ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.03.2023р. Справа №905/50/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть",

м.Обухів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Добропіллявугілля-Видобуток",

м.Добропілля

про стягнення 410788,92 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Бутенко П.Є.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть", м.Обухів, позивач, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Добропіллявугілля-Видобуток", м.Добропілля, про стягнення заборгованості за договором №1238-21ШУД від 30.09.2021р. та договором №1384-21ШУД від 04.11.2021р. у загальній сумі 410788,92 грн., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 20.01.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі №905/50/23; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 07.02.2023 року о 10:45 год.; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; роз`яснено учасникам справи, що відповідно до ч.7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

В засідання суду 07.02.2023р. з`явився позивач (в режимі відеоконференції), який підтримав заявлені позовні вимоги; відповідач в судове засідання не з`явився.

Згідно з ухвалою від 07.02.2023р. відкладено розгляд справи на 07.03.2023р. о 12.15 год.

21.02.2023р. до суду позивачем надано пояснення у справі, клопотання про розгляд справи без участі представника.

В судове засідання 07.03.2023р. сторони не з?явилися.

Відзив на позовну заяву, будь-яких заяв та/або клопотань щодо спору відповідач не надав. Одночасно, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Добропіллявугілля-Видобуток" було належним чином повідомлено про розгляд справи, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ч.5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно опису вкладення позовна заява позивача у цій справі була направлена 11.01.2023р. на адресу відповідача, зазначену у реєстрі: 85001 м.Добропілля, пр.Шевченко, 2.

При цьому, з метою економії знаків поштової оплати, ухвалу суду від 20.01.2023р. про відкриття провадження у справі №905/50/23 було направлено на електронні адреси сторін, зазначені в позовній заяві.

Крім того, судом було встановлено зв`язок з відповідачем за номером телефону, який зазначений у п.8.15 договорів як телефон представника покупця. За номером телефону НОМЕР_1 представником ОСОБА_1 прийнято 18.02.2023р. телефонограму суду, згідно якої повідомлено про відкриття провадження у даній справі та призначення судового засідання на 07.03.2023р. Згідно журналу обліку вихідної кореспонденції ухвалу про відкриття провадження доставлено на електронну адресу представника ІНФОРМАЦІЯ_1

В подальшому, з метою повідомлення сторін про розгляд справи, судом були розміщені оголошення на офіційній сторінці господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України», що підтверджується відповідними роздруківками, які містяться в матеріалах справи.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Факт повідомлення відповідача з наявним судовим провадженням у даній справі також підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано судом 01.03.2023р.

Згідно із ст.2 Господарського процесуального кодексу України однією із засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Ухвалюючи судове рішення 07.03.2023р. суд виходить з тих обставин, що боржник здійснивши свою реєстрацію за певною адресою, зазначивши певний номер телефону у договорах бажав та не заперечував, щоб ці засоби комунікації використовувалися іншими особами, у тому числі й судом. Це, в свою чергу, покладає на відповідача обов`язок отримувати повідомлення та відповідати на них. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести "ризик незнання" учасника, який надав необмеженому колу осіб свої номери, адресу, але не користується чи не стежить за ними. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008р., сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, враховуючи направлення позивачем на поштову адресу відповідача позовної заяви, вжиті судом заходи щодо повідомлення відповідача з наявним судовим провадженням, суд виходить з принципу "презумпції обізнаності" відповідача з наявним провадженням та згідно із ст.165 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, господарський суд встановив:

30.09.2021р. між сторонами був підписаний договір про закупівлю товару №1238-21ШУД за результатами торгів №UA-2021-09-03-001216.

Згідно з умовами даного договору позивач (постачальник) зобов?язується поставити у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення: ДК 021:20-4 «Гумові вироби» (рукав 12*1200 992.24.13.070; скоба ДУ 32 в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в цьому договорі і в специфікаціях, що є невід?ємними частинами до цього договору.

Згідно п.1.2 договору покупець зобов?язується прийняти і оплатити продукцію, що постачається у його власність, відповідно до умов цього договору.

За приписом п.4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість таабо одним товаросупровідним документом.

Відповідно до п.4.3 договору постачальник зобов?язаний надати покупцеві наступні документи: рахунок, якщо була попередня оплата за товар, видаткову накладну або акт приймання-передачі, відповідні товаросупровідні документи, сертифікати, технічну документацію.

Загальна сума договору визначається сумою всіх специфікацій, що є невід?ємною частиною цього договору. Загальна орієнтовна сума договору складає 920854,80 грн. з ПДВ. Ціни на продукцію, що поставляється постачальником, встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до договору (п.5.1 договору).

Розрахунки за поставлену продукцію згідно п.5.3 договору здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника з відстроченням платежу протягом 60 календарних днів з дня отримання товару на підставі отриманого покупцем рахунку, а також документів, передбачених розділом 4 договору та відповідною специфікацією до договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

За змістом підписаної специфікації до договору (з урахуванням додаткової угоди №1 від 29.12.2021р.) постачанню позивачем відповідачу підлягав товар на суму 920854,80 грн. з ПДВ, умови постачання - автотранспортом постачальника та за його рахунок. Строк поставки - до 30.06.2022р., місце поставки - Шахта Добропільська, м.Добропілля, вул.Київська, 1А.

Крім цього, 04.11.2021р. між сторонами було також підписано договір поставки №1384-21 ШУД, за змістом якого постачанню позивачем відповідачу підлягала продукція виробничо-технічного призначення: ДК-021:2015:19510000-4 «Гумові вироби» (рукава, закладення, муфта з?єднувальна) в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в цьому договорі і в специфікаціях, що є невід?ємними частинами до цього договору.

Згідно п.1.2 договору покупець зобов?язується прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов цього договору.

За приписом п.4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість таабо одним товаросупровідним документом.

Відповідно до п.4.3 договору постачальник зобов?язаний надати покупцеві наступні документи: рахунок, якщо була попередня оплата за товар, видаткову накладну або акт приймання-передачі, відповідні товаросупровідні документи, сертифікати, технічну документацію.

Датою поставки продукції вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником (п.4.7 договору).

Загальна сума договору визначається сумою всіх специфікацій, що є невід?ємною частиною цього договору. Загальна орієнтовна сума договору складає 41699,10 грн. з ПДВ. Ціни на продукцію, що поставляється постачальником, встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до договору (п.5.1 договору).

Розрахунки за поставлену продукцію згідно п.5.3 договору здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника з відстроченням платежу протягом 60 календарних днів з дня отримання товару на підставі отриманого покупцем рахунку, а також документів, передбачених розділом 4 договору та відповідною специфікацією до договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

За змістом підписаної специфікації до договору постачанню позивачем відповідачу підлягав товар на суму 41699,10 грн. з ПДВ, умови постачання - склад перевізника (Делівірі, Нічний експрес). Строк поставки - протягом 60 календарних днів з дати заявки замовника, але не пізніше 31.12.2021р., гарантія - не менше 6 місяців з моменту прийняття товару покупцем.

Оцінивши зміст зазначених угод, на підставі яких між сторонами виникли господарські правовідносини, суд дійшов висновку, що укладені правочини за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено, 09.11.2021р. сторонами було складено та підписано видаткову накладну №РН-09111, згідно якої позивачем за договором №1238-21 ШУД від 30.09.2021р. було передано, а відповідачем прийнято продукцію - рукав на суму 265476,60 грн. Згідно пояснень позивача, товар за накладною було передано представнику відповідача за ТМЦ №244 від 08.11.2021р.

Згідно видаткової накладної від 09.11.2021р. №РН-09112 позивачем за договором №1384-21 ШУД від 30.09.2021р. було передано, а відповідачем отримано товару на суму 41699,10 грн. Даний товар отримано представником відповідача на підставі ТМЦ №245 від 08.11.2021р.

В подальшому, товар за накладними передано безпосередньо на склад, зав.складу.

Факт постачання товару за договорами на вказану суму з боку відповідача не спростовано.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено вище, згідно п.п.5.3 договорів розрахунки за поставлену продукцію здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника з відстроченням платежу протягом 60 календарних днів з дня отримання товару.

Відповідачем доказів сплати позивачу грошових коштів в сумі 307175,70 грн. за договорами №1238-21 ШУД від 30.09.2021р. та №1384-21 ШУД від 30.09.2021р. не надано.

