ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2023 р. Справа№ 910/3513/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Жмарьова О.М. (довіреність від 22.12.2022 №2) (в режимі відеоконференції),

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА"

на рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2022

у справі №910/3513/22 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМП ТРАНС"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА"

про стягнення 169 603, 44 грн., -

В С Т А Н О В И В:

У травні 20022 товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМП ТРАНС» (далі - ТОВ «ЕКСІМП ТРАНС») звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА») про стягнення вартості наданих послуг за виконані перевезення у розмірі 169 603, 44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач виконав перевезення за укладеним з відповідачем договором №ФТЛВ00834 від 14.01.2022 (далі - Договір) з м. Глівіце (Республіка Польща) в Зазим`є (Україна) на підставі заявок останнього, що підтверджується наданими до матеріалів справи СМR (товарно -транспортними накладними) на загальну суму 169 603, 44 грн., яку відповідачем не оплачено.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.10.2022 позов задоволено повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач на підставі заявок позивача виконав зобов`язання по договору перевезення, однак надані послуги своєчасно сплачені не були та заборгованість складає 169 603, 44 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/3513/22 скасувати повністю, постановити нове рішення, яким у позові відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що:

1) відповідач вважає, що укладений сторонами договір має загальний характер договору про надання послуг, а відповідно суд неправильно розцінив укладений сторонами договорів, як договір перевезення вантажу;

2) відповідач з посиланням на п. 3.2.13 Договору та п. 22 заявок вважає що включення вартості послуг митниці до вартості послуг з перевезення можливо у випадку доведення зв`язку таких витрат із відповідною заявкою та їх невідворотність та зазначає, що позивач не довів того, що послуги на митниці, про стягнення плати за які він просить пов`язані зі спірним перевезенням, а також те, що він виконав обов`язок з правильного оформлення документів на оплату та направлення документів відповідачу;

3) надані позивачем докази є неналежно оформленими, через погану якість та наявність виправлень, зазначивши, що їх складено польською мовою;

4) до позовної заяви не надано ані рахунку, ані акту виконаних робіт, ані контрольних листів, що зі сторони відповідача виключає можливість належного бухгалтерського обліку таких операцій;

5) надані позивачем докази надсилання документів Новою Поштою не підтверджують факт направлення відповідачу саме зазначених позивачем документів;

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.

З огляду на те, що вказана апеляційна скарга була подана 23.11.2022 безпосередньо до суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування у суду першої інстанції матеріалів справи №910/3513/22 та відкладення вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.

Листом Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3513/22.

06.12.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/3513/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 поновлено товариству з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/3513/22, відкрито апеляційне провадження у справі №910/3513/22, зупинено дію оскаржуваного рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/3513/22 до закінчення апеляційного провадження у даній справі, справу №910/3513/22 призначено до розгляду на 31.01.2023.

23.12.2022 через канцелярію суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що:

1) надаючи позивачу заявки на перевезення територією Республіки Польща, відповідач мав розуміти, що всі документи іноземної держави будуть складені її офіційною мовою;

2) п. 22 заявок містить посилання на те, що «додаткові витрати (замитнення, платні печатки і т.д. сплачуються окремо згідно наданих квитанцій та домовленостей»;

3) позивач вважає, що рахунки та акти виконаних робіт є односторонніми документами та могли бути доказами виключно у випадку їх підписання відповідачем;

4) направлення документів Новою Поштою є законним, що відповідає сформованій судами правовій позиції.

23.01.2023 через систему "Електронний суд" Північного апеляційного господарського суду від представника товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" Жмарьової О.М. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (електронна адреса: ).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

В подальшому розгляд справи було відкладено.

20.02.2023 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача.

У судове засідання 28.02.2023 представник позивача не з`явився, колегія суддів заслухавши думку представника відповідача стосовно клопотання позивача, ухвалила клопотання задовольнити, розглядати справу у відсутності уповноваженого представника позивача.

Представник відповідача, у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.01.2022 року ТОВ «ЕКСІМП ТРАНС», як перевізником і ТОВ «ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА», як експедитором укладено Договір ФТЛВ00834 про перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України (а.с. 5-8), за умовами п. 1.1 якого Договір регулює відносини сторін, що виникають в процесі надання транспортно-експедиторських послуг, які полягають у плануванні, організації, здійсненні та забезпеченні перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів клієнтів експедитора автомобільним транспортним по території України, та/або на території іноземних держав. Договір також регулює умови та порядок розрахунків між сторонами за неналежно надані, відповідно до умов Договору, послуги.

Пунктом 2.5. вищевказаного Договору сторони погодили, що на кожне перевезення оформлюється транспортне замовлення (заявка), що складається у письмовій формі, підписується уповноваженою особою експедитора і передається перевізнику, в тому числі за допомогою факсимільного зв`язку або по електронній пошті. Замовлення (заявка) є невід`ємною частиною Договору. Замовлення (заявки) передані по факсу чи електронній пошті мають силу оригіналу, без обов`язкового передання їх оригіналів у майбутньому.

У п. пункт 2.8. Договору сторонами визначено, що товарно-транспортна накладна, подорожній лист, міжнародна товарно-транспортна накладна (далі - CMR) встановленого зразка є основним документом відповідно до якого здійснюється перевезення та за яким відбувається здача-приймання вантажу. Підтвердженням факту надання послуги є оригінал CMR з відмітками відправника вантажу, перевізника (експедитора), одержувача вантажу та митних органів.

Відповідно до п. 5.1. Договору розмір плати за перевезення визначається за згодою сторін та вказується в транспортному замовленні (заявці) і може змінюватися за взаємною письмовою згодою сторін в залежності від зміни умов перевезення вантажу.

Розрахунки між сторонами за Договором відбуваються в безготівковому порядку, шляхом оплати експедитором, за рахунок коштів свого клієнта, однак не залежно від їх одержання, виставлених перевізником рахунків протягом 15-ти банківських днів з моменту отримання оригіналів наступних, оформлених належним чином, документів: рахунок за виконані послуги; оригінал CMR; акт виконаних робіт; податкова накладна (якщо перевізник платник ПДВ); контрольний лист прибуття/відбуття (пункт 5.2. Договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022, а у частині грошових зобов`язань - до повного виконання (пункт 8.1. Договору).

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками; у встановленому порядку Договір не оспорений та не визнаний недійсним.

Отже, договір ФТЛВ00834 про перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 (провадження №12-95гс20).

Відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України "Про транспорт", "Про зовнішньоекономічну діяльність", "Про транзит вантажів", цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору (стаття 3 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність").

Частиною першою статті 929 ЦК України, частиною першою статті 316 ГК України та частиною першою статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Абзацом другим частини першої статті 929 ЦК України та абзацом другим частини першої статті 316 ГК України передбачено, що договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актам (частина 3 статті 929 ЦК України).

Частиною першою статті 930 ЦК України та частиною другою статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб, що кореспондується з положеннями статтею 4 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Згідно з положеннями статті 908 ЦК України перевезення, зокрема, вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини першої статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно із статтею 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частини першої статті 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Матеріали справи свідчать, що на підставі укладеного між сторонами договору було оформлено заявки на перевезення вантажу від 31.01.2022 №98564, від 31.01.2022 №98565, від 01.02.2022 №98558, від 01.02.2022 №98559. (а.с. 8-19)

На підтвердження факту здійснення перевезення вантажу згідно договору про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні №ФТЛВ00834 від 14.01.2022 та заявок заявки на перевезення вантажу від 31.01.2022 №98564 (а.с. 8), від 31.01.2022 №98565 (а.с. 11), від 01.02.2022 №98558 (а.с. 14), від 01.02.2022 №98559 (а.с. 17), позивачем надані накладні СМR загальна вартість перевезення за якими складає 169 603, 44 грн., а саме: від 31.01.2022 №98564, СМR від 01.02.2022 на суму 42 382, 02 грн. за курсом злотий/грн. (41 000 грн. фрахт + 1 383, 02 грн. вартість митних процедур); від 31.01.2022 №98565, СМR від 02.02.2022 на суму 42 392, 58 грн. за курсом злотий/грн. (41 000 грн. фрахт + 1 392, 58 грн. вартість митних процедур); від 01.02.2022 №98558, СМR від 04.02.2022 на суму 42 408, 50 грн. за курсом злотий/грн. (41 000 грн. фрахт + 1 408, 50 грн. вартість митних процедур); від 01.02.2022 №98559, СМR від 07.02.2022 на суму 42 419, 34 грн. за курсом злотий/грн. (41 000 грн. фрахт + 1 419, 34 грн. вартість митних процедур). (а.с. 8-19)

Вказаними документами підтверджується те, що позивач здійснив перевезення вантажу з м. Глівіце (Республіка Польща) в Зазим`є (Україна).

Таким чином, враховуючи зазначені приписи чинного законодавства, договору №ФТЛВ00834 та заявок на перевезення від 31.01.2022 №98564, від 31.01.2022 №98565, від 01.02.2022 №98558, від 01.02.2022 №98559, надані позивачем міжнародні товарно-транспортні накладні є належними та допустимими доказами надання перевізником послуг з міжнародного перевезення вантажу, зміст яких, зокрема, наявність відмітки про доставку вантажу та отримання його вантажоотримувачем на вказаній CMR, дають підстави стверджувати про виконання перевізником обов`язків з прийняття вантажу до перевезення та належної передачі вантажу вантажоотримувачу.

При цьому, як вбачається із змісту наявних у матеріалах справи , будь-які заперечення щодо повного та належного надання послуг з міжнародного перевезення вантажу з боку замовника відсутні.

Зазначені у заявках номери транспортних засобів є ідентичними до номерів, зазначених у наданих до матеріалів справи CMR.

У пунктах 22 заявок сторони узгодили, що оплата проводиться протягом 7 банківських днів з моменту отримання відповідачем оригіналів (Акту, рахунків, оригіналу CMR, 2 копій CMR завірених печаткою перевізника), якщо отримувач вантажу не має претензій до цілісності вантажу. Оригінали зазначених документів досилаються поштою. Додаткові витрати сплачуються окремо, згідно наданих квитанцій та домовленостей.

У пунктах 15 заявок в тому числі міститься домовленість сторін про те, що « 200 злотих платить готівкою водій за замитнення, потім додаємо до фрахту», що свідчить про те, що сторонами погоджено розмір додаткових витрат, які зокрема стосуються замитнення.

Позивач зазначає, що надіслав документи відповідачу «Новою Поштою», що підтверджується такими експрес-накладними: від 11.02.2022 №2199 вручена 14.02.2022; від 18.02.2022 №3445 - 22.02.2022. (а.с. 20, 21)

Слід зазначити, що відповідач факт отримання документів, як власне і факт надання послуг, не заперечує, проте зазначає, що спосіб направляння таких документів не відповідає способу, визначеному договором, що на його думку виключає факт виникнення у нього обов`язку зі сплати вартості наданих послуг.

Разом з тим, належним та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України на спростування надсилання документів на оплату відповідачем не наданий, як і не доведено неотримання вантажу відповідачем.

При цьому, відповідач у визначений у заявках строк вартість перевезення не оплатив; доказів протилежного до матеріалів справи не надав, факту надання зазначених ним у заявках та відображених у CMR послуг не спростував, доказів висловлення зауважень щодо якості послуг не надав.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 169 603, 44 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Твердження відповідача щодо несвоєчасне надання документів для проведення оплати (акти, рахунки, контрольні листи) правильних висновків суду першої інстанції не спростовує, оскільки факт надання позивачем послуг підтверджується у сукупності наявними в матеріалах справи доказами, а саме Договором, Заявками, CMR, а також рахунками на замитнення, які розглядаються у даному випадку в контексті заявки.

При цьому, рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є невідкладною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити надані послуги.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №37/405 від 29.09.2009 та постанові Касаційного господарського суду від 23.01.2018 у справі №910/9472/17.

Дослідивши матеріали справі та наявні докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/3513/22, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" на рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/3513/22 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/3513/22 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Поновити дію рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2022.

5. Матеріали справи №910/3513/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 06.03.2023

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук