УХВАЛА

07 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/15243/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.

за участю секретаря судового засідання - Кравчук О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 (суддя Ващенко Т. М.)

і постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 (головуючий суддя Пашкіна С. А., Буравльов С. І., Шапран В. В.)

у справі № 910/15243/18

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"

про стягнення коштів,

(у судовому засіданні взяв участь представник позивача - Бохан О. Г.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (далі - позивач, Украерорух) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (далі - відповідач, МАУ або Авіакомпанія) про стягнення 173 729 633,33 грн заборгованості за послуги з аеронавігаційного обслуговування.

2. Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов договору від 01.01.2018 № 6/2-18 про надання послуг з аеронавігаційного обслуговування.

3. Позивач вказує, що відповідачу надані послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (далі - послуги з АНО) за договором від 01.01.2018 № 6/2-18 у серпні та вересні 2018 року, для оплати яких позивачем виставлено рахунки-фактури від 31.08.2018 №463 на суму 104 513 632,18 грн, від 30.09.2018 № 532 на суму 102 797 148,39 грн та від 30.09.2018 № 533 на суму 15 932 484,94 грн, а також направлено на адресу відповідача реєстри виконаних польотів та акти здачі-приймання наданих послуг.

4. Відповідачем вартість наданих послуг сплачена частково в сумі 49 513 362,18 грн, що підтверджується банківською випискою, тож на час звернення позивача до суду з цим позовом розмір заборгованості відповідача перед позивачем складав 173 729 633,33 грн.

5. Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що він листами від 09.10.2018 та від 29.10.2018 оскаржив акти здачі-прийняття послуг за серпень та вересень 2018 року, тож строк оплати по таким актам не настав. Відповідно до вказаних листів, відмова від підписання актів мотивована їх неправильним оформленням, а саме, акти не відповідають приписам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України", оскільки як первинні документи бухгалтерського обліку, не містять даних, які надавали би можливість ідентифікувати зміст та обсяг господарських операцій, зокрема, в актах як первинних документах відсутні дані про одиниці виміру господарської операції, зміст господарської операції із зазначенням окремих видів наданих аеронавігаційних послуг (на маршруті, на підході та в районі аеродрому), обсяги наданих послуг в натуральному вимірі.

Короткий зміст судових рішень

6. Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022, закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення з МАУ на користь Украероруху 76 021 148,36 грн заборгованості. Відмовлено в задоволенні позову в частині вимог про стягнення з МАУ на користь Украероруху 10 000 000,00 грн заборгованості. Стягнуто з відповідача на користь позивача 87 708 484, 97 грн заборгованості.

7. Місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач не висловлював заперечень проти обсягу, вартості та якості наданих позивачем послуг, а відмова від підписання актів зводиться до формальних посилань на їх невідповідність вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України".

8. Разом з тим, суди дійшли висновку про недоведення відповідачем належними і допустимими доказами обставини, які покладені в основу його заперечень, зокрема про те, що позивачем здійснено невірний розрахунок розміру плати за послуги з АНО в частині використання максимальної злітної ваги, вказаній у додатку №3 до договору, даних щодо ортодономічної відстані польотів, кількості рейсів, одиничних ставок на маршруті та на підході до аеродрому.

9. Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 10 000 000 грн, оскільки відповідна сума сплачена відповідачем на користь позивача в день подання позовної заяви. Суд закрив провадження у справі в частині 76 021 148,36 грн на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку зі сплатою відповідачем позивачу суми заборгованості у відповідному розмірі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 87 708 484,97 грн заборгованості, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про стягнення 87 708 484,97 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі (узагальнено)

11. Скаржник зазначає, що суди не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.04.2021 у справі № 715/316/18 в частині відмови у призначенні судово-економічної експертизи.

12. Скаржник вказує на те, що суди не в повній мірі встановили обставини справи щодо правильності розрахунку позивачем розміру плати за послуги з АНО, а також помилково вказали на відсутність в матеріалах справи заперечень відповідача щодо ортодромічної відстані польотів, визначених позивачем.

13. Також скаржник посилається на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.05.2022 у справі № 916/693/21, в частині оскарження відповідачем актів здачі-приймання послуг з АНО за період серпень-вересень 2018 року.