Як наслідок, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу вартості товару, строк оплати якого настав, всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення:

- за договором №1238-21 ШУД від 30.09.2021р. інфляцію в сумі 68288,55 грн. за період з січня по листопад 2022р. та три проценти річних в сумі 7986,12 грн. за період з 11.01.2022р. по 11.01.2023р.;

- за договором №1384-21 ШУД від 04.11.2021р. інфляцію в сумі 10726,26 грн. за період з січня по листопад 2022р. та три проценти річних в сумі 1253,50 грн. за період з 11.01.2022р. по 11.01.2023р.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.6.7 договорів у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальникові неустойку у формі пені у розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, та не більше 5% від простроченої суми.

На підставі вказаного, позивачем також нараховано та пред?явлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 13273,83 грн. за період з 11.01.2022р. по 11.07.2022р. за договором №1238-21 ШУД від 30.09.2021р. та пеню в сумі 2084,96 грн. за період з 11.01.2022р. по 11.07.2022р. за договором №1384-21 ШУД від 04.11.2021р.

За висновками суду, розрахунок інфляції, трьох процентів річних та пені, проведений позивачем, є аріфметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Відповідач заперечень проти позову не надав.

За таких обставин, враховуючи, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що відповідач заперечень проти позову не надав, позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 307175,70 грн., трьох процентів річних в сумі 9239,62 грн., інфляції в сумі 79014,81 грн. та пені в сумі 15358,79 грн., підлягають задоволенню в повній сумі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю. При цьому, надлишково сплачений позивачем судовий збір в сумі 607,86 грн. підлягає поверненню з державного бюджету України згідно ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частина сьома ст.43 Конституції України передбачає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Частинами першою, третьою ст.131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним положенням Конституції України кореспондує ст.16 Господарського процесуального кодексу України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При цьому, частиною 1 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ч.2 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

За приписом ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2022р. між позивачем та адвокатом Денисенко Т.М. (далі - адвокат) було укладено договір №0401-06 про надання юридичних послуг, у тому числі й щодо представництва інтересів замовника в судах загальної юрисдикції.

Згідно п.4.2 вартість послуг за договором становить 97000,00 грн.

При цьому, за змістом додаткової угоди №1 від 28.02.2023р. до договору з 01.03.2023р. вартість послуг становить 18000,00 грн. на місяць.

Згідно наданих до справи актів надання послуг №68 від 30.09.2022р., №06 від 31.01.2023р., платіжних доручень №13011 від 02.09.2022р., №13594 від 04.01.2023р., №13712 від 03.02.2023р. та пояснень позивача, сума витрат позивача на правничу допомогу у даній справі становить 14000,00 грн.

При цьому, суд враховує, що виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanta та захисту права особи на своєчасне одержання винагороди за працю відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України.

За висновками суду, доказів невідповідності витрат позивача фактично наданим послугам до матеріалів справи не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 42, 74, 76, 129, 165, 178, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть", м.Обухів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Добропіллявугілля-Видобуток", м.Добропілля про стягнення заборгованості у сумі 410788,92 грн., у тому числі основний борг в сумі 307175,70 грн., три проценти річних в сумі 9239,62 грн., інфляція в сумі 79014,81 грн. та пеня в сумі 15358,79 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добропіллявугілля-Видобуток" (85001, м.Добропілля, Донецька область, пр.Шевченка, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" (08700 м.Обухів, Київська область, вул.Малишка, 9-В, , рах.№ НОМЕР_2 в АТ «ПроКредит Банк», МФО 320984) основний борг в сумі 307175,70 грн., три проценти річних в сумі 9239,62 грн., інфляцію в сумі 79014,81 грн. та пеню в сумі 15358,79 грн., всього заборгованість в сумі 410788,92 грн., судовий збір в сумі 6161,83 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 14000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" (08700 м.Обухів, Київська область, вул.Малишка, 9-В, , рах.№ НОМЕР_2 в АТ «ПроКредит Банк», МФО 320984) з державного бюджету України надлишково сплачений згідно платіжної інструкції №1094 від 04.01.2023р. судовий збір в сумі 607,86 грн.

В судовому засіданні 07.03.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 13.03.2023р.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.В. Левшина