ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2023 р. Справа № 909/1250/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів О.І. Матущака

Р.І. Марка,

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Контракт б/н від 27.10.2022 (вх. № 01-05/2650/22 від 31.10.2022)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2022 (повний текст рішення складно 31.08.2022, м. Івано-Франківськ, суддя Т.Е. Валєєва)

у справі № 909/1250/21

за позовом: Приватного фермерського господарства Геліос, м. Тернопіль

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Бетон Груп Трейд, с. Вовчинець Івано-Франківського району Івано-Франківської області

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Контракт, с. Хриплин Івано-Франківського району Івано-Франківської області

про визнання недійсними договорів та скасування рішень про державну реєстрацію права власності.

за участю представників:

від позивача (в режимі відеоконференції) Булавинець М.М.;

від відповідача-1 не з`явився;

від відповідача-2 (в режимі відеоконференції) Хемич В.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

29.12.2021 Приватне фермерське господарство Геліос звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю Бетон Груп Трейд до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Контракт про:

- визнання недійсним договору про розірвання договору від 29.10.2021, укладеного між ТзОВ "Бетон Груп Трейд" та ТзОВ "Захід-Контракт", предметом якого є розірвання укладеного між цими ж сторонами договору купівлі-продажу від 24.05.2019, за яким ТзОВ "Захід-Контракт" продало, а ТзОВ "Бетон Груп Трейд" придбало будівлю, розчинний вузол, загальною площею 87,7 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Автоливмашівська, буд. 5-К, с. Хриплин, Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- визнання недійсним договору про розірвання договору від 29.10.2021, укладеного між ТзОВ «Бетон Груп рейд» та ТзОВ "Захід-Контракт", предметом якого є розірвання укладеного між цими ж сторонами договору купівлі-продажу від 24.05.2019, за яким ТзОВ "Захід-Контракт" продало, а ТзОВ "Бетон Груп Трейд" придбало будівлю, бетонно-розчинний вузол з насосною, загальною площею 288 кв.м та 6,4 кв.м відповідно, що знаходиться за адресою: вул. Автоливмашівська, буд. 5-В, с. Хриплин, Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61254976 від 29.10.2021 19:18:47, прийняте приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур Антоніною Анатоліївною з одночасним припиненням речового права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 44747774;

- скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний помер: 61255085 від 29.10.2021 19:32:31, прийняте приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур Антоніною Анатоліївною з одночасним припиненням речового права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 44747869.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорювані договори про розірвання договорів купівлі-продажу є фраудаторними і фіктивними правочинами, вчиненими з метою уникнення стягнення коштів (відшкодування шкоди) з ТзОВ "Бетон Груп Трейд" на користь кредитора - ПФГ "Геліос", а тому підлягають визнанню недійсними. Також у позовній заяві позивач зазначає, що договори купівлі-продажу були виконані сторонами у повному обсязі в 2019 році, невиконаних зобов`язань між сторонами не залишилось, про що свідчить і зміст договорів від 29.10.2021 про розірвання цих договорів купівлі-продажу. Таким чином, позивач вказує на те, що договори купівлі-продажу від 2019 року припинились їх належним виконанням та, відповідно, втратили чинність з моменту їх належного виконання, а тому нечинні договори не можна змінити або розірвати в добровільному чи судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2022 року у справі №909/1250/21 (суддя Т.Е. Валєєва ) позов задоволено. Визнано недійсним договір про розірвання договору, серія, номер 1877, виданий 29.10.2021, видавник - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А., укладений між ТзОВ "Бетон Груп Трейд" та ТзОВ "Захід-Контракт", предметом якого є розірвання договору купівлі-продажу, укладеного ТзОВ "Бетон Груп Трейд" та ТзОВ "Захід-Контракт" 24.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А. 24.05.2019 за реєстровим № 759, за яким ТзОВ "Захід-Контракт" продало, а ТзОВ "Бетон Груп Трейд" купило будівлю, розчинний вузол, що знаходиться за адресою: вул. Автоливмашівська, 5-К, с. Хриплин, Івано-Франківський район, Івано-Франківської область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Визнано недійсним договір про розірвання договору, серія, номер 1878, виданий 29.10.2021, видавник - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А., укладений між ТзОВ "Бетон Груп рейд" та ТзОВ "Захід-Контракт", предметом якого є розірвання договору купівлі-продажу, укладеного ТзОВ "Бетон Груп Трейд" та ТзОВ "Захід-Контракт" 24.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А. 24.05.2019 за реєстровим № 762, за яким ТзОВ "Захід-Контракт" продало, а ТзОВ "Бетон Груп Трейд" купило будівлю, бетонно-розчинний вузол з насосною, що знаходиться за адресою: вул. Автоливмашівська, 5-В, с. Хриплин, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61254976 від 29.10.2021 19:18:47, прийняте приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур Антоніною Анатоліївною з одночасним припиненням речового права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 44747774. Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61255085 від 29.10.2021 19:32:31, прийняте приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур Антоніною Анатоліївною з одночасним припиненням речового права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 44747869. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Груп Трейд" на користь Приватного фермерського господарства "Геліос" 4 540,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 681,00 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Контракт" на користь Приватного фермерського господарства "Геліос" - 4 540,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 681,00 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 у справі №909/1164/19 стягнуто з ТзОВ "Бетон Груп Трейд" на користь ПФГ "Геліос" 757 795,00 грн. збитків, 53 000,00 грн. витрат на проведення судової експертизи та 11 366,93 грн. судового збору. Разом з тим, після набрання законної сили рішенням суду у справі №909/1164/19 (25.10.2021), між відповідачами (ТзОВ "Захід-Контракт" та ТзОВ "Бетон Груп Трейд") було укладено оспорювані у даній справі правочини про розірвання договорів купівлі-продажу, за якими відчужено (повернено) нерухоме майно, що належало ТзОВ "Бетон Груп Трейд" (29.10.2021). Отже, на час укладення оспорюваних правочинів боржник (ТзОВ "Бетон Груп Трейд") усвідомлював, що на його майно (гроші, рухоме та нерухоме майно) буде звернуто стягнення з метою погашення боргу. Таким чином, у даному випадку має місце вчинення оспорюваних правочинів у період - через 4 дні після набрання рішенням суду у справі №909/1164/19 законної сили, що свідчить про наявність однієї з ознак фраудаторності. Суд дійшов висновку, що відповідач-1 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам іншої особи, оскільки відчуження належного йому майна саме після набрання законної сили рішенням суду про стягнення з нього заборгованості, відбулося з метою уникнення звернення стягнення на його нерухоме майно як боржника, чим і було порушене цивільне право позивача як кредитора, за захистом якого він звернувся до суду. Договір, який укладений з метою уникнути виконання зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним і бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора. Отже, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсними договорів про розірвання договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.2021, укладених між ТзОВ "Бетон Груп Трейд" та ТзОВ "Захід-Контракт", є правомірною та підлягає задоволенню. Відтак, до задоволення підлягає вимога про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням речового права власності на об`єкт нерухомого майна за вищевказаними договорами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

ТзОВ Захід-Контракт подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2022 року у справі №909/1250/21, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Скаржник вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Судом помилково зазначено, про неможливість розірвання виконаних договорів, як окрему підставу недійсності оспорюваних правочинів. Договори купівлі - продажу були укладені 24.05.2019 року, а договори про розірвання 29.10.2021 року, тобто в межах трьох років. Як і будь-яку угоду, договір купівлі-продажу можна розірвати. Не є винятком і операції з нерухомістю. Умовами, при яких можливе розірвання договору купівлі-продажу, можуть бути: зрив термінів по виконанню взятих на себе сторонами договору зобов`язань; невідповідність придбаного майна заявленим характеристикам: невиконання сторонами інших зобов`язань взяти на себе при укладенні договору: спільно прийняте сторонами договору рішення про те, що угода повинна бути анульована, тощо. В даній справі, як одна з підстав розірвання договору якраз і було пред`явлено претензію щодо недоліків нерухомого майна, в межах трирічного строку. Крім того, оскільки сторони не врегулювали між собою відносини щодо розмежування земельної дільник, а покупець не отримав в користування земельних ділянок в необхідних (бажаних) межах, договори купівлі - продажу не можна вважати такими що повністю виконані. Скаржник наголошує, що судом першої інстанції взагалі не було досліджено обсяг активів боржника, наявність дебіторської, заборгованості, фінансову звітність ТзОВ «Бетон Груп Трейд», однак зроблено висновок що нерухомість яка було предметом оскаржуваних договорів про розірвання, була єдиним майном, за рахунок якого можна було стягнути борг.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. Зазначає, що відповідачі не спростували ні доводів позивача, ні висновків суду першої інстанції про те, що вони розірвали нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, що зареєстровані в реєстрі за № 759 та № 762 від 24.05.2019 року, які на момент їх розірвання були виконані в повному обсязі, про що свідчить і зміст договорів від 29.10.2021 року про їх розірвання. Договори купівлі-продажу від 2019 року припинились їх належним виконанням та відповідно втратили чинність з моменту їх належного виконання, а тому до нечинних договорів неможливо вносити будь-які зміни чи їх розривати в добровільному чи судовому порядку. При цьому твердження ТзОВ «Бетон Груп Трейд» про наявність істотних недоліків у придбаному нерухомому майні, про що вказується у вимозі, не підтверджується жодними письмовими доказами (єдиним доказом є сам зміст вимоги), не підтверджує наявність таких істотних недоліків і ТзОВ «Захід- Контракт», а навпаки стверджує протилежне (п. 3.1.3 та п. 3.1.4 договорів купівлі-продажу від 2019 року). Також, не заслуговують на увагу твердження скаржника про те, що Товариству не було відомо про рішення апеляційного суду у справі № 909/1164/19, оскільки у Державному реєстру судових рішень у загальному доступі були всі судові рішення, стороною яких було та є ТзОВ «Бетон Груп Трейд» і дізнатися цю інформацію не складає жодних труднощів. ТзОВ «Захід-Контракт» могло з`ясувати питання наявності судових спорів безпосередньо у ТзОВ «Бетон Груп Трейд», оскільки ТзОВ «Захід-Контракт» надає послуги з контролю якості товарного бетону, постачальником якого є ТзОВ «Бетон Груп Трейд», що підтверджується договором про надання послуг № 05/06/2017 року від 05.06.2017 року. На переконання позивача безпідставними є твердження скаржника про те, що оспорювані правочини не містять ознак фраудаторних правочинів, оскільки сукупність обставин за яких були укладені договори від 29.10.2021 дає підстави вбачати порушення принципу добросовісності відповідачами. Просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2022 у справі № 909/1250/21 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач-1 у відзиві на апеляційну скаргу підтримує доводи скаржника, рішення суду першої інстанції вважає незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що після укладення договорів купівлі-продажу, виявлено істотні недоліки придбаного майна які спричиняють неможливість його використання, а саме: бракований поворотний механізм спікера, який не підлягає ремонту, а потребує повної заміни; деформація і сильна корозія направляючих механізму скіпа, який не підлягає відновленню; несправність вбудованого електронного та електричного обладнання, яке знаходиться всередині конструкції і не могло бути випробуване при купівлі. Також, виявлено незадовільний стан верхніх частин стін (ветхий стан) при намірі покупця здійснити реконструкцію каркасу даху будівлі бетонно-розчинного вузла з насосною. Крім того, ТзОВ «Захід - Контракт», так і не було здійснено поділу земельної ділянки, з метою забезпечення ТзОВ «Бетон Груп Трейд» необхідного для здійснення господарської діяльності доступу до належних нам об`єктів, жодних змін до договору оренди земельної ділянки не внесено. Така ситуація унеможливлювала нормальне користування ТзОВ «Бетон Груп Трейд» придбаним майном. Саме тому 29 жовтні 2021 року були укладені оспорювані договори про розірвання договору №1877 від 29 жовтня 2021 року та договору про розірвання договору №1878 від 29 жовтня 2021 року, яким розірвано відповідні договори купівлі-продажу від 24 травня 2019 року та на виконання договорів укладено акти приймання-передачі майна від 01 листопада 2021 року. На думку відповідача-1 при прийнятті оскаржуваного рішення, суд дійшов помилкового висновку щодо фраудаторності оспорюваних правочинів, оскільки не врахував обставин справи, які свідчать про відсутність більшості ознак, за яким такі правочини можна було б назвати фраудаторними. Просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2022 у справі № 909/1250/21 скасувати в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Скаржник в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи наведені у апеляційній скарзі.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, заявив усне клопотання про подання до суду протягом 5 днів з дня винесення постанови заяви про понесені витрати на надання правничої допомоги.

Відповідач-1 не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника, причин неявки суду не повідомив.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання сторін у справі. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника відповідача-1.

Обставини справи

24.05.2019 між ТзОВ "Захід-Контракт" (Продавець) та ТзОВ "Бетон Груп Трейд" (Покупець) укладено договори: - купівлі-продажу нерухомого майна - будівлі, розчинного вузла, загальною площею 87,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: вул. Автоливмашівська, 5-К, с. Хриплин, м. Івано-Франківськ. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 (п. 1.1 договору). Договір посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А. та зареєстровано в реєстрі за №759; - купівлі-продажу нерухомого майна - будівлі, бетонно-розчинного вузла з насосною, загальною площею 288,0 кв.м та 6,4 кв.м відповідно, зазначений літерою А та Б, яка знаходиться за адресою: вул. Автоливмашівська, 5-В, с. Хриплин, м. Івано-Франківськ. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 (п. 1.1 договору). Договір посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А. та зареєстровано в реєстрі за №762 (т. 1, а.с. 10-17).

Відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з реєстру (інформаційна довідка №255158140 від 30.04.2021 (т. 1, а.с. 18-20).

Вимогою від 05.05.2021 №18 ТзОВ "Бетон Груп Трейд" повідомило ТзОВ "Захід-Контракт" про необхідність укладення між сторонами договорів про розірвання договорів купівлі-продажу №759, №762 від 24.05.2019 з огляду на недотримання ТзОВ "Захід-Контракт" домовленостей щодо внесення змін до договору оренди землі, на якій розміщено будівлі, придбані за вищевказаними договорами (не розмежовано та не виділено земельні ділянки), що унеможливлює нормальне користування ТзОВ "Бетон Груп Трейд" придбаним майном, його реконструкцію. Вимогу отримано ТзОВ "Захід-Контракт" 06.05.2021 (т. 1, а.с. 105).

У матеріалах справи міститься договір оренди землі від 07.11.2018, укладений між Територіальною громадою села Хриплин в особі Хриплинської сільської ради (Орендодавець) та ТзОВ "Захід-Контракт" (Орендар) з приводу передання в оренду земельної ділянки з цільовим призначенням 11.02 (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики) загальною площею 0,3721 га. Договір укладено строком на 5 років (т. 1, а.с. 106-108).

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 у справі №909/1164/19 за позовом ПФГ "Геліос" до ТзОВ "Бетон Груп Трейд" про стягнення 757 795,00 грн. збитків, позов задоволено; стягнуто з ТзОВ "Бетон Груп Трейд" на користь ПФГ "Геліос" 757 795,00 грн. збитків, 53 000,00 грн. витрат на проведення судової експертизи та 11 366,93 грн. судового збору (т. 1, а.с. 37-43). Постановою Західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 у справі №909/1164/19 залишено без змін (т. 1, а.с. 44-51).

29.10.2021 між ТзОВ "Захід-Контракт" (Продавець) та ТзОВ "Бетон Груп Трейд" (Покупець) укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами 24.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А. за реєстровим №759, за яким ТзОВ "Захід-Контракт" продало, а ТзОВ "Бетон Груп Трейд" купило будівлю - розчинний вузол за адресою: вул. Автоливмашівська, 5-К, с. Хриплин, Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 (п. 1 договору) та договір про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами 24.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А. за реєстровим №762, за яким ТзОВ "Захід-Контракт" продало, а ТзОВ "Бетон Груп Трейд" купило будівлю - бетонно-розчинний вузол з насосною за адресою: вул. Автоливмашівська, 5-В, с. Хриплин, Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 (п. 1 договору) ( т. 1, а.с. 21-24).

Умови договорів ідентичні. Зокрема: право власності на відповідну будівлю за договором переходить до ТзОВ "Захід-Контракт" з моменту укладення цього договору та реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 2 договорів).

Гроші, сплачені ТзОВ "Захід-Контракт" при укладенні договорів купівлі-продажу від ТзОВ "Бетон Груп Трейд", мають бути повернуті у безготівковій формі на банківський рахунок до 31.12.2021 (п. 3 договорів).

Факт передачі майна має бути підтверджений актом приймання-передачі, складеним сторонами не пізніше 01.11.2021 (п. 4 договорів).

Договори посвідчені приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А. за реєстровими номерами №1877 та №1878 відповідно.

Відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з реєстру (інформаційна довідка №291548675 від 21.12.2021 (т. 1, а.с. 31-36).

01.11.2021 між ТзОВ "Бетон Груп Трейд" та ТзОВ "Захід-Контракт" підписано акти приймання-передачі нерухомого майна, які укладені на виконання договорів про розірвання договорів купівлі-продажу від 29.10.2021, а саме: - будівлі розчинного вузла, площею 87,7 кв.м, яка знаходиться за адресою с. Хриплин, м. Івано-Франківськ, вул. Автоливмашівська, 5-К; - будівлі бетонно-розчинного вузла, площею 288,0 кв.м, з насосною, площею 6,4 кв.м, за адресою: с. Хриплин, м. Івано-Франківськ, вул. Автоливмашівська, 5-В (т. 1, а.с. 109-110).

У матеріалах справи також містяться прибуткові касові ордери ТзОВ "Бетон Груп Трейд" на прийняття готівкових коштів від ТзОВ "Захід-Контракт" на загальну суму 440 000,00 грн. та видаткові касові ордери ТзОВ "Бетон Груп Трейд" на видачу готівкових коштів фізичним особам на загальну суму 120 478,25 грн. (т. І а.с. 117-139, 140-151).

Також наявні договори про переведення боргу: - №30/12/2021-1 від 30.12.2021, укладений між ТзОВ "Бетон Груп Трейд" (Первісний боржник), ТзОВ "Захід-Контракт" (Новий боржник) та ПП "Баварія РП" (Кредитор) на суму 160 023,02 грн; - №30/12/2021-2 від 20.12.2021, укладений між ТзОВ "Бетон Груп Трейд" (Первісний боржник), ТзОВ "Захід-Контракт" (Новий боржник) та ПП Товстим М.Г. (Кредитор) на суму 24 035,04 грн. Звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та квитанції на загальну суму 271 929,70 грн (т. 1, а.с. 115-116, 152-164).

29.11.2021 на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 у справі №909/1164/21 видано наказ. 01.12.2021 приватним виконавцем Безруким О.В винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67727178 з виконання зазначеного наказу (т. 1, а.с. 25-26).

Згідно з інформацією про виконавче провадження від 28.12.2021 (т. 1, а.с. 27-30) та довідкою приватного виконавця від 22.12.2021 №01-29/2648 (т. 1, а.с. 52) в ході виконавчого провадження було вчинено арешт коштів боржника (постанова від 01.12.2021) та накладено арешт на майно боржника (постанова від 01.12.2021). З рахунків боржника у АТ КБ "Приватбанк", АТ "Райффайзен банк" списано кошти у сумі 601,68 грн. та 54,90 грн. відповідно (які розподілено в порядку ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження"), інші кошти на рахунках боржника відсутні, рахунки у інших банківських установах у боржника також відсутні.

Також під час виконавчого провадження було встановлено, що боржнику на праві власності належить вантажний транспортний засіб IVECO EUROTRAKKER 2000 року випуску та вантажний транспортний засіб MAN 32.364 1999 року випуску. При цьому, боржником не виконано вимог Закону України "Про виконавче провадження" та вимог виконавця щодо подання достовірних відомостей про майно та його місцезнаходження у зв`язку з чим, державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

У матеріалах справи містяться відповіді банківських установ на запити приватного виконавця про наявні рахунки ТзОВ "Бетон Груп Трейд" і залишок коштів на них, а також виписки про рух коштів на рахунках ТзОВ "Бетон Груп Трейд" за період з 25.10.2021 по 01.01.2022 (т. 1, а.с. 218-232).

Позивач, як кредитор за виконавчим провадженням щодо боржника - ТзОВ "Бетон Груп Трейд" (відповідач-1) звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права з огляду на те, що вважає оспорювані договори про розірвання договорів купівлі-продажу фраудаторними і фіктивними правочинами, вчиненими боржником (відповідач-1) з третьою особою (відповідач-2) з метою уникнення стягнення коштів за рішенням суду та на шкоду йому як кредитору.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

У силу ч.ч. 1-3, ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до положень ст. ст. 14, 74 ГПК України тягар доведення порушеного права у спорі про визнання недійсним правочину покладений на заявника цих вимог.

Отже, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси (правова позиція Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладена в постанові від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

Виділяються наступні критерії визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Виходячи з наведених норм, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначитися, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає порушення.

В ході розгляду справи судом встановлено, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 у справі №909/1164/19 стягнуто з ТзОВ "Бетон Груп Трейд" на користь ПФГ "Геліос" 757 795,00 грн. збитків, 53 000,00 грн. витрат на проведення судової експертизи та 11 366,93 грн. судового збору.

Разом з тим, після набрання законної сили рішенням суду у справі №909/1164/19 (25.10.2021), між відповідачами (ТзОВ "Захід-Контракт" та ТзОВ "Бетон Груп Трейд") було укладено оспорювані у даній справі правочини про розірвання договорів купівлі-продажу, за якими відчужено (повернено) нерухоме майно, що належало ТзОВ "Бетон Груп Трейд" (29.10.2021).

Отже, на час укладення оспорюваних правочинів боржник (ТзОВ "Бетон Груп Трейд") усвідомлював, що на його майно (гроші, рухоме та нерухоме майно) буде звернуто стягнення з метою погашення боргу.

На виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 у справі №909/1164/19 судом видано наказ.

01.12.2021 приватним виконавцем Безруким О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу у справі №909/1164/19 та вчинено всі необхідні виконавчі дії з метою належного виконання рішення суду.

У ході виконавчого провадження приватним виконавцем встановлено: - грошові кошти на рахунках боржника (відповідача-1) відсутні, що підтверджується відповідями банківських установ на запити приватного виконавця; - за боржником зареєстровано два транспортні засоби, однак боржником (відповідачем-1) на вимогу приватного виконавця їх місцезнаходження не повідомлено; відтак місцезнаходження рухомого майна боржника невідоме, що унеможливлює звернення стягнення на таке майно.

Отже, ані грошових коштів на рахунках боржника (відповідача-1), ані майна на яке можна було б звернути стягнення приватним виконавцем не виявлено.

Також матеріали справи не містять доказів наявності у боржника (відповідача-1) іншого майна, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед позивачем.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеної у постанові від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц, не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України).

Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), відтак дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Стаття 13 ЦК України визначає межі здійснення цивільних прав: - при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2); - не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 3).

За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц, цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, що набрало законної сили. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

За загальним правилом боржник має утримуватись від вчинення правочинів щодо власних активів в підозрілий період (в період виникнення заборгованості перед кредитором) з метою запобігання розцінювання таких правочинів як фраудаторних.

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредитору (висновок, викладений у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 03.03.2020 у справі №910/7976/17, від 03.03.2020 у справі №904/7905/16, від 03.03.2020 у справі №916/3600/15, від 26.05.2020 у справі №922/3796/16, від 04.08.2020 у справі №04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі №904/4262/17, від 22.04.2021 у справі №908/794/19 (905/1646/17), від 02.02.2022 у справі №922/1474/21).

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину як фраудаторного, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати у постанові від 24.07.2019 у справі №405/1820/17 врахував, зокрема, те, що відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у даному випадку має місце вчинення оспорюваних правочинів у підозрілий період - через 4 дні після набрання рішенням суду у справі №909/1164/19 законної сили, що свідчить про наявність однієї з ознак фраудаторності.

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди кредитору (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: - момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі); - контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); - щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності), після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

Як підтверджено матеріалами даної господарської справи та про що зазначалось вище, на виконання оспорюваних договорів відповідач-1 передав (повернув) відповідачу-2 нерухоме майно (будівлю бетонно-розчинного вузла та будівлю розчинного вузла) за актами приймання-передачі нерухомого майна від 01.11.2021.

Отже, внаслідок укладання оспорюваних договорів боржник (відповідач-1) відчужив відповідачу-2 єдине нерухоме майно, яке мав у власності.

Натомість відповідач-2 повернув відповідачу-1 протягом листопада - грудня 2021 року грошові кошти на загальну суму 440 000,00 грн. в готівковій формі, через касу відповідача-1.

Разом з тим, відповідно до п. 3 оспорюваних договорів про розірвання договорів купівлі-продажу гроші, сплачені відповідачем-2 при укладенні договорів купівлі-продажу від відповідача-1, мають бути повернуті у безготівковій формі на банківський рахунок до 31.12.2021.

Отже, в порушення умов самих оспорюваних договорів кошти були повернуті не на розрахунковий рахунок боржника (відповідача-1), а готівкою в касу боржника.

Сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач-1 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам іншої особи, оскільки відчуження належного йому майна саме після набрання законної сили рішенням суду про стягнення з нього заборгованості, відбулося з метою уникнення звернення стягнення на його нерухоме майно, як боржника, чим і було порушене цивільне право позивача, як кредитора за захистом якого він звернувся до суду.

Договір, який укладений з метою уникнути виконання зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним і бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора (позиція Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 24.11.2021 у справі №905/2030/19 (905/2445/19).

Також колегія суддів зауважує, що договори купівлі-продажу від 24.05.2019, які нотаріально посвідчені та зареєстровані в реєстрі за № 759 та за № 762 на момент їх розірвання були виконані в повному обсязі, про що свідчить і зміст договорів від 29.10.2021 про їх розірвання.

Отже, договори купівлі-продажу від 2019 року припинились їх належним виконанням та відповідно втратили чинність з моменту їх належного виконання, а тому до нечинних договорів неможливо вносити будь-які зміни чи їх розривати в добровільному чи судовому порядку.

За висновком Верховного Суду, що викладений в постановах у справах № № 910/16750/18, 911/991/19, 911/1442/19, за змістом ст. 631 та 653 ЦК України розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення договір).

Щодо доводів скаржника про те, що причиною розірвання договорів купівлі-продажу є факт виявлення істотних недоліків у проданому нерухомому майні, то скаржником не надано до матеріалів справи допустимих в розумінні ст. 77 ГПК України та достовірних в розумінні ст. 78 ГПК України доказів на підтвердження того, що передане нерухоме майно мало будь-які істотні недоліки на момент укладення договорів купівлі-продажу, що отримане нерухоме майно з моменту передачі не використовувалось в господарській діяльності і недоліки не є наслідком його господарського використання; що такі недоліки, якщо вони дійсно є, є істотними та такими, що їх неможливо усунути; що істотні недоліки стосуються саме нерухомого майна, яке було предметом договорів купівлі-продажу, а не обладнання, яке розміщено у такому нерухомому майні (оскільки перелічені у вимозі про розірвання договорів недоліки стосуються обладнання, яке не було предметом купівлі-продажу та не передавалось покупцю).

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що оспорювані правочини не містять ознак фраудаторних правочинів, з огляду на наступне.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті З ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Використання відповідачами належних їм суб`єктивних прав не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди позивачу, ухилення від виконання зобов`язань перед позивачем є очевидним використанням приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню ("вживанням права на зло").

За цих умов визнання недійсними оспорюваних правочинів, як приватно правова категорія є інструментом, який покликаний присікати порушення цивільних прав та інтересів та відновлювати їх.

Отже, враховуючи, що сукупність обставин, за яких були укладені оспорювані првачини від 29.10.2021 року, і яка повно встановлена судом першої інстанції, дає підстави вбачати порушення принципу добросовісності відповідачами.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд встановив, що: - ТзОВ «Бетон Груп Трейд» було обізнане про наявність спору у справі № 909/1164/19 щодо стягнення з нього на користь позивача завданих збитків, отже, могло передбачити негативні наслідки для себе у випадку ухвалення судом рішення про задоволення позову та набрання цим рішенням законної сили. Також про вказаний спір було обізнане і ТзОВ «Захід-Контракт», оскільки всі процесуальні документи по даній справі були у вільному доступі у ЄДРСР; - оспорювані правочини укладено відповідачами у підозрілий період - у чотириденний термін після прийняття постанови апеляційним судом у справі № 909/1164/19; - оспорювані правочини укладено щодо договорів, за яким всі зобов`язання сторонами були виконані, а відповідно договори вже не були чинними; - іншого нерухомого майна, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги кредитора та виконати рішення суду про стягнення боргу, ТзОВ «Бетон Груп Трейд» не має; - після вчинення оспорюваних правочинів у боржника ТзОВ «Бетон Груп Трейд» відсутнє інше нерухоме майно, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги кредитора та виконати рішення суду. Нерухоме майно, яке було повернуто за оспорюваними правочинами, було основним засобом для здійснення господарської діяльності ТзОВ «Бетон Груп Трейд» - виробництва та продажу бетонних розчинів, після його повернення господарська діяльність Товариства припинилась; - на момент вчинення оспорюваних правочинів були відсутні законодавчі чи договірні підстави для їх розірвання (матеріали справи не містять належних, допустимих чи вірогідних доказів протилежного); - розрахунки між сторонами оспорюваних правочинів проведено у готівковій формі, незважаючи на те, що у п. 3 цих правочинів чітко передбачено безготівковий розрахунок; - за наслідками вчинення оспрюваних правочинів позивач не отримав жодних коштів; - за результатами укладення оспорюваних правочинів оплата за повернуте нерухоме майно була здійснена за цінами станом на 2019 рік, що не відображає реальної ринкової ціни цього нерухомого майна станом на дату укладення оспрюваних правочинів.

Підсумовуючи усе вищенаведене, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів про розірвання договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.2021, укладених між ТзОВ "Бетон Груп Трейд" та ТзОВ "Захід-Контракт".

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відтак, вимога про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням речового права власності на об`єкт нерухомого майна за вищевказаними договорами належить до задоволення, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2022 року у справі № 909/1250/21.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 197, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Контракт»

б/н від 27.10.2022 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2022 у справі

№909/1250/21 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя О.І. Матущак

Суддя Р.І. Марко