ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2023 р. м. Львів Справа №914/1783/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич

секретар судового засідання Залуцький Д.Т.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради (вх. № апеляційного суду 01-05/3206/22, 01-05/3212/22 від 28.12.2022)

на рішення Господарського суду Львівської області 15 листопада 2022 року (суддя Фартушок Т.Б., повний текст рішення складено 25.11.2022, м. Львів)

у справі №914/1783/22

за позовом Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів

до відповідача Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради, м. Борислав, Львівська область

про стягнення заборгованості в сумі 567 522,75 грн.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: Левицька І.В. адвокат (ордер серія ВС №1159014 від 10.01.2023);

від відповідача: Сливка В.В. адвокат (ордер серія ВС №1173145 від 27.12.2022);

ВСТАНОВИВ:

04.08.2022 на розгляд Господарського суду Львівської області від ПАТ «Львівобленерго» поступила позовна заява КП «Вододар» про стягнення 567 522,75 грн. заборгованості з оплати наданих за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії від 11.12.2018 №90654 послуг за березень-червень 2022р.

Дані позовні вимоги мотивовано тим, що 11.12.2018 КП «Вододар» подано було заяву-приєднання до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті оператора системи розподілу ПАТ «Львівобленерго» . В порушення умов даного договору відповідачем не здійснено своєчасної оплати за послугу з розподілу електричної енергії за березень-червень 2022 року, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 567 522,75 грн., в підтвердження чого посилається на заяви рахунки за послугу з розподілу електричної енергії. В обґрунтування даного посилається на положення ст. ст. 509, 525, 526, 549, 610-612, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Відповідач, в свою чергу заперечує позовні вимоги при цьому, просить розстрочити виконання судового рішення у цій справі на 12 місяців, шляхом сплати щомісячних платежів рівними частинами до 30 числа відповідного місяця і до погашення всієї суми заборгованості з підстав того, що відповідач є комунальною власністю Бориславської територіальної громади в особі Бориславської міської ради та суб`єктом господарювання в сфері питної води, питного водопостачання та об`єктом життєзабезпечення і стратегічного значення, а несвоєчасне погашення заборгованості перед стягувачем сталося не з вини боржника, оскільки єдиним джерелом для оплати послуг позивача є кошти, отримані в якості оплати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення з боку населення та бюджетних установ. Так, відповідач зазначає, що збитковість господарської діяльності відповідача у зв`язку з наявністю заборгованості споживачів за надані послуги, іншим важливим чинником є зокрема невідповідність фактичної вартості послуг водопостачання тарифам, що затверджуються міською радою, що і викликають недостатність у боржника коштів для погашення заборгованості одночасно і в повному обсязі, а діючі тарифи на вищевказані послуги на сьогоднішній день являються економічно необґрунтованими, в зв`язку з цим підприємство щомісячно несе збитки в розмірі 250-270 тис. грн. та немає достатніх обігових коштів для ведення господарської діяльності, за 2-й квартал 2022 року збитки підприємства склали 13121,8 грн. Також зазначає, що погашати велику суму боргу, що складає 567522,75грн. власними коштами підприємство просто не має можливості через скрутне фінансове становище. Негайне стягнення вказаної суми та примусове виконання рішення суду і одночасне вилучення суми заборгованості може привести Відповідача до стану повної неплатоспроможності, який унеможливить здійснення діяльності підприємства та зумовити виникнення непередбачуваних наслідків для підприємства. Більше того, неплатоспроможність КП «Вододар» матиме своїм наслідком початок процедури банкрутства, у випадку спричинення складного фінансового становища Відповідача негативні наслідки відчують в першу чергу споживачі послуг водопостачання. Такими наслідками може бути неможливість надання послуг водопостачання споживачам.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.11.2022 у справі №914/1783/22 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з КП «Вододар» Бориславської міської ради на користь ПАТ «Львівобленерго» 567522,75 грн. заборгованості з оплати послуги з розподілу електричної енергії, 8512,84 грн. судового збору та 9600,00 грн. судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги із розстрочкою виконання рішення, в частині стягненнями суми заборгованості з оплати послуг з розподілу електричної енергії рівними частинами на 3 місяці, шляхом сплати до 30 числа кожного відповідного місяця по 189 174,25 грн.

Дане рішення мотивовано доведеністю належними, достатніми, допустимими достовірними та вірогідними доказами факту укладення між сторонами договору та здійснення позивачем господарських операцій надання послуг відповідачу у березні червні 2022 року, порушенням відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, щодо повної та своєчасної сплати наданих йому послуг, беручи до уваги наявність вини відповідача, щодо такої несплати, перевіривши розрахунок суми позовних вимог, зроблено судом висновок про задоволення таких вимог з розстроченням виконання рішення, в частині стягнення суми заборгованості з оплати послуг з розподілу електричної енергії рівними частинами на 3 місяці, шляхом сплати до 30 числа кожного відповідного місяця по 189 174,25 грн., врахувавши при цьому матеріальний стан боржника.

Відповідач КП «Вододар» Бориславської міської ради не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що таке прийнято з порушенням приписів п.1-4 ч.1 ст. 277 ГПК України , а саме не з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; визнанням встановленими обставин, які не доведені та як наслідок невідповідністю висновків викладених в рішенні суду першої інстанції встановленим обставинам справи. В результаті чого вважає, що рішення, в частині розстрочення стягнення на 3 місяці, а не на 12 місяців, а також в частині стягнення витрат на правову допомогу у повному обсязі є незаконним та необґрунтованим.

Скаржник вказує, що несвоєчасне погашення заборгованості перед стягувачем сталося не з вини боржника, оскільки єдиним джерелом для оплати послуг позивача є кошти, отримані в якості оплати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення з боку населення та бюджетних установ. Дебіторська заборгованість підприємства станом на 01.08.2022 становить 4 201 172 грн. заборгованість населення, 142933,00 грн. інші споживачі, а загальний обсяг заборгованості, яка стягується КП «Вододар» зі споживачів в судовому порядку станом на 26.05.2022 становить 604 958,00 грн.

Щодо судових витрат, то скаржник, зазначає, що оскільки він в судах неодноразово стикався з представництвом інтересів ПАТ «Львівобленерго» - адвокатським об`єднанням «Юріс Консульт» і вважає, що його робота є одноманітною та не складною за своїм характером в цій та аналогічних справах, адже передбачає виключно заміну шаблонних формулювань в позовній заяві та поданням стандартного пакету документів, а тому вважає, що сума в розмірі 9600,00 грн. є завищеною та надмірною і таку слід зменшити.

Відповідно до цього, просить, рішення Господарського суду Львівської області від 15 листопада 2022 року у справі №914/1783/22 скасувати, в частині розстрочення стягнення на 3 місяці та ухвалити нове рішення, яким надати розстрочку в його виконанні на 12 місяців, шляхом оплати щомісячних платежів рівними частинами до останнього дня відповідного місяця. Також, просить, таке скасувати, в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 9600,00 грн. та ухвалити нове, яким стягнути 3600,00 грн. витрат на правову допомогу надану позивачу в Господарському суді Львівської області.

Позивач ПАТ «Львівобленерго», у відзиві №119-07-191 від 10.01.2023 заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що суд першої інстанції, з дотриманням прав на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, беручи до уваги в тому числі аргументи відповідача, доведеність відповідачем обставини скрутного матеріального становища, збиткової діяльності, а відтак неможливості одномоментного виконання рішення суду, час існування боргу, подані в обґрунтування обставин, на які відповідач покликається, як на підставу для розстрочки виконання рішення суду докази, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, враховуючи ступінь вини боржника у виникненні заборгованості та наявність інфляційних процесів в державі, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав до розстрочки виконання рішення Господарського суду Львівської області у цій справі рівними частинами на три місяці, шляхом сплати відповідачем на користь позивача до 30 числа кожного відповідного місяця по 189 174,25 грн. Щодо правових витрат то суму в розмірі 9600,00 грн. вважає обґрунтованою та такою, що правомірно стягнута місцевим господарським судом. Відповідно до цього просить, рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.12.2022 (головуючий суддя Малех І.Б., судді Гриців В.М., Зварич О.В.) поновлено КП «Вододар» Бориславської міської ради строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 15 листопада 2022 року у справі №914/1783/22 та відкрито апеляційне провадження за такою. Витребувано матеріали справи №914/1783/22 в Господарського суду Львівської області.

13.01.2023 в канцелярію апеляційного суду поступили матеріали справи №914/1783/22.

В подальшому, ухвалою суду від 16.01.2023 призначено розгляд справи №914/1783/22 в судове засідання на 15 лютого 2023 року.

20.01.2023 в канцелярію суду від ПАТ «Львівобленерго» поступило клопотання, б/н від 18.01.2023 до якого долучено: договір про надання правничої допомоги №23/1-3 від 06.01.2023; рахунок №23/003 від 06.01.2023, платіжне доручення №345 від 09.01.2023 докази надіслання відповідачу (скаржнику) копії клопотання та доданих до нього документів.

31.01.2023 від представника скаржника поступило заперечення щодо стягнення витрат на правову допомогу, згідно якого просить відмовити у стягненні на користь позивача витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5600,00 грн.; зменшити витрати на правову допомогу позивача в суді апеляційної інстанції до 4000,00 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні 15.02.2023 оголошено перерву до 01 березня 2023 року.

В судове засідання 01.03.2023 з`явились представники учасників процесу, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, заслухавши пояснення представників учасників процесу, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області від 15 листопада 2022 року у справі №914/1783/22 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

11 грудня 2018 року КП Вододар Бориславської міської ради (Споживач) подало ПрАТ Львівобленерго (Оператор) заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (а.с.10).

Згідно із п. 1.1 договору цей договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам, як послуги Оператора системи. Цей договір укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 643, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору, згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.

Умови договору викладені, відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п.1.2 договору).

На підставі заяви-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між Приватним акціонерним товариством Львівобленерго (Постачальник) та Комунальним підприємством Вододар Бориславської міської ради (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №90654 від 01.04.2018 (а.с.22-27). Відповідно до п. 1.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі, згідно з умовами цього договору.

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ) (п. 2.1 договору).

Пунктом 2.3 підпунктами 2.3.3, 2.3.4 договору сторони погодили, що споживач зобов`язується: оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 Порядок розрахунків та № 9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №7а (7б) Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2018 року. Договір вважається щоразу продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов ( п.9.4 договору).

Згідно з договором про надання послуг з розподілу електричної енергії та додатком №4 Порядок розрахунків розрахунок споживача з оператором системи здійснюється у грошовій формі за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕКП. Тариф (ціна) за послуги з розподілу електричної енергії на ринку електричної енергії затверджується Регулятором та розміщується на офіційному сайті оператора системи розподілу. Розрахунковим місяцем (періодом) вважається календарний місяць (з першого по останнє число місяця включно) (п.п. 1-3 додатка № 4 Порядок розрахунків) (а.с.21-22).

У відповідності до п. 8 додатка № 4 Порядок розрахунків платежі за надання послуг з розподілу електричної енергії, послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, пеня та інші нарахування згідно умов даного договору, оформлені рахунками оператора системи, оплачуються споживачем самостійно протягом 5-ти операційних днів з дня отримання рахунків споживачем. Датою здійснення оплати за виставленим платіжним документом є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок оператора системи (п. 10 додатка № 4 Порядок розрахунків) (а.с.21).

В подальшому, 27 червня 2018 року сторони підписали додаткову угоду до договору №90654 від 01.04.2018 про постачання електричної енергії (а.с.28), згідно з п. 1 якої при здійсненні розрахунків за електричну енергію сторони погодили використання системи онлайн-розрахунків Персональний кабінет на wеb-сайті постачальника за доменною адресою: https://info.loe.lviv.ua (далі - Персональний кабінет), зокрема подання інформації щодо даних розрахункових засобів обліку, отримання актів про використану електричну енергію, актів про прийняття-передавання товарної продукції, актів звірки розрахунків, отримання рахунків на оплату електричної енергії та ін (а.с.28).

Відповідно до п. 3.2 додаткової угоди споживач самостійно отримує рахунок на оплату електричної енергії у Персональному кабінеті, який вважається таким, що наданий споживачу постачальником. У разі необхідності, рахунок в паперовому вигляді споживач може отримати у постачальника, звернувшись у розрахункову групу.

На виконання умов договору позивач надавав відповідачу послуги постачання електричної енергії в період з березня по червень 2022 року включно, а саме надано відповідачу послуги з розподілу електричної енергії на суму 567522,75 грн., що підтверджується актами про прийняття-передавання товарної продукції від 31.03.2022 на суму 183673,14 грн., від 30.04.2022 на суму 134629,10 грн., від 31.05.2022 на суму 88207,52 грн. та від 30.06.2022 на суму 161012,99 грн. (а.с.29-32).

Актом звірки розрахунків від 02.06.2022 підтверджується заборгованість відповідача за розподіл електроенергії станом на 01.04.2022 в розмірі 459047,47 грн.; актом звірки розрахунків від 02.06.2022 підтверджується заборгованість станом на 01.05.2022 в розмірі 593676,57 грн.; актом звірки розрахунків від 02.06.2022 підтверджується заборгованість станом на 02.06.2022 в розмірі 681884,09 грн. (а.с.33, 34, 35).

Відповідач взятих на себе договірних зобов`язань з оплати наданих позивачем за договором послуг належним чином в повній мірі не виконав, а саме згідно платіжних доручень від 31.03.2022 №3797 на суму 29000 грн., від 31.03.2022 №5807 на суму 25000 грн. та від 31.03.2022 №5806 на суму 6000 грн. сплачено на користь позивача 60000 грн. (а.с.36-37), внаслідок чого утворився борг з оплати наданих позивачем та прийнятих відповідачем за договором послуг в розмірі 567522,75 грн.

З підстав наведеного, позивач, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 567522,75 грн. суму заборгованості з оплати наданих за договором послуг за березень-червень 2022 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.11.2022 у справі №914/1783/22 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з КП «Вододар» Бориславської міської ради на користь ПАТ «Львівобленерго» 567522,75 грн. заборгованості з оплати послуги з розподілу електричної енергії, 8512,84 грн. судового збору та 9600,00 грн. судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги із розстрочкою виконання рішення, в частині стягненнями суми заборгованості з оплати послуг з розподілу електричної енергії рівними частинами на 3 місяці, шляхом сплати до 30 числа кожного відповідного місяця по 189 174,25 грн.

З даним рішенням, відповідач, не погодився частково, а саме: в частині розстрочення стягнення на 3 місяці. В апеляційній скарзі, просить, надати розстрочку в його виконанні на 12 (дванадцять) місяців, шляхом оплати щомісячних платежів, рівними частинами до останнього дня відповідного місяця. Також, просить, скасувати в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 9600,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути 3600,00 грн. витрат на правову допомогу надану позивачем в Господарському суду Львівської області.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Західного апеляційного господарського суду виходила з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 Цивільного кодексу України).

Як зазначалося вище, 11 грудня 2018 КП Вододар Бориславської міської ради (споживач) подано заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

У відповідності до вказаної заяви-приєднання до умов договору між ПрАТ Львівобленерго (постачальник) та КП Вододар Бориславської міської ради (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №90654 від 01.04.2018. За умовами цього договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Законом України Про ринок електричної енергії, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі ПРРЕЕ), Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Згідно із ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ч.ч. 2, 3 ст. 714 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічне положення закріплено в статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Як зазначалось вище, пунктом 2.3 підпунктами 2.3.3, 2.3.4 договору про постачання електричної енергії № 90654 від 01.04.2018 сторони погодили, що споживач зобов`язується: оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 Порядок розрахунків та № 9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №7а (7б) Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Споживач оплачує за розподіл (передачу) електричної енергії згідно з договором про надання послуг з розподілу електричної енергії та додатком №4 Порядок розрахунків. Розрахунок споживача з оператором системи здійснюється у грошовій формі за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕКП. Тариф (ціна) за послуги з розподілу електричної енергії на ринку електричної затверджуються Регулятором та розміщуються на офіційному сайті оператора системи розподілу. Розрахунковим місяцем (періодом) вважається календарний місяць (пункти 1-3 додатка № 4 Порядок розрахунків).

У відповідності до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та п. 8 додатка № 4 Порядок розрахунків платежі за надання послуг з розподілу електричної енергії, послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, пеня та інші нарахування згідно умов даного договору, оформлені рахунками оператора системи, оплачуються споживачем самостійно протягом 5-ти операційних днів з дня отримання рахунків споживачем. Датою здійснення оплати за виставленим платіжним документом є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок оператора системи (п. 10 додатка № 4 Порядок розрахунків).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що позивач на виконання умов договору надав відповідачу послуги постачання електричної енергії, що підтверджується актами про прийняття - передавання товарної продукції від 31.03.2022 на суму 183673,14 грн., від 30.04.2022 на суму 134629,10 грн., від 31.05.2022 на суму 88207,52 грн. та від 30.06.2022 на суму 161012,99 грн.

Актом звірки розрахунків від 02.06.2022 підтверджується заборгованість відповідача за розподіл електроенергії станом на 01.04.2022 в розмірі 459047,47 грн.; актом звірки розрахунків від 02.06.2022 підтверджується заборгованість станом на 01.05.2022 в розмірі 593676,57грн.; актом звірки розрахунків від 02.06.2022 підтверджується заборгованість станом на 02.06.2022 в розмірі 681884,09 грн.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач в порушення умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, частково оплатив надані послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 60 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: від 31.03.2022 №3797, від 31.03.2022 №5807 та від 31.03.2022 №5806. Згідно зазначених платіжних доручень отримувачем коштів є Львівобленерго, призначення платежу оплата за розподіл електроенергії згідно договору №90654

Таким чином, у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем наданих позивачем послуг з розподілу електричної енергії за березень-червень 2022 року, у відповідача виникла заборгованість в розмірі 567522,75 грн., яка правомірно задоволена до стягнення з відповідача на користь позивача, місцевим господарським судом, що скаржником і не оспорюється.

Щодо покликань скаржника на скрутне матеріальне становище, колегія суддів враховує таке.

В силу норм статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності третіх осіб.

Згідно з положеннями ст. 617 Цивільного кодексу України особа яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань, або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 справа № 910/4926/19, від 30.03.2020 справа № 910/3011/19.

Відтак, посилання скаржника на те, що заборгованість виникла через значну дебіторську заборгованість, низькі тарифи на водопостачання не може бути підставою для односторонньої відмови від виконання взятих зобов`язань, не сплати за послугу по розподілу електричної енергії, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

Колегія суддів критично оцінює доводи скаржника, в частині розстрочення виконання рішення суду на 3 місяці, а не надання судом першої інстанції розстрочки в його виконанні на 12 місяців, з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів зауважує, що сума заборгованості, яка є предметом стягнення у даній справі, складає фактично борг за послугу з розподілу електричної енергії за березень-червень 2022 року, яка станом на винесення оскаржуваного рішення не оплачена.

Суд першої інстанції, дослідивши всі фактичні обставини справи, взявши до уваги практику Європейського суду з прав людини, який звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, дійшов висновку що питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, місцевий господарський суд, врахувавши всі обставини даної справи, з дотриманням прав на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, беручи до уваги аргументи наведені відповідачем, дійшов обґрунтованого та підставного висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду та необхідність розстрочення сплати основного боргу в розмірі 567522,75 грн. на 3 місяці рівними частинами.

Також, колегія суддів не погоджується з твердженнями скаржника, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. ст. 126, 129 ГПК України при розподілі витрат на правову допомогу, з огляду на наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У відповідності до статті 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати для виконання договору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції до матеріалів справи долучено копію договору № 22/7-1 про надання правничої допомоги від 07.07.2022, укладеного ПрАТ Львівобленерго (клієнт) з Адвокатським об`єднанням Юріс Консультус (АО) (а.с.50).

За цим договором адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання забезпечувати представництво клієнта у Господарському суді Львівської області у справі про стягнення з КП Вододар 567522,75 грн. та надавати інші види правничої допомоги, а клієнт приймає на себе зобов`язання оплачувати надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання доручень клієнта (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Згідно п. 4.1 договору вартість правничої допомоги становить: авансова оплата - 9 600,00 грн.

22 липня 2022 року позивачем сплачено Адвокатському об`єднанню Юріс Консультус 9 600,00 грн. по рахунку № 22/095, що підтверджується копією платіжного доручення №12599 від 22.07.2022. Зокрема, в рахунку зазначено види робіт на суму 9 600,00 грн.: вивчення та аналіз матеріалів справи 2 400,00 грн. (кількість 3 год., ціна 800,00 грн.); аналіз законодавства та судової практики в справі - 2400,00 грн. (кількість 3 год., ціна 800,00 грн.); складання клопотань, заяв, заперечень та інших процесуальних документів 2 400,00 грн. (кількість 3 год., ціна 800,00 грн.); участь в судовому засіданні 2400,00 грн. (кількість 3, ціна 800,00 грн.) (а.с.52, 53).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (наведену правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 20.11.2020 року справа № 910/13071/19).

Колегія суддів надавши оцінку поданим позивачем доказам понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, аналізуючи розмір таких витрат у даній справі, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що заявлені до стягнення витрати на правову допомогу у розмірі 9 600,00 грн. є обґрунтованими, реальними, співрозмірними із заявленими позовними вимогами, відтак підставно задоволені судом першої інстанції.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської від 15.11.2022 року у справі №914/1783/22.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради (вх. № апеляційного суду 01-05/3206/22, 01-05/3212/22 від 28.12.2022) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 15 листопада 2022 року у справі №914/1783/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на КП «Вододар» Бориславської міської ради.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

5. Матеріали справи №914/1783/22 повернути Господарському суду Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 09.03.2023.

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич