ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року м.Дніпро Справа № 908/2320/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач),

суддів: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.11.2021 (ухвалене суддею Мірошніченко М.В., повний текст якого складений 03.12.2021) у справі № 908/2320/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання Індустрія Інвест (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 40, кв. 8)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

про стягнення суми

за зустрічним позовом: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання Індустрія Інвест (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 40, кв. 8)

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

10.08.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання Індустрія Інвест до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про стягнення 2455067,36 грн., з яких: 2445647,56 грн. основної суми заборгованості, 4577,23 грн. 3% річних, 4842,57 грн. інфляційних втрат.

Позов обґрунтований ст.ст. 15, 526, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 265 Господарського кодексу України, умовами договору поставки продукції № 8(1)21УК від 28.01.2021/53-121-01-21-10070 від 12.02.2021.

30.08.2021 до Господарського суду Запорізької області від Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом надійшла зустрічна позовна заява (вих. №28-23/20846 від 26.08.2021) про стягнення 4348,62 грн. пені за порушення строків поставки товару, 1387,20 грн. штрафу (20% від вартості товару неналежної якості) за договором №8(1)21УК/53-121-01-21-10070 від 12.02.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням постачальником строків поставки товару:

-за видатковою накладною №616 від 02.06.2021 на 1 день;

-за видатковою накладною №642 від 14.06.2021 на 13 днів;

-за видатковою накладною №694 від 29.06.2021 на 28 днів.

Крім того, покупець посилається на те, що постачальником була здійснена поставка товару, який не відповідав визначеним договором вимогам щодо якості, за видатковою накладною №267 від 09.03.2021.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.11.2021 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання Індустрія Інвест (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 40, кв. 8) основний борг у сумі 2 445 647,56 грн. (два мільйони чотириста сорок п`ять тисяч шістсот сорок сім грн. 56 коп.), 3% річних у сумі 4 577,23 грн. (чотири тисячі п`ятсот сімдесят сім грн. 23 коп.), інфляційні втрати в сумі 4 056,77 грн. (чотири тисячі п`ятдесят шість грн. 77 коп.), витрати зі сплати судового збору в сумі 36 814,22 грн. (тридцять шість тисяч вісімсот чотирнадцять грн. 22 коп.) та витрати на правову допомогу в сумі 4 498,56 грн. (чотири тисячі чотириста дев`яносто вісім грн. 56 коп.).

Відмовлено у стягненні за первісним позовом з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 785,80 грн.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 11,79 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1,44 грн. покладено на позивача.

Зустрічний позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання Індустрія Інвест на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом пеню за порушення строків поставки в сумі 4 348,62 грн. (чотири тисячі триста сорок вісім грн. 62 коп.), штраф у розмірі 20% від вартості товару неналежної якості в сумі 1 387,20 грн. (одна тисяча триста вісімдесят сім грн. 20 коп.) та витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Задовольняючи частково первісні позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було неналежно виконано зобов`язання за договором в частині оплати поставленого товару, а тому сума основного боргу підлягає стягненню у повному обсязі разом з нарахованими на цю суму відсотками річних, інфляційними за порушення виконання грошового зобов`язання.

Задовольняючи зустрічний позов господарський суд першої інстанції виходив з обґрунтованого нарахування штрафних санкцій.

Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання Індустрія Інвест про стягення з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 3% річних у розмірі 762,87 грн, інфляційних втрат у розмірі 676,13 грн. та судового збору у розмірі 21,58 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок незастосування приписів частини другої статті 530 ЦК України, Господарський суд дійшов хибного висновку про прострочення Відповідачем строку оплати частини вартості товару у розмірі ПДВ за Договором в сумі 407 607,93 грн.

Вказані помилкові висновки Господарського суду призвели до безпідставного стягнення за Рішенням з Відповідача сум 3% річних у розмірі 762,87 грн та інфляційних втрат у розмірі 676,13 грн., нарахованих на частину вартості товару у розмірі суми ПДВ за Договором.

Внаслідок неправильного тлумачення норми статті 625 ЦК України Господарським судом безпідставно стягнуто з Відповідача за Рішенням 3% з чних у розмірі 762,87 грн та інфляційних втрат у розмірі 676,13 грн., нарахованих на суму податку на додану вартість по товару у рамках Договору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Чус О.В., судді: Орєшкіна Е.В., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2022 апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.11.2021р., у справі № 908/2320/21 - залишено без руху.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.11.2021р. у справі № 908/2320/21 та призначено справу до розгляду на 31.03.2022 об 10:40.

Розгляд справи 31.03.2022 не відбувся у зв`язку з наявністю обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України, згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який затверджений Верховною Радою України 24.02.2022 Законом №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Верховною Радою України 15.03.2022 Законом №2119-ІХ, з 26.03.2022 ще на 30 діб.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2022 у справі № 908/2320/21 визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Чус О.В., судді Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

В той же час, відповідно до ч.1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч.2 ст.12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність подальшого слухання справи та ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2022 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.11.2021 у справі № 908/2320/21 призначено в судове засідання на 18.08.2022 о 10:30 год.

18.08.2022 судове засідання не відбулось через перебування у відпустці судді-доповідача Чус О.В. та судді-члена колегії Орєшкіної Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.09.2022 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.11.2021 у справі № 908/2320/21 призначено у судовому засіданні на 03.11.2022 о 10:40 год.

03.11.2022 судове засідання не відбулось у зв`язку з відпусткою головуючого судді Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.01.2023 повідомлено учасників справи про судове засідання у справі № 908/2320/21, яке відбудеться 02.03.2023 на 10:00 годин.

Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з введенням указами Президента України воєнного стану на всій території України; можливістю незнаходження осіб за вказаними в апеляційних скаргах адресами, зокрема, у зв`язку з евакуацією; тимчасовою нероботою АТ "Укрпошта", зокрема, на тимчасово окупованих та звільнених від агресора територіях; та інше, з метою належного повідомлення сторін в цій особливій для країни ситуації, відповідно до приписів п.п. 6, 7 ст. 6 та ст. 169 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе повідомляти осіб про розгляд справи не через АТ "Укрпошта", а іншими засобами, які доступні в період воєнного стану (надсилання повідомлення на електрону пошту сторін, електронний кабінет, повідомлення на офіційному сайті ЦАГС) - докази повідомлення долучені до матеріалів справи.

21.02.2023 від Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання/зява про проведення судового засідання 02.03.2023 без участі представника відповідача/апелянта, також зазначено про те, що апеляційна скарга містить вичерпну аргументацію та нормативне обгрунтування правової позиції щодо безпідставно стягнутих сум 3% річних та інфляційних втрат. Отже, відповідач підтримує апеляційну скаргу в повному орсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем за первісним позовом не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

02.03.2023 представники сторін в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 02.03.2023 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання Індустрія Інвест (постачальник, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (покупець, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладено договір поставки товару № 8(1)21УК від 28.01.2021/53-121-01-21-10070 від 12.02.2021 (далі договір).

За умовами п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити товар: ДК 021:2015-31530000-0 «Частини до світильників та освітлювального обпадання» (пускові пристрої, лампи) згідно зі специфікацією (позиції № № 1- 63), викладеною у п. 1.1 договору, на загальну суму 2600502,96 грн.

У п. 3.1 договору визначено, що загальна вартість товару складає 216708580 грн., крім того ПДВ 20% - 433417,16 грн. разом 2600502,96 грн.

Згідно з п. 1.2 договору строк поставки визначено лютий-березень 2021 року.

Відповідно до п. 4.1 договору поставка товару відбувається відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2020 на умовах DDP м. Енергодар. Вантажоодержувач ЗВ ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом», склад №4, вул. Промислова, 133, м. Енергодар, Запорізька область.

Пунктом 12.1 договору встановлено, що договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом року з моменту його підписання.

29.03.2021 сторони підписали додаткову угоду №1 від 13.04.2021 до договору поставки, якою внесли зміни до п. 1.2 договору (специфікації), виклавши його в іншій редакції. При цьому встановили у п. 1.21 договору строк поставки товару по позиціям розділу 1.2 договору 17, 39, 54, 57, 62, 63 травень 2021 року, а в п. 1.2.2 договору встановили строк поставки товару по позиціям розділу 1.2 договору 1 16, 18-38, 40-53, 55, 56, 58 61 березень 2021 року.

На виконання договору постачальник поставив покупцю в період з 12.02.2021 по 02.06.201 товар на загальну суму 2452588,56 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною №158 від 12.02.2021, товарно-транспортною накладною №Р158 від 12.02.2021 та рахунком на оплату №179 від 12.02.2021 на суму 295968,00 грн.;

- видатковою накладною №225 від 24.02.2021, товарно-транспортною накладною №Р225 від 24.02.2021 та рахунком на оплату №250 від 24.02.2021 на суму 165096,00 грн.;

- видатковою накладною №238 від 02.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р238 від 02.03.2021 та рахунком на оплату №264 від 02.03.2021 на суму 534158,76 грн.;

- видатковою накладною №267 від 09.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р267 від 09.03.2021 та рахунком на оплату №292 від 09.03.2021 на суму 350707,56 грн.;

- видатковою накладною №307 від 18.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р307 від 18.03.2021 та рахунком на оплату №340 від 18.03.2021 на суму 340824,84 грн.;

- видатковою накладною №317 від 22.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р317 від 22.03.2021 та рахунком на оплату №352 від 22.03.2021 на суму 294901,80 грн.;

- видатковою накладною №326 від 24.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р326 від 24.03.2021 та рахунком на оплату №374 від 24.03.2021 на суму 30182,40 грн.;

- видатковою накладною №357 від 30.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р357 від 30.03.2021 та рахунком на оплату №404 від 30.03.2021 на суму 23484,00 грн.;

- видатковою накладною №530 від 12.05.2021, товарно-транспортною накладною №Р530 від 12.05.2021 та рахунком на оплату №600 від 12.05.2021 на суму 392904,00 грн.;

- видатковою накладною №616 від 02.06.2021, товарно-транспортною накладною №Р616 від 02.06.2021 та рахунком на оплату №691 від 02.06.2021 на суму 24361,20 грн.

Товар отримано уповноваженим представником покупця Овсієнко Н.В. на підставі довіреностей №3/22 від 12.02.2021, №3/29 від 25.02.2021, №3/35 від 02.03.2021, №3/39 від 09.03.2021, №3/48 від 17.03.2021, №3/56 від 24.03.2021, №3/57 від 24.03.2021, №3/92 від 12.05.2021, 33/116 від 03.06.2021.

На суми поставленого товару з ПДВ позивачем виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкові накладні.

09.04.2021 покупцем було повернуто частину товару на суму 6936,00 грн., який був поставлений за видатковою накладною №267 від 09.03.2021 на суму 350707,56 грн. З урахуванням цього, сума поставленого товару за видатковою накладною №267 від 09.03.2021 склала 343771,56 грн.

Таким чином, загальна вартість поставленого товару складає 2445652,56 грн. Позивач за первісним позовом визначив загальну суму поставки в розмірі 2 445 647,56 грн.

Відповідач не здійснив оплату поставленого товару.

На підставі вказаних обставин Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання Індустрія Інвест звернулося до господарського суду з позовом до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про стягнення 2455067,36 грн., з яких: 2445647,56 грн. основної суми заборгованості, 4577,23 грн. 3% річних, 4842,57 грн. інфляційних втрат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладання договору поставки, строки оплати вартості поставленого товару, виникнення прострочки виконання зобов`язання.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Доказів розірвання Договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання договору постачальник поставив покупцю в період з 12.02.2021 по 02.06.201 товар на загальну суму 2452588,56 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною №158 від 12.02.2021, товарно-транспортною накладною №Р158 від 12.02.2021 та рахунком на оплату №179 від 12.02.2021 на суму 295968,00 грн.;

- видатковою накладною №225 від 24.02.2021, товарно-транспортною накладною №Р225 від 24.02.2021 та рахунком на оплату №250 від 24.02.2021 на суму 165096,00 грн.;

- видатковою накладною №238 від 02.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р238 від 02.03.2021 та рахунком на оплату №264 від 02.03.2021 на суму 534158,76 грн.;

- видатковою накладною №267 від 09.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р267 від 09.03.2021 та рахунком на оплату №292 від 09.03.2021 на суму 350707,56 грн.;

- видатковою накладною №307 від 18.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р307 від 18.03.2021 та рахунком на оплату №340 від 18.03.2021 на суму 340824,84 грн.;

- видатковою накладною №317 від 22.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р317 від 22.03.2021 та рахунком на оплату №352 від 22.03.2021 на суму 294901,80 грн.;

- видатковою накладною №326 від 24.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р326 від 24.03.2021 та рахунком на оплату №374 від 24.03.2021 на суму 30182,40 грн.;

- видатковою накладною №357 від 30.03.2021, товарно-транспортною накладною №Р357 від 30.03.2021 та рахунком на оплату №404 від 30.03.2021 на суму 23484,00 грн.;

- видатковою накладною №530 від 12.05.2021, товарно-транспортною накладною №Р530 від 12.05.2021 та рахунком на оплату №600 від 12.05.2021 на суму 392904,00 грн.;

- видатковою накладною №616 від 02.06.2021, товарно-транспортною накладною №Р616 від 02.06.2021 та рахунком на оплату №691 від 02.06.2021 на суму 24361,20 грн.

Товар отримано уповноваженим представником покупця Овсієнко Н.В. на підставі довіреностей №3/22 від 12.02.2021, №3/29 від 25.02.2021, №3/35 від 02.03.2021, №3/39 від 09.03.2021, №3/48 від 17.03.2021, №3/56 від 24.03.2021, №3/57 від 24.03.2021, №3/92 від 12.05.2021, 33/116 від 03.06.2021.

На суми поставленого товару з ПДВ позивачем виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкові накладні.

09.04.2021 покупцем було повернуто частину товару на суму 6936,00 грн., який був поставлений за видатковою накладною №267 від 09.03.2021 на суму 350707,56 грн. З урахуванням цього, сума поставленого товару за видатковою накладною №267 від 09.03.2021 склала 343771,56 грн.

Таким чином, загальна вартість поставленого товару складає 2445652,56 грн. Позивач за первісним позовом визначив загальну суму поставки в розмірі 2 445 647,56 грн.

Отже, вказаний товар був прийнятий Відповідачем, що підтверджується підписом представника отримувача (відповідача) на відповідній накладній, без зауважень та заперечень.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1). Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Оскільки укладений між позивачем та відповідачем договір поставки є оплатним, то обов`язку продавця передати у власність товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість отриманого товару.

Зобов`язання відповідача, щодо оплати за отриманий товар передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 3.2. договору, розрахунок за товар, поставлений відповідно до п.1.1 договору, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту постачання повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1. договору, на склад покупця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 3.3 договору обумовлено, що оплата покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється у строки, визначені пунктом 3.2 цього договору, за умови реєстрації постачальником на лежним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових наклад них (ЄРПН).

Відповідно до п. 4.5. договору, постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкових накладних чинним законодавством, з дотриманням вимог законів України «Про електронні докуме нти та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса покупця для листування в рамках адміністрування ПДВ: .

Тобто, оплата товару в розмірі суми ПДВ має здійснена протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару за умови реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Матеріалами справи встановлено, що на суми поставленого товару з ПДВ позивачем виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкові накладні.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про розмежування сторонами в договорі строків оплати переданого товару і оплати ПДВ.

Сума заборгованості і строки її сплати відповідачем не заперечуються, проте Відповідач не погоджується з вимогою про настання строку для сплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено, Постачальник здійснив поставку товару на суму 2 445 647,56 грн.

Згідно з абзацом другим п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Матеріалами справи встановлено, що що на суми поставленого товару з ПДВ позивачем виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкові накладні.

Відповідно до абз. 3 п. 18 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ № 1246 від 29.12.2010 квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Таким чином, Позивачем було належним чином складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, що відповідно до договору є підставою для сплати покупцем суми ПДВ, включеної до вартості товару. Відповідач товар прийняв без заперечень та зауважень, а тому повинен був здійснити оплату за умовами договору, а саме шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

В даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, в разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 60-ти календарних днів з дати поставки товару.

Верховний Суд України у постанові від 19.08.2014 по справі 925/1332/3( 3-78сг14) дійшов висновку, що зі змісту ст. 692 ЦК України вбачається, що загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм була висловлена у постанові Верховного суду у справі 911/915/15.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що строки оплати частини товару на суму ПДВ не встановлені, колегія суддів визнає необґрунтованими оскільки строк оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ погоджено сторонами в. 3.3. договору, в якому обумовлено, що оплата покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється у строки, визначені пунктом 3.2. цього договору (протягом 60 календарних днів з моменту постачання повного обсягу товару), що відповідає приписам ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, Відповідач за первісним позовом не надав доказів оплати товару на суму 2 445 647,56 грн. та не заперечує факт поставки товару.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товару у розмірі 2 445 647,56 є обґрунтованою.

За прострочення оплати товару позивач за первісним позовом нарахував на суму заборгованості (2421286,36 грн.) 3% річних за період з 14.07.2021 по 06.08.2021 (23 дні) в сумі 4577,23 грн. та інфляційні втрати за червень 2021 року (100,2%) в сумі 4842,57 грн.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування на суму боргу інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Порядок здійснення оплати за товар сторонами узгоджено в розділі 3 договору, а саме в п. 3.2, яким передбачено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника з відстрочкою - 60-ть календарних днів з дати поставки повного обсягу товару.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 3% річних та інфляційні втрати нараховані на суму заборгованості за товар, поставлений в період з 12.02.2021 по 12.05.2021. Строк оплати товару, поставленого 12.05.2021, настав 13.07.2021 (з урахуванням вихідних днів відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України). Отже, позивач за первісним позовом правомірно визначив початок періоду прострочення з 14.07.2021. Вартість простроченого товару станом на 14.07.2021 за розрахунком суду становила 2421291,36 грн., за розрахунком позивача за первісним позовом - 2421286,36 грн. Відтак, колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду щодо нарахування 3% річних на суму 2421286,36 грн. за період з 14.07.2021 по 06.08.2021 (23 дні) в сумі 4577,23 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції доречно врахував те, що доводи відповідача про те, що включення сум ПДВ до бази нарахування 3% річних суперечить правовій природі процентів як плати за користування чужими грошовими коштами суд визнав необґрунтованими, оскільки сума ПДВ є складовою купівельної ціни товару та входить до суми грошового зобов`язання, за прострочення виконання якого можливе нарахування 3% річних.

Застосування індексу інфляції за червень 2021 року до всієї суми заборгованості 2421286,36 грн., яка включає суму поставки 392904,00 грн. за видатковою накладною №530 від 12.05.2021, суд першої інстанції правомірно визнав необґрунтованим, оскільки прострочення оплати товару за цією видатковою накладною виникло 14.07.2021. Тому правомірним є нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості 2028387,36 грн., яка розрахована судом таким чином: 2421291,36 грн. (сума поставки за розрахунком суду за період з 12.02.2021 по 30.03.2011 з урахуванням повернутого товару) - 392904,00 грн. (сума поставки за 12.05.2021).

Звідси інфляційні втрати від суми боргу 2028387,36 грн. за червень 2021 року (індекс 100,2%) складають за розрахунком суду 4056,77 грн. та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за первісним позовом. Інфляційні втрати в сумі 785,80 грн. нараховані необґрунтовано.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта про те, що нарахування 3% річних проведено необґрунтовано є безпідставними внаслідок помилкового тлумачення Відповідачем умов п. 3.3 договору.

Рішення суду щодо зустрічних позовних вимог та в частині стягнення 4 498,56 грн витрат на правову допомогу не розглядається апеляційною інстанцією, оскільки сторони не оскаржують рішення в цих частинах, тому судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України оцінка зазначеним обставинам не надається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.11.2021 у справі № 908/2320/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.11.2021 у справі № 908/2320/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

З огляду на кількість та тривалість повітряних тривог в м. Дніпро, повний текст постанови складено 15.03.2023.

Головуючий суддя О.В.Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна