РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.03.2023Справа № 910/14038/22
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Поінт"

до фізичної особи-підприємця Руденко Оксани Валентинівни

про стягнення 44 207,77 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Поінт" до фізичної особи-підприємця Руденко Оксани Валентинівни про стягнення 44 207,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором суборенди №377 від 21.05.2020 в частині повного та своєчасного здійснення орендної плати.

У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 33 882,78 грн., 3% річних з простроченої суми у розмірі 1 431,43 грн., інфляційні збитки в розмірі 8 893,56 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення №018 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Лятошинського, будинок 4А, квартира 181, м. Київ, 03191.

Вищезазначена ухвала Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 повернута до суду у зв`язку з: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/14038/22 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

02.09.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об`єднання "Ліко-Холдінг" (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Поінт" (орендар) укладено договір оренди № 54 за яким орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування (оренду) нежилі приміщення, які входять до складу 3-го мікрорайону в межах вулиць Академіка Вільямса, Ломоносова, композитора Мейтуса у Голосіївському районі м. Києва.

Пунктом 6.2.7, зазначеного вище договору, встановлено, що орендар має право передавати об`єкти оренди в цілому та/або окремі елементи в суборенду без попереднього погодження з орендодавцем.

21.05.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Поінт" (орендар) та фізичною особою-підприємцем Руденко Оксаною Валентинівною (суборендар) укладено договір суборенди № 377 за яким орендар передає суборендарю, а суборендар приймає у строкове платне користування нежиле приміщення №245, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Вільямса 3 А, загальною площею 174,4 кв.м (відповідно до технічного паспорту) перший поверх - 34,9 кв.м, підвал - 139,5 кв.м (далі - Договір).

Відповідно до п. 4.1 Договору орендна плата за 1 (один) календарний місяць становить:

- з моменту підписання Акту приймання-передачі приміщення до 31.07.2020 - 6 288,86 грн.;

- з 01.08.2022 - 31.05.2021 - 12 757,36 грн.;

- з моменту підписання Договору вноситься орендна плата за останній місяць оренди в розмірі 12 757,36 грн.

Пунктом 4.4 Договору встановлено, що в розмір орендної плати не включені комунальні послуги, які необхідні для забезпечення діяльності суборендаря. Комунальні послуги відшкодовуються суборендарем окремо на підставі виставлених орендарем рахунків, показників лічильників, та рахунків, виставлених постачальниками послуг.

Згідно з п. 4.6 Договору факт надання послуг з суборенди щомісячно підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, підписаного сторонами. Суборендар, що користується приміщенням, не вправі відмовитися від підписання акту прийому-передачі наданих послуг.

Позивач, на підтвердження надання послуг відповідачу, надав акти надання послуг за договором суборенди №377 від 21.05.2020, а саме: № 758 від 30.06.2020 на суму 8 597,45 грн., № 882 від 31.07.2020 на суму 11 162,91 грн., № 1011 від 31.08.2020 на суму 18 418,46 грн., № 1128 від 30.09.2020 на суму 19 373,25 грн., № 1244 від 31.10.2020 на суму 18 996,07 грн., № 1363 від 30.11.2020 на суму 18 001,96 грн., №1490 від 31.12.2020 на суму 18 680,30 грн., № 49 від 31.01.2021 на суму 15 076,67 грн., № 199 від 28.02.2021 на суму 15 151,83 грн., № 326 від 31.03.2021 на суму 17 905,69 грн., № 434 від 30.04.2021 на суму 18 860,37 грн., № 540 від 31.05.2021 на суму 15 022,41 грн.

Відповідачем частково здійснено оплату наданих послуг, що підтверджується банківськими виписками: від 15.10.2020 на суму 30 000,00 грн., від 21.10.2020 на суму 25 702,07 грн., від 26.11.2020 на суму 16 690,07 грн., від 29.12.2020 на суму 22 157,96 грн., від 29.01.2021 на суму 18 680,30 грн., від 26.02.2021 на суму 15 076,67 грн., від 06.04.2021 на суму 15 151,83 грн., від 22.06.2021 на суму 17 905,69 грн.

Статтею 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як єдині майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Частиною 6 ст. 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ст. 774 передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження наявності у нього права вимоги до відповідача щодо сплати заборгованості у розмірі 33 882,78 грн., яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням договору суборенди № 377 від 21.05.2020.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 431,43 грн. та інфляційних збитків у розмірі 8 893,56 грн.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, ураховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що сторони несуть відповідальність відповідно до норм чинного законодавства України.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, зміст яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що вимога позивача щодо стягнення трьох відсотків річних в розмірі 1 431,43 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розрахунок інфляційних втрат:

Період розрахункуУраховано індекси інфляції за періодСума боргуСукупний індекс інфляціїСума боргу з урахуванням інфляціїІнфляційні нарахування
11.06.2021 до 06.11.2022червень 2021 - жовтень 202233 882,781. 845,759 962,97
1.29404216 x 33 882,78 - 33 882,78 = 9 962,97

За перерахунком суду загальний розмір інфляційних втрат становить 9 962,97 грн.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи наведене, вимога щодо стягнення інфляційних збитків підлягає задоволенню в розмірі заявленому позивачем, а саме 8 893,56 грн.

Частинами 3, 4 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 129,ч. 9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Руденко Оксани Валентинівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Поінт" (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, будинок 58-А; ) основний борг у розмірі 33 882 (тридцять три тисячі вісімсот вісімдесят два) грн. 78 коп., 3% річних у розмірі 1 431 (одна тисяча чотириста тридцять один) грн. 43 коп., інфляційні збитки у розмірі 8 893 (вісім тисяч вісімсот дев`яносто три) грн. 56 коп., судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят один) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий