ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" березня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3572/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Редько А.Г.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 916/3572/21

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях

до відповідачів: 1.Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ 2.Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕК-ТРАНС ГРУП ФОРВАРД

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -1 Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України

про визнання недійсним договору про встановлення права сервітуту

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: Марченко Д.В. /самопредставництво/;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи: Ігнатенко Т.Б. /самопредставництво/.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Господарського суду Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є. перебуває справа №916/3572/21 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ, Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕК-ТРАНС ГРУП ФОРВАРД за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -1 Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про визнання недійсним договору про встановлення права сервітуту.

У підготовчому засіданні 11.01.2023, за участю представників позивача, відповідача -1 у приміщенні суду та третьої особи у режимі відеоконференції, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою задоволено усне клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та підготовче засідання відкладено на 15.02.2023 об 11:20, із викликом учасників справи у підготовче засідання.

Про дату час та місце проведення підготовчого засідання представник позивача повідомлений у судовому засіданні 11.01.2023 під розписку, що відповідає вимогам п. 1 ч. 6 ст. 242 ГПК України, згідно з якою днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Між тим, у підготовче засідання 15.02.2023 позивач не з`явився та про причини свого нез`явлення суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутністю позивача у судових засіданнях, останнім до суду не надано.

У підготовчому засіданні 15.02.2023 за участю представника третьої особи у режимі відеоконференції, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою задоволено клопотання відповідача-1 за вх.№26175/22 від 16.11.2022 про долучення до матеріалів справи доказів. Також судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання та якою закрито підготовче провадження та призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 02.03.2023р. о 11:00, із викликом учасників справи у судове засідання.

Ухвала суду від 15.02.2023 надіслана позивачу в систему «Електронний суд», яка доставлена в електронний кабінет останнього 16.02.2023 о 18:24, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду, яка отримана з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 6 ГПК України).

Так, з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом п`ятим пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Тобто, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 906/184/21.

Окрім того, ухвалу суду від 15.02.2023 додатково було надіслано позивачу на електронну адресу, повідомлену суду самим позивачем у заявах по суті справи.

Між тим, у судове засідання щодо розгляду справи по суті 02.03.2023 позивач не з`явився та про причини свого нез`явлення суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутністю позивача у судових засіданнях, останнім до суду не надано.

Водночас у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 02.03.2023 відповідачем -1 в усній формі заявлено суду про залишення без розгляду позову у зв`язку із тим, що позивач, який про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у судові засідання не з`явився та про причини свого нез`явлення суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутністю позивача у судових засіданнях до суду не надав.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав усну заяву представника відповідача-1 про залишення позову без розгляду.

Частиною 4 статті 202 ГПК України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 10.02.2021 у справі №916/365/17.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19).

При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Положення ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду.

Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності (аналогічний правовий висновок міститься у п. 8.2.4 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15).

Отже, у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні, кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За приписами п. 2 ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених ст. 46 ГПК України.

Як вже було зазначено судом, позивач у підготовче засідання 15.02.2023 та у судове засідання щодо розгляду справи по суті 02.03.2023 не з`явився. При цьому, позивач про дату та час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме: 11.01.2023 був повідомлений під розписку особисто представник позивача та 16.02.2023 шляхом доставки ухвали суду від 15.02.2023 в електронний кабінет в систему «Електронний суд».

З цього приводу судом враховуються правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 по справі № 759/14068/19, згідно яких Верховний Суд виходить із того, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Єврорпейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

При цьому, не з`явившись у підготовче засідання 15.02.22023 та у судове засідання щодо розгляду справи по суті 02.03.2023 позивач про поважність причини неявки у судові засідання суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача також не надав.

За приписами ч. 4 ст. 11 ГПК України при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте, право на суд не є абсолютним, і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

За приписами ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В рішенні від 07.07.1989р. у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Приймаючи до уваги наведене, оскільки позивач, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, у підготовче засідання 15.02.22023 та у судове засідання щодо розгляду справи по суті 02.03.2023 не з`явився, не повідомивши при цьому про причини відсутності та не надавши клопотання про розгляд справи без його участі, господарський суд дійшов висновку, що позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях підлягає залишенню без розгляду.

При цьому, суд зауважує, що оцінка правомірності дій суду щодо залишення позовної заяви без розгляду у разі нез`явлення позивача до суду, без повідомлення про причини неявки та ненадання клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, була предметом розгляду Верховним Судом у справах №916/81/17, №916/2982/16. Вказана позиція щодо залишення судом позову без розгляду у разі нез`явлення позивача до суду, навіть у підготовче засідання цілком підтримана у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.06.2020р. у справі №910/16978/19. При цьому, висновки Верховного Суду в силу положень ст. 236 ГПК України є обов`язковими для суду першої інстанцій при застосуванні норм права.

Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що згідно з ч.4 ст.226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись п. 4 ч.1 ст.226, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В АЛ И В:

1.Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ, Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕК-ТРАНС ГРУП ФОРВАРД, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -1 Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про визнання недійсним договору про встановлення права сервітуту у справі №916/3572/21 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили 02.03.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 07.03.2023р.

Суддя Г.Є. Смелянець