимогами статті 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 30.11.2022 було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів, та витребувано у Позивача та ФОП Перцової Н.А. належним чином засвідчені копії договору купівлі-продажу від 06.10.2021 та акта № 1 прийому-передачі майна на відповідальне зберігання від 06.10.2021, укладених між цими особами, на підставі яких, за твердженням Відповідача, спірне майно вибуло зі зберігання Позивача, та було передано ФОП Перцовій Н.А. Також було зобов`язано Відповідача здійснити виїзд за адресою місцезнаходження майна, яке було передано на зберігання Позивачу за Договором, та пересвідчитись щодо перебування майна у володінні Позивача.

На виконання вимог вказаної ухвали Позивачем та ФОП Перцовою Н.А. було надано суду витребувані докази, а також надано відповідні пояснення, із яких слідує, що спірне майно перебуває у володінні Позивача, а спірне нерухоме майно, власником якого є дійсно ФОП Перцова Н.А., передано за відповідним договором в оренду Позивачу.

Також до матеріалів справи було долучено копію складеного між сторонами акта за результатами перевірки наявності спірного майна у володінні Позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 05.08.2013 був проведений огляд складського приміщення, що належало Позивачу, за адресою: м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 38, за результатами якого відповідно до протоколу огляду місця події від 13.08.2013 виявлено та вилучено наступні речі:

- станки для індивідуального утримання свиноматок СДФС в кількості 308 шт.;

- комплектуючі кормового бункеру в кількості 20 шт.;

- станки для дорощування СДП в кількості 70 шт.;

- комплектуючі до кормороздачика в кількості 104 шт.;

- станки для індивідуального утримання свиноматок СДФС в кількості 312 шт.;

- станки для опоросу СДО в кількості 437 шт.;

- комплектуючі до СДФС в кількості 192 шт.;

- комплектуючі пластикової підлоги в кількості 46 шт.;

- комплектуючі до станка СДО в кількості 4248 шт.;

- комплектуючі у вигляді бетонної решітки (1,8*0,32) в кількості 659 шт.;

- комплектуючі у вигляді бетонної решітки (1*0,5) в кількості 238 шт.;

- стойки СТ-16 в кількості 170 шт.;

- КР-СП1 в кількості 375 шт.;

- КР-СП2 в кількості 230 шт.;

- тройники D70 в кількості 319 шт.;

- хомут 3/4 М6 в кількості 8869 шт.;

- хомут 1/2 М6 в кількості 3146 шт.;

- хомут 100 М6 в кількості 290 шт. (далі - Майно).

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.08.2013 старшого слідчого Слідчого управління фінансових розслідувань Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві Зінчук І.М. вилучене в ході проведення огляду вищевказаного складського приміщення Майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000149, та передано на відповідальне зберігання Відповідачу.

У наведеній постанові слідчого не передбачено, що Майно підлягає зберіганню виключно за вище вказаною адресою його виявлення.

Вказані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи копіями вищевказаних протоколу від 13.08.2013, постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.08.2013, а також не заперечуються учасниками справи.

24.10.2013 між Позивачем як зберігачем та Відповідачем як поклажодавцем укладено Договір, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Відповідач передав, а Позивач прийняв на відповідальне зберігання речові докази у кримінальному провадженні № 0000149 від 03.04.2013 (Майно) у кількості, визначеній у додатках до Договору «Перелік майна, яке передається на відповідальне зберігання» (пункт 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Майно буде знаходитися на зберіганні за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, буд. 38.

Згідно з пунктом 1.3 Договору майно, яке передається на зберігання, постановою слідчого СУ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів міста Києва від 14.08.2013 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000149 від 03.04.2013.

Відповідно до додатку № 1 до Договору «Перелік майна, яке передається на відповідальне зберігання» Відповідач передав, а Позивач прийняв на відповідальне зберігання за Договором вище вказане Майно.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Позивач зобов`язаний:

- вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності Майна протягом строку зберігання (підпункт 2.1.1);

- нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження Майна Відповідача у відповідності з цим Договором та законодавством з моменту одержання Майна від Відповідача та до моменту його повернення Відповідачу (підпункт 2.1.4);

- повернути майно Відповідачу за першою вимогою останнього у такому технічному стані, у якому було прийняте на зберігання та зафіксовано у протоколі огляду місця події від 13.08.2013 (підпункт 2.1.5);

- повернення майна Відповідачу здійснити за актом приймання-передачі (підпункт 2.1.6);

- забезпечити Відповідачу або його довіреним особам безперешкодний доступ до Майна, переданого на зберігання, для його огляду, повернення або здійснення будь-яких інших дій, що надані законодавством Відповідачу як власнику Майна за згодою СУ ФР ДПІ у Подільському районні ГУ Міндоходів у м. Києві (підпункт 2.1.7).

Згідно із підпунктом 3.1.2 пункту 3.1 Договору Відповідач зобов`язаний забрати у Позивача Майно до закінчення строку дії Договору.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що Позивач несе відповідальність за збереження і цілісність Майна з моменту передання Майна на зберігання за актом приймання-передачі і до моменту його повернення Відповідачу. У випадку нестачі або пошкодження Майна, яке передане на зберігання, або його частин, Позивач повинен за свій рахунок відшкодувати збитки, які завдано Позивачем у зв`язку із неналежним виконанням умов Договору, у повному обсязі.

За приписами пункту 5.1 Договору усі спори, що можуть виникнути в ході виконання цього Договору вирішуються шляхом переговорів, а в разі неможливості їх вирішення - в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Договір набуває чинності з дати підписання акта передачі-приймання майна і діє до 31.12.2013 (пункт 6.1 Договору).

Сторонами у справі укладені додаткові договори № 1/713 від 27.12.2013, №2/282 від 11.06.2014, № 3/315 від 02.06.2014 та № 5/666 від 31.12.2014 до Договору зберігання, за умовами яких сторони продовжували строк дії Договору.

Так, відповідно до додаткового договору №5/666 від 31.12.2014 сторони продовжили строк дії Договору до 31.06.2015.

Як зазначає Позивач, ним було надано Відповідачу послуги по зберіганню Майна протягом дії Договору на суму 394237,00 грн, доказом чого є підписані в двосторонньому порядку акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з жовтня 2013 року до липня 2015 року (копії відповідних актів долучено до матеріалів прави), а з серпня 2015 року до серпня 2022 року факт наданих послуг зі зберігання Майна підтверджується рішеннями Господарського суду м. Києва у справах: № 910/25267/15 від 10.11.2015, №910/3018/16 від 06.06.2016, № 910/18870/16 від 06.06.2016, № 910/2864/17 від 20.03.2017, №910/7607/17 від 25.07.2017, № 910/15281/17 від 17.10.2017, № 910/1306/18 від 24.04.2018, №910/5032/18 від 02.07.2018, № 910/9807/18 від 09.10.2018, № 910/15886/18 від 21.02.2019, №910/5318/19 від 11.06.2019, № 910/9499/19 від 23.09.2019, № 910/14971/19 від 23.01.2020, №910/1171/20 від 08.04.2020, № 910/4872/20 від 15.07.2020, № 910/7806/20 від 13.08.2020, №910/11641/20 від 28.10.2020, № 910/15257/20 від 27.01.2021, № 910/19263/20 від 11.02.2021, №910/1747/21 від 12.04.2021, № 910/5412/21 від 07.06.2021, № 910/9101/21 від 06.08.2021, №910/12971/21 від 11.10.2021, № 910/16283/21 від 06.12.2021, № 910/20098/21 від 21.02.2022, № 910/2081/22 від 01.06.2022, №910/3512/22 від 18.07.2022, № 910/5441/22 від 26.08.22 та № 910/9534/22 від 05.12.2022, які набрали законної сили, і за якими з Відповідача стягувалась заборгованість за Договором за надані Відповідачу послуги зі зберігання Майна.

При розгляді цих справ судом був встановлений факт перебування на зберіганні у Позивача Майна.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 75 ГПК України).

Матеріали справи не містять окремого акта приймання-передачі Майна на зберігання, як це передбачено зокрема пунктами 1.1, 6.1 Договору, однак вищевказані обставини встановлені судом у цій справі та вищенаведених справах, свідчать про те, що Майно перебуває на зберіганні у Позивача, а твердження відповідача про протилежне не підтверджено належними та допустимими доказами.

Зокрема, судом встановлено, що на виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 30.11.2022 у цій справі 19.01.2023 представники Відповідача здійснили виїзд за адресою місцезнаходження Позивача (м. Переяслав, вулиця Героїв Дніпра, 38) та перевірено наявність перебування Майна за Договором.

За результатами перевірки представниками Позивача та Відповідача складено відповідний акт від 19.01.2023, у якому представники Відповідача зазначили, що Майно за Договором не виявлено. Так, як пояснили представники сторін, у процесі огляду Майна, переданого за Договором, представники Відповідача повідомили, що не можуть ідентифікувати Майно, яке було ними оглянуто, у зв`язку з тим, що відсутнє маркування (найменування) комплектуючих складових такого Майна. Тобто зі слів представників Відповідача в їхньому штаті підприємства немає фахівця, який може ідентифікувати найменування переданого Позивачу на зберігання Майна. З вказаного представники Відповідача дійшли висновку про те, що Майно ними не виявлено.

У свою чергу у вказаному акті представники Позивача зазначили, що Майно знаходиться на зберіганні у Позивача в тому ж місці, що і знаходилося на момент передачі Майна 24.10.2013 на зберігання за Договором, тобто частина Майна знаходиться в ангарі, а інша частина Майна знаходиться під відкритим небом на території товариства.

На підтвердження викладеного Позивачем додано до матеріалів справи копію акта від 19.01.2023.

Відтак, цей акт містить суперечливу інформацію щодо наявності Майна на зберіганні у Позивача, а тому враховуючи положення статей 13, 74, 79 ГПК України не спростовує факт перебування на зберіганні у Позивача Майна, що підтверджується зазначеними вище доказами (додатком № 1 до Договору, протоколом огляду місця події від 13.08.2013, складеними між сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та встановленими судом у інших справах обставин).

У матеріалах справи також відсутні докази того, що слідчим органом виявлено факт відсутності речових доказів - Майна, і того що Відповідач до виникнення цього спору складав відповідні акти про відсутність майна. Натомість, самим Відповідачем надано до суду копії його листів до компетентних органів, у яких Відповідачем заявлялося клопотання про повернення йому та використання ним у господарській діяльності власного майна, вилучено під час огляду місця події від 13.08.2013, у кримінальному проваджені № 0000149 від 03.04.2013, а саме - Майна, яке перебуває у Позивача (зокрема листи (клопотання) від 04.08.2015 № 14/1458, від 14.08.2018 № 14/852, від 21.10.2021 №14/782, від 25.10.2021 № 14/811).

Вищезазначені рішення Господарського суду м. Києва про стягнення з Відповідача заборгованості на користь Позивача з наданих послуг зі зберігання Майна за Договором свідчать про те, що Відповідач не забрав від Позивача Майно з відповідального зберігання після закінчення строку дії Договору.

З матеріалів справи вбачається, що 20.07.2022 Позивачем на адресу Відповідача було направлено вимогу від 19.07.2022, за змістом якої Позивач просив протягом трьох днів з дня отримання вимоги забрати від Позивача Майно за Договором та в двосторонньому порядку скласти відповідний акт прийому-передачі (повернення) Майна з відповідального зберігання (трекінг поштового відправлення № 516, копії відповідних поштової накладної та фіскального чеку долучені до матеріалів справи).

Відповідачем вказану вимогу отримано 25.07.2022, доказом чого є повідомлення про вручення поштового відправлення та витяг з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта», розділ «Пошук поштових відправлень» про отримання кореспонденції з трекінгом 516).

Однак станом на день подання позову та розгляду судом справи по суті Відповідач не забрав з відповідального зберігання Позивача Майно за Договором.

З огляду на заперечення Відповідача, судом також встановлено, що 06.10.2021 між Позивачем як продавцем та фізичною особою Перцовою Н.І. (далі - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого Позивач зобов`язується передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти у власність будівлю, виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: Київська область, місто Переяслав, вулиця Героїв Дніпра, 38г (нерухомість де зберігається Майно Відповідача).

Відповідно до умов цього договору купівлі-продажу Позивач передав, а Покупець прийняла нерухоме майно, про що складено акт приймання-передачі нерухомого майна від 06.10.2021 до Договору купівлі-продажу.

06.10.2021 між Позивачем (Поклажодавець) та Перцовою Н.І. (Зберігач) складено акт №1 прийому-передачі Майна на відповідальне зберігання, за змістом якого Зберігач прийняв на безоплатне відповідальне зберігання речові докази у кримінальному провадження №0000149 від 03.04.2013 у кількості визначеній у Додатку №1 «Перелік майна, яке передається на відповідальне зберігання» до Договору, який було укладено між Позивачем та Відповідачем (поклажодавець).

Цього ж дня (06.10.2021) між вказаними сторонами було складено акт №2 прийому-передачі (повернення) майна з відповідального зберігання (далі - Акт повернення), з якого вбачається, що Зберігачем (ФОП Перцова Н.І.) передала (повернула), а Позивач прийняв (отримав) з безоплатного відповідального зберігання речові докази у кримінальному провадженні №0000149 від 03.04.2013 у кількості визначеній у Додатку №1 «Перелік майна, яке передається на відповідальне зберігання» до Договору.

У пункті 3 вказаного Акта повернення зазначено, що перелік повернутого Майна Позивачу повністю відповідає переліку Майна, яке зазначене у Додатку № 1 «Перелік майна, яке передається на відповідальне зберігання» до Договору.

Як зазначає Позивач, зазначені докази вказують про те, що Майно жодного дня не перебувало на зберіганні у ФОП Перцевої.

З матеріалів справи також слідує, що 06.10.2021 між Позивачем як орендарем та ФОП Перцовою Н.І. як орендодавцем було укладено договір оренди №10-1/21 (далі - Договір оренди), за умовами якого ФОП Перцова Н.І. передає, а Позивач приймає в строкове користування приміщення, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Переяслав, вулиця Героїв Дніпра, 38г.

Відповідно до пункту 3.3 Договору оренди приміщення, що орендується вважається переданим з моменту підписання акта прийому-передачі.

06.10.2021 між Позивачем та ФОП Перцовою Н.І. складено акт приймання-передачі приміщення в оренду за Договором оренди.

Таким чином, з вказаної дати спірне приміщення перебуває в оренді Позивача.

Додатковими доказами перебування приміщення в оренді Позивача за Договором оренди є акти надання послуг за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року та платіжні доручення про оплату наданих послуг з оренди приміщення на загальну суму 35000,00 грн.

Зазначене свідчить про те, що Майно за Договором продовжує перебувати на зберіганні у Позивача.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання (частина 1 статті 938 ЦК України).

Статтею 948 ЦК України передбачено, що поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що Майно наразі не перебуває у Позивача на зберіганні, разом із тим, судом встановлено, що Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку забрати Майно від Позивача з відповідального зберігання після закінчення строку дії Договору.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Судом встановлено, що Відповідач не виконує свій обов`язок передбачений статтею 948 ЦК України та підпунктом 3.1.2 пункту 3.1 Договору та не забирає Майно від Позивача (зберігача) після закінчення строку зберігання, а тому вимога Позивача є законною та обґрунтованою, а відтак позов підлягає задоволенню.

Щодо посилання Відповідача та Третьої особи на положення статті 100 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України), то суд зазначає наступне.

Так, частиною 2 статті 100 КПК України передбачено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість (частина 4 статті 100 КПК України).

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили (частина 9 статті 100 КПК України).

Суд зазначає, що при розгляді цієї справи судом не вирішується питання щодо долі речових доказів - Майна, а вирішується питання щодо належного виконання Відповідачем свого обов`язку за Договором. При цьому, відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.08.2013 вилучене в ході проведення огляду Майно передано на відповідальне зберігання саме Відповідачу, а не Позивачу. Крім того, у цій постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.08.2013 не визначено, що речові докази - Майно повинно зберігатися виключно у приміщенні, яке наразі перебуває в оренді Позивача.

Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається Позивач на обґрунтування своїх позовних вимог.

Інші доводи сторін та третьої особи, наведені у наданих суду заявах по суті справи, письмових та усних поясненнях, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні спору не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

При цьому, суд роз`яснює, що питання щодо відповідальності зберігача за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, не є предметом цього позову, і відповідні вимоги можуть бути заявлені Відповідачем як поклажодавцем, зокрема, у порядку статей 950, 951 ЦК України шляхом пред`явлення окремого позову.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (01601, м. Київ, вулиця Мечникова, будинок 16А, ідентифікаційний код 30401456) забрати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Собин» (08400, Київська область, місто Переяслав-Хмельницький, вулиця Героїв Дніпра, будинок 38, ідентифікаційний код 36298149) майно за договором відповідального зберігання №10-13- 109з/551 від 24 жовтня 2013 року, а саме: станки для індивідуального утримання свиноматок СДФС в кількості 308 одиниць (заводський №б/н); комплектуючі кормового бункеру в кількості 20 одиниць (заводський №б/н); станки для дорощування СДП в кількості 70 одиниць (заводський №б/н); комплектуючі до кормороздачика в кількості 104 одиниць (заводський №б/н); станки для індивідуального утримання свиноматок СДФС в кількості 312 одиниць (заводський №б/н); станки для опоросу СДО в кількості 437 одиниць (заводський №б/н); комплектуючі до СДФС в кількості 192 одиниць (заводський №б/н); комплектуючі пластикової підлоги в кількості 46 одиниць (заводський №б/н); комплектуючі до станка СДО в кількості 4248 одиниць (заводський №б/н); комплектуючі у вигляді бетонної решітки (1,8*0,32) в кількості 659 одиниць (заводський №б/н); комплектуючі у вигляді бетонної решітки (1*0,5) в кількості 238 одиниць (заводський №б/н); стойки СТ-16 в кількості 170 одиниць (заводський №б/н); КР-СП1 в кількості 375 одиниць (заводський №б/н); КР-СП2 в кількості 230 одиниць (заводський №б/н); тройники D70 в кількості 319 одиниць (заводський №б/н); хомут 3/4 М6 в кількості 8869 одиниць (заводський №б/н); хомут 1/2 М6 в кількості 3146 одиниць (заводський №б/н); хомут 100 М6 в кількості 290 одиниць (заводський №б/н).

Стягнути з Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (01601, м. Київ, вулиця Мечникова, будинок 16А, ідентифікаційний код 30401456) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Собин» (08400, Київська область, місто Переяслав-Хмельницький, вулиця Героїв Дніпра, будинок 38, ідентифікаційний код 36298149) 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 10.03.2023.

Суддя Р.Б. Сташків