14. Окрім того, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки доводам відповідача про наявність прострочення з боку позивача, оскільки надані ним акти здачі-приймання послуг не відповідають вимогам до первинного документа, зокрема не містять даних щодо змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції, а також підписів МАУ.

Позиція інших учасників справи

15. Позивач подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. У відзиві позивач зазначає про те, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені у повній відповідності до вимог законодавства, а також на підставі повно та всебічно встановлених обставин, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. 01.01.2018 між Украерорухом як виконавцем і МАУ як замовником укладено договір № 6/2-18 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник замовляє і зобов`язується оплатити, а виконавець у порядку та на умовах, визначених цим договором, бере зобов`язання надавати замовнику послуги з АНО. Аеронавігаційне обслуговування, що надається, включає такі види: обслуговування повітряного руху, зв`язок, навігацію, спостереження, метеорологічне обслуговування аеронавігації на маршруті відповідно до чинного Сертифіката провайдера аеронавігаційного обслуговування.

17. Згідно з п. 2.1 Договору, виконавець зобов`язується:

2.1.1 Забезпечити такі послуги з АНО: обслуговування повітряного руху, надання метеорологічної й аеронавігаційної інформації та, у відповідних випадках, аварійне обслуговування повітряних суден (далі - ПС) (за винятком обслуговування повітряного руху ПС, які виковують навчальні (учбові) польоти) замовника, які знаходяться у зоні відповідальності виконавця, відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів України з питань аеронавігаційного обслуговування.

2.1.2 Забезпечити організацію авіаційного наземного електрозв`язку у частині надання доступу до порту на своєму обладнанні для підключення до мережі авіаційної фіксованої служби (АФТН) та обробки повідомлень, що включає: забезпечення автоматичної передачі телеграфних повідомлень, а також прийом повідомлень, адресованих Замовнику, згідно з вимогами нормативно-правових актів України та документів ІСАО і наданими замовнику телеграфним індексом: забезпечення визначеного режиму роботи обладнання та телеграфного каналу з дотриманням діючих технічних норм.

2.1.3 За ініціативою замовника проводити попередню звірку реєстру польотів з метою уникнення помилок при виставленні рахунків за надані послуги з АНО.

18. У свою чергу, за умовами п. 2.2 Договору, замовник зобов`язується, зокрема:

2.2.1 Дотримуватися встановлених правил надання повідомлень щодо обслуговування повітряного руху та встановлених процедур організації потоків повітряного руху і управління пропускною спроможністю.

2.2.3 Не пізніше ніж за три робочі дні до початку виконання польотів надавати виконавцю:

список закріплених номерів рейсів;

бортові (реєстраційні) номери власних і орендованих ПС;

дані про максимальну злітну вагу ПС;

іншу необхідну інформацію згідно з додатками 3 та 3а до цього Договору.

У разі неподання замовником або надання недостовірної інформації у вищезазначений термін у частині, що стосується максимальної злітної ваги ПС, максимальна злітна вага ПС визначається виконавцем за вагою найважчого відомого йому ПС такого типу. Крім цього, Замовник згідно з пунктом 3.7 цього Договору втрачає право на письмове оскарження рахунка-фактури щодо злітної ваги ПС.

2.2.6 Своєчасно, у строки, визначені цим договором, оплачувати рахунки-фактури виконавця за аеронавігаційне обслуговування.

19. Згідно з п. 3.2 Договору, розрахунки розміру плати за послуги з АНО проводяться у порядку та за одиничними ставками плати за АНО згідно з додатком 1 до цього договору. Максимальна дозволена злітна маса ПС (MTOW) замовника визначається згідно з додатками 3 та 3а. Якщо замовник використовує два або більше ПС, віднесених до різних версій одного й того ж типу, то для кожного ПС цього типу береться середня максимальна дозволена злітна вага усіх його ПС подібного типу.

20. Пунктом 3.4 Договору передбачено, що нарахування виконавцем плати за аеронавігаційне обслуговування здійснюється щомісяця на підставі реєстру польотів станом на останній календарний день місяця.

21. На підставі реєстру виконаних польотів (додаток 4), виконавець складає акт здачі-приймання наданих послуг з аеронавігаційних послуг (додаток 5) за місяць, вартість яких розраховується за курсом НБУ станом на останній календарний день місяця, в двох екземплярах (п. 3.5 Договору).

22. За умовами п.3.6 Договору, виконавець надсилає рекомендованим листом на поштову адресу замовника, вказану у розділі 9, два примірники акта здачі-приймання наданих аеронавігаційних послуг, підписані зі свого боку, реєстр виконаних польотів до нього та виставлені рахунки-фактури на оплату за надані послуги з АНО внутрішніх та міжнародних рейсів (додаток 6 та 7), рахунки на пеню, інфляційні проценти та проценти річні.

23. Замовник зобов`язаний протягом десяти робочих днів, починаючи від дня отримання, підписати акт і надіслати його виконавцеві або подати письмове оскарження (претензію) щодо отриманих послуг. У разі, якщо протягом зазначеного строку виконавець не отримує підписаний замовником акт або письмове оскарження (претензію) щодо наданих послуг, послуги вважаються прийнятими замовником у повному обсязі та є підставою для взаємних розрахунків між замовником і виконавцем (п. 3.7 Договору).

24. Пунктом 3.8 Договору сторони погодили що строк, у межах якого має бути сплачений рахунок-фактура, становить десять робочих днів, починаючи від дня, наступного за днем отримання рахунку-фактури замовником. У разі отримання рахунка-фактури на оплату у неробочий день перебіг зазначеного строку починається з першого робочого дня.

25. Відповідно до п.3.13 Договору, будь-яке оскарження, претензія замовника не дає йому права зменшувати суму оплати відповідного рахунку-фактури без письмової на те згоди виконавця. Розгляд виконавцем претензії має тривати не більше десяти календарних днів (у разі необхідності отримання певної інформації, документів кінцевий термін розгляду переноситься на відповідний строк) і його висновок є остаточним та обов`язковим для виконання. У разі згоди виконавця з претензією замовника, виконавець надає коригування до акта здачі-приймання послуг з АНО за відповідний період.

26. Згідно з п.5.1 Договору, у разі зміни одиничних ставок плати за АНО у порядку, встановленому чинним законодавством України, проводиться відповідний перерахунок нарахування плати за АНО з дати набуття чинності таких змін, про що виконавець письмово повідомляє замовника (надсилає додаток 1 у новій редакції).

27. Пунктом 7.1 Договору передбачено, що він набуває чинності з 01.01.2018 та діє по 31.12.2018, але у будь-якому разі до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. У разі не укладення сторонами договору про надання послуг з АНО на строк після 31.12.2018, договір може діяти для сторін за умови письмової згоди на таке виконавця.

28. Згідно з додатком № 1 до Договору "Методика розрахунку розміру плати за послуги з АНО", розмір плати за послуги з АНО визначається залежно від максимально дозволеної злітної маси (MTOW).

29. Додатком № 3а до Договору визначено перелік орендованих відповідачем повітряних суден із зазначенням відповідачем самостійно максимальної злітної ваги (кг) щодо кожного повітряного судна.

30. Позивач вказує, що відповідачу надані послуги з АНО за Договором у серпні та вересні 2018 року, для оплати яких позивач виставив рахунки-фактури від 31.08.2018 №463 на суму 104 513 632,18 грн, від 30.09.2018 № 532 на суму 102 797 148,39 грн та від 30.09.2018 № 533 на суму 15 932 484,94 грн, а також направив на адресу відповідача реєстри виконаних польотів та акти здачі-приймання наданих послуг.

31. Відповідач вартість наданих послуг сплатив частково в сумі 49 513 362,18 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою, у зв`язку з чим розмір заборгованості відповідача перед позивачем складав 173 729 633,33грн.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

32. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

33. Судові рішення у справі оскаржуються відповідачем з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

34. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

35. При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

36. Разом з тим на предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критерієм відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).

37. Предметом розгляду цієї справи є вимоги Украероруху про стягнення з МАУ заборгованості за надання послуг з АНО у відповідності до укладеного між сторонами Договору. В обґрунтування своїх заперечень відповідач, зокрема, не погоджувався з виставленим позивачем розрахунком плати за АНО за період серпень-вересень 2018 року та з метою встановлення дійсного розміру плати за послуги з АНО заявляв у судах першої та апеляційної інстанції клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

38. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотань відповідача про призначення судової експертизи, вказавши, що з`ясування обставин, що мають значення для справи, не вимагає наявності спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.

39. Суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими доводи відповідача стосовно необхідності призначення у справі судово-економічної експертизи, оскільки у клопотанні не обґрунтовано дійсну потребу в спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, не надано належних письмових доказів, які б свідчили про недостовірність, суперечливість доказів по справі.

40. При цьому, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відхилив посилання відповідача на висновок експерта з економічного дослідження від 19.08.2020 № 9556, оскільки він підготовлений для подання у іншу справу № 910/9327/19. Окрім того, місцевий господарський суд вказав, що викладені в цьому висновку обставини не спростовують того, що правовідносини між сторонами регулюються Договором, умовами якого, зокрема, обома сторонами погоджено розмір одиничних ставок плати за послуги з АНО.

41. У справі № 715/316/18, на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, предметом розгляду були вимоги про визнання заповіту недійсним. Обставини, на які посилалися сторони у наведеній справі, полягали у необхідності дослідження наявності / відсутності дійсної волі спадкодавця, а також того, чи дійсно належить останньому підпис у заповіті. З метою з`ясування обставини належності підпису в оспорюваному заповіті у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Зазначену експертизу не було проведено в зв`язку з відсутністю правових підстав для її виконання визначеною судом експертною установою, яка, разом з тим, була обрана сторонами. Верховний Суд постановою від 28.04.2021 направив справу на новий апеляційний розгляд, вказавши на помилку судів, які не врахували та не роз`яснили сторонам, що почеркознавча експертиза, яка відноситься до категорії криміналістичних експертиз, проводиться виключно державними спеціалізованими установами.

42. Таким чином, висновки Верховного Суду у постанові від 28.04.2021 у справі № 715/316/18 пов`язані саме з можливістю суду самостійно доручити іншій експертній установі, яка має право на проведення експертиз певного виду, проведення судової експертизи від якої сторони не відмовлялись і у разі якщо для правильного вирішення справи по суті необхідні спеціальні технічні знання. У той же час, у справі, яка розглядається, суди надали детальну відмову у призначенні судової експертизи у зв`язку з недоведенням відповідачем дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

43. Таким чином, обставини щодо застосування приписів норм процесуального закону щодо призначення експертизи судом у справі № 715/316/18 та в справі, яка розглядається, є різними. Цитування скаржником виокремлених із контексту висновків Верховного Суду, без врахування при цьому обставини щодо необхідності проведення почеркознавчої експертизи для з`ясування належним чином фактичних обставин справи, для чого потрібні спеціальні технічні знання, які склалися у справі № 715/316/18 та обставин щодо недоведення відповідачем необхідності у призначенні судово-економічної експертизи у справі № 910/15243/18 з урахуванням висновків судів про відсутність необхідності у спеціальних знаннях, а також достатності наявних в матеріалах справи доказів, які очевидно є відмінними у цих двох справах в питанні застосування приписів статті 99 ГПК України, не свідчать про належне обґрунтування останнім в цій частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України

44. Не встановивши необхідності спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, суди попередніх інстанцій на підставі власної оцінки наявних у матеріалах спари доказів, а також доводів сторін, дійшли висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача решти заборгованості за Договором у сумі 87 708 484,97 грн, відхиливши при цьому посилання відповідача на відмову останнього від підписання актів здачі-приймання послуг з АНО за період серпень-вересень 2018 року.

45. Відповідач на спростування вказаних висновків судів посилається на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.05.2022 у справі № 916/693/21.

46. Так, у справі № 916/693/21 предметом розгляду були вимоги про стягнення заборгованості за договором підряду обґрунтовані простроченням замовника та порушенням ним порядку створення робочої комісії для здачі-приймання передачі робіт, виконаних підрядником відповідно до договору підряду, необґрунтованою відмовою замовника від підписання актів приймання-передачі робіт, підписаних підрядником, та ухиленням від прийняття робіт, чим порушено права позивача як підрядника на отримання оплати за договором.

47. Суди у наведеній справі задовольнили позовні вимоги виходячи, зокрема з того, що підписані підрядником акти в односторонньому порядку підтверджують виконання робіт. Суди дійшли висновку, що відмова замовника від підписання акта та прийняття робіт є необґрунтованою, що є безумовною підставою для стягнення оплати за виконані роботи на підставі підписаних підрядником актів. Таку оцінку відмови відповідача у підписанні актів суди надали на підставі того, що відповідачем було порушено порядок прийняття робіт, не створено робочу комісію для прийняття робіт відповідно до умов договору у встановлені строки.

48. Верховний Суд у постанові від 31.05.2022, направляючи справу № 916/693/21 на новий розгляд, виклав, зокрема, такі висновки (на які посилається скаржник у касаційній скарзі):"5.3. У судовій практиці стосовно акта виконаних робіт, підписаного однією стороною, сталою є правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 у справі № 23/236, у пункті 6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/7446/18, постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, від 20.04.2021 у справі №905/411/17, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19 та інших. Вона полягає в тому, що "передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. 5.8. Таким чином, для встановлення наявності підстав для оплати робіт за договором підряду, які оформлені актом прийняття - передачі робіт, підписаним однією стороною договору (підрядником), необхідним є встановлення та оцінка таких істотних обставин для цього, як обґрунтованість відмови замовника від підписання актів виконаних робіт та реального/фактичного виконання робіт за договором підряду. Отже, встановлення наведених обставин входить до предмету доказування у цій справі".

49. Верховний Суд у своїй постанові у наведеній справі зазначив про передчасність висновків судів щодо неправомірної відмови замовника від прийняття робіт та підписання актів, яких вони дійшли надавши оцінку такій відмові лише з точки зору процедурного критерію (порушення порядку прийняття робіт) та з точки зору невідповідності формі (нестворення робочої комісії, у встановлені строки), однак суди не надали належної оцінки запереченням відповідача стосовно фактичного виконання всього погодженого договором обсягу робіт та доводів на підтвердження обґрунтованості своєї відмови у підписанні актів виконаних робіт.

50. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що оцінка судами у наведеній справі відмови замовника від прийняття робіт за договором та підписання актів виконаних робіт як невмотивованої без повного та всебічного дослідження доказів та заперечень замовника щодо виконання підрядником всього обсягу робіт, є передчасною. За встановлених обставин у справі відмову замовника від підписання актів необхідно також оцінювати відповідно до її змісту та підстав, а не лише щодо невідповідності форми (процедури) такої відмови.

51. У справі, яка розглядається, суди надали оцінку підставам відмови відповідача підписати акти здачі-приймання послуг з АНО, в тому числі за змістовим критерієм. Суди, зокрема дослідили, що відповідач не висловлював заперечення проти обсягу, вартості та якості наданих позивачем послуг, а відмова від підписання актів зводиться до формальних посилань на їх невідповідність вимогами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України". Також суди відхилили посилання відповідача щодо використання позивачем невірних даних під час розрахунку плати за послуги з АНО за спірний період, вказавши, що: (1) позивач здійснює розрахунок плати за послуги з АНО у відповідності до п.3.2 Договору з урахуванням самостійно внесеної відповідачем у додатках № 3 та 3а до Договору максимальної злітної ваги кожного повітряного судна, а також з урахуванням приписів пункту 2 статті 6 Документу Євроконтролю № 07.60.02 "Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати" (далі - Документ № 07.60.02), який введено в дію наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 1210 від 25.11.2009 "Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.02", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.10. за №131/17426; (2) при розрахунку вартості послуг з АНО позивач застосовує розрахунок ортодромічної відстані на основі затверджених та опублікованих у Збірнику аеронавігаційної інформації Службою аеронавігаційної інформації України координат точок входу / виходу та координат аеродромів України; (3) телеграфні повідомлення про повітряний рух є документальним підтвердженням фактично виконаних польотів, на основі яких формуються списки фактично виконаних польотів у районі польотної інформації України, проводиться розрахунок та формуються реєстри польотів по кожній авіакомпанії, разом з тим у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача з претензіями щодо кількості фактично виконаних польотів у серпні-вересні 2018 року; (4) Украерорух є державним підприємством - монополістом, яке надає послуги з АНО всім авіакомпаніям, які використовують повітряний простір України на платній основі, на умовах, передбачених Збірником аеронавігаційної інформації, затвердженим Державною авіаційною службою України, з авіакомпаніями - резидентами також укладається договір про АНО; регулювання цін (тарифів) на аеронавігаційні послуги, які надає Украерорух, здійснює орган, який здійснює державне регулювання діяльності суб`єкта природної монополії Украероруху - Міністерство інфраструктури України; у справі №640/14489/19 встановлено, що саме Міністерство інфраструктури України переглядає, формує та встановлює ставки плати за послуги з АНО у повітряному просторі України.

52. З наведеного вище вбачається здійснення судами попередніх інстанцій детального аналізу та відхилення усіх доводів відповідача, якими він обґрунтовує свою відмову від підписання актів здачі-приймання послуг за серпень-вересень 2018 року, що, в свою чергу, свідчить про неподібність правовідносин у справі, яка розглядається, зі справою № 916/693/21, оскільки зміст спірних правовідносин у наведеній справі полягав у неприйнятті підрядних робіт та непідписані актів з підстав наявності заперечень у замовника стосовно фактичного виконання всього погодженого договором обсягу робіт, чому суди першої та апеляційної інстанції оцінки не надали.

53. Аналогічне стосується згаданих скаржником у касаційній скарзі постанов Верховного Суду в справах №910/7446/18, № 911/1981/20, №905/411/17, №910/11592/19 щодо яких відсутнє як обґрунтування подібності правовідносин, так і необхідності врахування їх судами попередніх інстанцій. Разом з тим, висновки Верховного Суду в наведених постановах стосуються установлених у кожній конкретній справі обставин щодо дійсного фактичного виконання/невиконання підрядних робіт, порядку та обсягу їх виконання, а також взаємовідносин сторін щодо прийняття та оплати підрядних робіт. У кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин і фактично-доказової бази, дійшли певних конкретних висновків з урахуванням наданих сторонами доказів, а отже зміст правовідносин, їх предмет, підстави, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин у вказаних скаржником справах є різними, що також виключає їх подібність за змістовним критерієм.

54. Суд зазначає, що посилання скаржника на те, що суди не в повному обсязі дослідили докази та не з`ясували дійсні обставини справи, без належного обґрунтування не можуть ставити під сумнів судові рішення. Доводи скаржника у цій частині зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень.

55. Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

56. Суд відхиляє доводи скаржника, викладені у пунктах 12, 14 цієї ухвали, оскільки вони: (1) не обґрунтовані підставами касаційного оскарження, передбаченими частиною 2 статті 287 ГПК України; (2) свідчать про незгоду скаржника з оскаржуваними судовими рішеннями; (3) спрямовані на переоцінку встановлених у справі обставин, зокрема щодо: неспростування відповідачем правильності розрахунку позивачем розміру плати за послуги з АНО, в тому числі в частині використаної ортодромічної відстані польотів; наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача решти заборгованості за Договором, з огляду на недоведення відповідачем обґрунтованості його заперечень проти виставлених позивачем рахунків та актів здачі-приймання наданих послуг за Договором, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (касаційний розгляд здійснюється в межах, передбачених статтею 300 ГПК України).

57. Усі інші доводи позивача не обґрунтовані підставами касаційного оскарження, передбаченими частиною 2 статті 287 ГПК України, а відтак не підпадають під правове регулювання вказаної норми процесуального закону, а тому Суд в силу приписів статей 287 і 300 ГПК України не надає їм оцінку.

58. Підсумовуючи викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховний Суд зазначає, що цитування скаржником окремих висновків Верховного Суду, викладених у наведених вище справах, не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, а зміст перелічених скаржником постанов не свідчить про застосування судами першої та апеляційної інстанції норм права без урахування висновків, викладених у цих постановах. Зазначене має наслідком закриття касаційного провадження з цієї підстави (Суд також звертає увагу, що у зв`язку з цим не здійснюється аналіз правильності правозастосування судами попередніх інстанцій).

59. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

60. Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, а інші підстави касаційного оскарження скаржник не зазначив і не обґрунтовувв у поданій касаційній скарзі, Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою МАУ на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 у справі № 910/15243/18.

Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 у справі № 910/15243/18.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил