ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3478/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: Р.М. Ковальчук

від відповідача: О.М. Савицька

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН»

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 (суддя С.Ф. Гут, м.Одеса, повний текст складено 07.10.2022)

у справі № 916/3478/21

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН»

про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення з нежитлових приміщень,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

15.11.2021 Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення з нежитлового приміщення будівлі складу (інв. № 60), площею 185,96 кв.м., військового містечка № 56, за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 8.

Позовні вимоги мотивовані неповерненням об`єкта оренди після припинення дії попереднього договору оренди від 15.07.2020 № 18.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 позов задоволено. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення з нежитлового приміщення будівлі складу (інв.№60), площею 185,96 кв.м., військового містечка № 56, за адресою: м. Одеса, вул.Овідіопольська дорога, 8. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2270,00 грн судового збору.

Приймаючи рішення суд виходив з того, що беручи до уваги умови договору, якими строк дії попереднього договору визначено до 31.12.2020 та передбачено можливість автоматичної пролонганції договору за відсутності наміру жодної із сторін заявити про припинення договору, а також встановлені обставини щодо звернення позивача до відповідача про повернення орендованого майна у зв`язку із неможливістю укладання основного договору, правовідносини сторін на підставі попереднього договору від 15.07.2020 № 18 припинили свою дію з 31.12.2020.

Встановивши факт припинення строку дії договору та невиконання відповідачем обов`язку, встановленого частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України, з повернення майна позивачу після закінчення дії договору, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 у справі № 916/3478/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, встановленим обставинам справи; неправильне застосування норм права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

-відповідач неодноразово направляв позивачу пропозиції про укладення основного договору, а тому зобов`язання, встановлені попереднім договором, не припинені в силу частини третьої статті 635 Цивільного кодексу України;

-позивачем фактично були вчинені дії, які засвідчують бажання укласти договір оренди, що свідчить про прийняття пропозиції відповідача укласти договір відповідно до частини другої статті 642 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим попередній договір не являється припиненим;

-відповідач протягом всього строку дії попереднього договору (до початку військової агресії РФ на території України) виконував свій обов`язок зі сплати орендної плати та відшкодування земельного податку за попереднім договором на підставі виставлених відповідачем рахунків, що додатково доводить фактичне прийняття позивачем пропозиції відповідача про укладення договору та неприпинення дії попереднього договору;

-майно було передане у користування відповідачу за актом приймання-передачі нерухомого військового майна від 15.07.2020, складеним Квартирно-експлуатаційним відділом м.Одеса, який підписано зі сторони останнього відповідною комісією, створеною наказом начальника позивача. За відсутності інформації щодо призначеної позивачем комісії відповідач об`єктивно не міг скласти акт передачі приміщення, що унеможливлює з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» здійснення передання цього приміщення, а позивач, в свою чергу, не виконав передбачений попереднім договором обов`язок скласти акт приймання-передачі та прийняти майно. Отже, судом неправомірно покладено на відповідача відповідальність за невиконання обов`язку позивачем.

Позиція позивача щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеса просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що:

-пунктом 10.10. попереднього договору саме на відповідача покладено обов`язок скласти акт передачі про повернення майна;

-позивач, надсилаючи попередження від 11.12.2020 відповідно до пункту 10.1. попереднього договору, виявив намір про припинення зазначеного договору, а тому пропозиція відповідача від 04.01.2021 про продовження дії попереднього договору та укладення основного договору оренди не підлягає виконанню, оскільки після припинення 31.12.2020 дії попереднього договору його неможливо продовжити, та, крім того, укладення основного договору оренди відбувається відповідно до процедури, встановленої чинним законодавством;

-оскільки відповідач користувався переданим йому приміщенням, він зобов`язаний був виконувати свої обов`язки щодо здійснення оплати за користування майном та компенсації податку на землю пропорційно займаній під нерухомим майном площі земельної ділянки;

-з огляду на приписи статті 785 Цивільного кодексу України саме на відповідача покладено обов`язок поверення орендованого приміщення, який не виконано останнім.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2022 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 у справі № 916/3478/21 залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3405,00 грн. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено скаржнику, що якщо не буде усунуто недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/3478/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

02.11.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи № 916/3478/21.

В межах встановленого ухвалою суду від 31.10.2022 строку від Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№1707/22/Д1 від 04.11.2022).

У зв`язку з тим, що з 07.11.2022 по 11.11.2022 суддя-учасник колегії С.В. Таран приймала участь у підготовці суддів для підтримання кваліфікації в Національній школі суддів України відповідно до наказу голови суду від 26.10.2022 №233-к, питання щодо апеляційної скарги вирішувалося 14.11.2022.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 у справі №916/3478/21. Встановлено учасникам справи строк до 29.11.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

29.11.2022 від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1707/22/Д2 від 29.11.2022).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 розгляд справи №916/3478/21 призначено на 20.12.2022 о 10:00 год.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи в судовому засіданні 20.12.2022 протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 31.01.2023 о 10:00 год.

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 постановлено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 у справі №916/3478/21 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк.

Окрім того, вказаною ухвалою суду повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» про дату, час та місце наступного судового засідання.

У зв`язку з відсутністю електропостачання, судове засідання, призначене на 31.01.2023 о 10:00 год., не відбулось, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.

У зв`язку з наведеним, ухвалою суду від 31.01.2023 наступне судове засідання призначено на 07.03.2023 об 11:30 год.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

В матеріалах справи міститься лист Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса №480 від 05.02.2020, скерований Центральному управлінню інфраструктурного забезпечення Командування сил логістики Збройних сил України, щодо надання рішення стосовно можливості оренди нежитлового приміщення будівлі (інв. №60), площею 185,96кв.м, військового містечка № 56, за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 8, під утримання домашніх тварин (стайня). Доказів відправлення цього листа матеріали справи не містять.

03.07.2020 відповідач надав позивачу заяву №14 від 29.06.2020, в якій повідомив, що зацікавлений взяти в оренду приміщення будівлі складу (інв. №60) площею 185,96 кв.м, військового містечка № 56, за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 8, яка перебувала у нього в оренді, та просив включити вказане майно до Переліку відповідного типу згідно з Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483.

Матеріали справи не містять відповіді позивача на заяву відповідача.

Натомість 15.07.2020 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса (стороною-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» (стороною-2) укладено попередній договір оренди нерухомого майна № 18 (надалі попередній договір), відповідно до преамбули якого він укладений до моменту завершення процедури оформлення укладення основного договору оренди, з метою залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності Збройних сил України в порядку, визначеному статтею 635 Цивільного кодексу України.

Згідно із пунктом 1.1. попереднього договору сторона-1 передає, а сторона-2 приймає у тимчасове строкове платне користування (оренду) нерухоме військове майно (до моменту завершення процедури оформлення укладення основного договору) нежитлове приміщення будівлі складу (інв. №60) площею 185,96 кв.м, військового містечка № 56, за адресою: м.Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 8 (у подальшому - майно), вартість якого визначена станом на 07.07.2020 за незалежною оцінкою і становить 555646,00 грн (без ПДВ), тобто 2987,98 грн за 1 кв.м.

Назване в пункті 1.1. нерухоме майно сторона-1 передає стороні-2 під утримання домашній коней стайня (пункт 1.2. попереднього договору).

Сторона-2 вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (пункт 2.1. попереднього договору).

Пунктом 2.3. попереднього договору передбачено, що у разі припинення цього договору майно повертається стороною-2 стороні-1 в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. Сторона-1 повинна скласти акт приймання-передачі та прийняти майно протягом одного місяця.

Оплата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць оренди (липень 2020р.) 6019,50 грн (розрахунок стартової плати за базовий місяць згідно додатку 3 до договору). Нарахування ПДВ на суму оплати здійснюється у порядку, визначеному чиним законодавством (пункт 3.1. попереднього договору).

Сторона-2 зобов`язана використовувати майно відповідно до його призначення та умов цього договору; своєчасно і в повному обсязі сплачувати оплату за користування майном; протягом місяця після укладання цього договору застрахувати майно від нещасних випадків, за рахунок власних коштів на користь сторони-1 в порядку, визначеному законодавством, та надати стороні-1 завірену печаткою копію страхового полісу; понад оплати за користування майном сплачувати щомісячні фактичні комунальні послуги та енергоносії; компенсувати стороні-1 кошти у розмірі частини податку за землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, згідно виставлених рахунків (пункти 5.1. - 5.3., 5.11., 5.12. попереднього договору).

У разі припинення або розірвання договору сторона-2 зобов`язана повернути стороні-1 майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі, з врахуванням нормального фізичного зносу (пункт 5.8. попереднього договору).

Цей договір діє з моменту підписання, а саме, з 15.07.2020 до моменту завершення процедури оформлення укладання основного договору оренди, до 31.12.2020. В разі якщо жодна із сторін не заявить про свій намір припинити даний договір, а основний договір не буде укладено, даний договір пролонгується, але не більше ніж до 15.07.2021 (пункт 10.1. попереднього договору).

Чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (пункт 10.7. попереднього договору).

У пункті 10.9. попереднього договору сторони узгодили, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається стороною-2 стороні-1.

Майно вважається поверненим стороні-1 з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акту про повернення майна покладається на сторону-2 (пункт 10.10. попереднього договору).

Взаємовідносини сторін, не урегульовані цим договором, регулюються законодавством України (пункт 10.12. попереднього договору).

15.07.2020 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» складено акт інвентаризації нерухомого військового майна, а саме, нежитлового приміщення будівлі складу (інв. № 60), площею 185,96 кв.м., військового містечка № 56, за адресою м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 8.

Також 15.07.2020 між сторонами складено акт приймання-передачі нерухомого військового майна - нежитлового приміщення будівлі складу (інв. № 60), площею 185,96кв.м., розташованого на території військового містечка № 56, за адресою м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 8.

11.12.2020 Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса складено попередження №5265, в якому повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» про те, що Законом України «Про оренду державного та комунального майна», який набрав чинності 27.12.2019 та вступив в дію 01.02.2020, суттєво змінено здійснення заходів з оренди державного майна, а Міністерством оборони України на теперішній час не визначено алгоритм передачі нерухомого військового майна в оренду. Посилаючись на закінчення терміну дії попереднього договору та відсутність можливості укладання основного договору у звязку з тим, що Міністерством оборони України не визначено алгоритму передачі нерухомого військового майна в оренду, позивач просив відповідача протягом 3 робочих днів повернути орендоване майно.

Вказане попередження відповідачем отримано 29.12.2020, що вбачається із наявної в матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

04.01.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» складено та направлено Квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеса пропозицію №1-юр про продовження дії попереднього договору та укладення основного договору.

У вказаній пропозиції відповідач, серед іншого, зазначив, що вина Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» у невизначеності алгоритму передачі нерухомого військового майна в оренду відсутня, тоді як товариство не ухиляється від укладення основного договору оренди, а навпаки, всіляко сприяє цьому. Так, з метою укладення договору оренди, на виконання вимог Інструкції про організацію передачі в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна, затвердженої наказом Міністра оборони України від 02.02.2010 №46, Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» уклало 07.07.2020 договір на проведення оцінки майна, оплатило 3500,00 грн за оцінку, отримало звіт про незалежну оцінку ринкової вартості нежитлових приміщень будівлі складу (інв. №60), площею 185,96 кв.м., військового містечка №56 за адресою: м.Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 8, який був підставою для визначення розміру орендної плати. На виконання пункту 5.3. попереднього договору оренди, 07.10.2020 товариство уклало договір добровільного страхування орендованого майна строком до 07.10.2021, згідно із яким сплатило страховий платіж в сумі 1944,76 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» використовувало приміщення, яке є предметом попереднього договору оренди, з 2014 року, та провело капітальний ремонт цього приміщення на суму 178000,00 грн.

Відтак, відповідач просив відкликати попередження № 5265 та продовжити дію попереднього договору; укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» основний договір оренди; у разі відхилення вказаних пропозицій, утворити відповідну комісію, скласти акт приймання-передачі та прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» об`єкт оренди протягом одного місяця.

Як вбачається із накладної кур`єрської служби доставки, пропозицію відповідача від 04.01.2021 позивачем отримано 13.01.2021.

Відповідач також звертався до Центрального управління інженерно-структурного забезпечення Командування сил логістики ЗСУ із заявою від 18.01.2021 з проханням сприяти продовженню дії попереднього договору та укладенню основного договору оренди, посилаючись на такі ж обставини, які зазначені ним у листі від 04.01.2021.

Відповідей на вказану заяву відповідача від 18.01.2021 матеріали справи не містять.

25.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» отримало від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса лист-повідомлення №702 від 17.02.2021 про припинення договору оренди, в якому останній повідомив про те, що в попередженні від 11.12.2020 № 5265 позивач виявив намір припинити попередній договір, та вимагав звільнити орендоване приміщення і підписати акт приймання-передачі нерухомого військового майна.

Листом №20 від 26.02.2021 відповідач знову звернувся до позивача з пропозицією про продовження дії попереднього договору та укладення основного договору оренди, а у разі відхилення вказаних пропозицій, утворити відповідну комісію, скласти акт приймання-передачі та прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» об`єкт оренди протягом одного місяця.

Як свідчать матеріали справи, вказаний лист відповідача №20 від 26.02.2021 був отриманий позивачем 01.03.2021.

23.03.2021 Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса складено на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» лист-повідомлення № 1145 про припинення договору оренди, зміст якого є аналогічним змісту листа-повідомлення №702 від 17.02.2021.

Неповернення відповідачем об`єкту оренди стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 509, частини першої статті 627 Цивільного кодексу України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526, частина перша статті 628, стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором (абзац 1 частини першої статті 635 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 182 Господарського кодексу України за попереднім договором суб`єкт господарювання зобов`язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором.

Попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів (частина друга статті 182 Господарського кодексу України).

Частиною п`ятою статті 182 Господарського кодексу України передбачено, що відносини щодо укладення попередніх договорів регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (абзаци 3 та 4 частини першої статті 635 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 283 Господарського кодексу України, відповідно до якої за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Господарський суд Одеської області, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, правильно встановив, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий попередній договір, яким передбачено передачу позивачем, як наймодавцем, відповідачу, як наймачу, у строкове платне користування (найм) нерухоме майно нежитлове приміщення будівлі складу (інв. № 60), площею 185,96 кв.м., військового містечка № 56, за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 8.

Передача позивачем відповідачу в строкове платне користування (найм) вказаного нерухомого майна підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі нерухомого військового майна від 15.07.2020.

Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Пунктом 10.1. попереднього договору передбачено, що він діє з моменту підписання, а саме, з 15.07.2020 до моменту завершення процедури оформлення укладання основного договору оренди, до 31.12.2020. В разі, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір припинити даний договір, а основний договір не буде укладено, даний договір пролонгується, але не більше ніж до 15.07.2021.

Таким чином, у попередньому договорі оренди було передбачено, що сторони зобов`язуються укласти основний договір протягом певного строку.

Тобто учасники спору досягли порозуміння про встановлення строку укладення основного договору.

Частиною четвертою статті 182 Господарського кодексу України встановлено, що зобов`язання укласти основний договір, передбачене попереднім договором, припиняється, якщо до закінчення строку, в який сторони мають укласти основний договір, одна із сторін не надішле проект такого договору другій стороні.

Аналогічні за змістом положення містить частина третя статті 635 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

За згодою сторін строк дії попереднього договору визначено до 31.12.2020, у той же час, за відсутності наміру жодної із сторін заявити про припинення договору, останній вважається поновленим і продовжує свою дію до 15.07.2021.

Однак 11.12.2020 Квартирно-експлуатаційним відділом м.Одеса складено та надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» попередження №5265 про повернення орендованого майна у зв`язку із неможливістю укладання основного договору.

Враховуючи, що позивачем у попередженні №5265 від 11.12.2020, яке відповідачем отримано 29.12.2020, виявлено намір про припинення попереднього договору від 15.07.2020 № 18, правовідносини сторін на підставі попереднього договору припинили свою дію з 01.01.2021.

При цьому колегія суддів зауважує, що прийменник «до» з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 927/490/18, від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі №815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі №814/4170/15).

А тому останнім днем строку дії попереднього договору є 31.12.2020.

Разом з тим, зазначення судом першої інстанції, що правовідносини сторін на підставі попереднього договору припинили свою дію з 31.12.2020, не вплинуло на правильний висновок суду, що пропозиція Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» від 04.01.2021 про продовження дії попереднього договору та укладання основного договору здійснена після закінчення терміну дії попереднього договору, що суперечить приписам статей 182 Господарського кодексу України та 635 Цивільного кодексу України. Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне доповнити, що після припинення дії попереднього договору його неможливо продовжити.

Поряд з цим, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса неодноразово звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» із листами-повідомленнями (від 17.02.2021 № 702 та від 23.03.2021 № 1145), в яких пропонував повернути орендоване майно.

Частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Таким чином, повернення майна наймодавцеві є обов`язком наймача.

Доказів виконання вказаного обов`язку відповідач суду не надав, доказів вчинення позивачем дій, спрямованих на ухилення від прийняття об`єкта оренди після закінчення строку дії попереднього договору або ухилення позивача від підписання акта приймання-передачі майна матеріали справи також не містять.

З огляду на встановлений факт припинення договору внаслідок закінчення строку, на який його укладено, та з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо повернення орендованого майна, суд апеляційної інстанції вважає, що вимога про виселення відповідача є обґрунтованою та такою, що забезпечує поновлення порушеного права позивача, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів враховує, що одним із способів захисту речових прав є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є здійснення перешкод правомірній реалізації речового права. З моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування відповідачем орендованим майном у даному випадку у зв`язку із закінченням строку дії договору, особа, якій воно було передано на підставі договору оренди, володіє ним незаконно, у зв`язку з чим наявні підстави для усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення.

Доводи скаржника про те, що позивач не виконав передбачений попереднім договором обов`язок скласти акт приймання-передачі та прийняти майно, а тому судом неправомірно покладено на відповідача відповідальність за невиконання обов`язку позивачем, колегія суддів відхиляє, оскільки за наявності у попередньому договорі взаємосуперечливих умов щодо покладення обов`язку зі складання акту приймання-передачі майна у разі припинення договору (пунктом 2.3. такий обов`язок покладений на позивача, а пунктом 10.10. на відповідача) та з огляду на зміст статті 785 Цивільного кодексу України, яка покладає обов`язок з повернення орендованого майна у разі припинення договору найму на наймача, нескладення позивачем акту приймання-передачі не виключає обов`язку відповідача з повернення нерухомого військового майна після припинення попереднього договору.

Посилання відповідача на виставлення позивачем рахунків на сплату орендної плати та відшкодування земельного податку і оплату цих рахунків відповідачем не підтверджує факт існування між сторонами договірних відносин. Відповідач був своєчасно повідомлений позивачем про припинення попереднього договору та про необхідність повернення нерухомого майна, але свідомо ухилявся від виконання зобов`язань щодо повернення цього майна. Оплата відповідачем виставлених позивачем рахунків свідчить про користування відповідачем приміщенням та його неповернення після припинення строку дії договору, і в силу припинення правовідносин сторін за попереднім договором, оплата цих рахунків здійснена відповідачем добровільно.

Висновки суду апеляційної інстанції

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, й ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом попередньої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та висновків суду не спростовують.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, суд апеляційної керується висновком Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні, суд апеляційної інстанції відповідно до частини третьої статті статті 276 Господарського процесуального кодексу України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕТСОН» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 у справі №916/3478/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.03.2023.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран