СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Харків Справа № 922/256/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.

секретар судового засідання Семченко Ю.О.

за участю представників сторін:

прокурора - Зливка К.О.

позивача - не з`явився

відповідача - Мосін А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Слобожанське" (вх.№1395Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2022

у справі №922/256/22 (суддя Бринцев О.В., повний текст рішення підписано 24.11.2022)

за позовом Керівника Шевченківської окружної прокуратури, м. Харкова

в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м.Харків

до Державного підприємства "Слобожанське", смт.Коротич Харківської області

про стягнення 470.594,76 грн

ВСТАНОВИВ:

Прокурор просить суд стягнути з відповідача шкоду, завдану державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища шляхом незаконної вирубки дерев. На думку прокурора порушення, що вчинене відповідачем полягає у невиконанні ним вимог щодо забезпечення охорони лісових насаджень. Відповідач стверджує про відсутність в його діях вини в заподіянні шкоди державі, а також зазначає, що незаконна вирубка дерев була здійснена третіми особами.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.11.2022 у справі №922/256/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з ДП «Слобожанське» шкоду заподіяну державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в загальному розмірі 470.594,76 грн на користь держави на р/р №UA0020587 Богодухівської міської ради ОТГ у Харківському районі Харківської області, , МФО 899998, для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331 в установі банку Казначейство України (ЕАП). Також стягнуто з ДП «Слобожанське» на користь Харківської обласної прокуратури витраті зі сплати судового збору в розмірі 7.058,92 грн.

Відповідач з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що рішення місцевого господарського суду є необгрунтованим, прийнятим з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, та прийнятим без надання належної оцінки аргументам відповідача.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- судом безпідставно зроблено висновок про наявність у спірних правовідносинах достатніх фактичних та правових підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції в Харківській області, одночасно відхилені доводи відповідача щодо відсутності таких підстав;

- судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права в частині обрахування розміру заявленої позивачем матеріальної шкоди та зроблено невірний висновок щодо правомірності застосування відповідних індексів інфляції, що застосовуються під час обрахування такої шкоди;

- в даному випадку відсутні обов`язкові елементи цивільного правопорушення, а саме протиправна поведінка та його вина, так як відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобов`язання з охорони та захисту лісу, а тому він не повинен нести цивільно-правову відповідальність.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2022 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Стойка О.В., Попков Д.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Слобожанське" на рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2022 у справі №922/256/22. Встановлено строк до 10.01.2023 для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України. Витребувано матеріали справи №922/256/22 з Господарського суду Харківської області.

На виконання вимог ухвали суду з Господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/256/22.

10.01.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Харківської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№240), в якому прокурор просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області залишити без змін.

Шевченківська окружна прокуратура також направила відзив на апеляційну скаргу (вх.№705 від 10.01.2023), в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 призначено розгляд справи №922/256/22 на 06.03.2023. Явку представників сторін визнано необов`язковою.

06.03.2023 в судове засідання з`явились представник прокуратури та представник відповідача.

Ухвали суду у даній справі розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим. Тобто, ухвала суду від 31.01.2023 оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 02.02.2023 і з цього моменту стала загальнодоступною для ознайомлення.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання. Суд визнавав явку представників сторін необов`язковою та повідомляв, що їх нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників), а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, явка їх представників у судове засідання не визнавалась обов`язковою, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд заяви за відсутності представників сторін у даному судовому засіданні.

Позивач по справі не скористався процесуальним правом, наданим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу станом на момент розгляду справи не надав та не висловив своїх міркувань з приводу апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст.269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- 16.04.2021 на адресу Державної екологічної інспекції у Харківській області (надійшла скарга гр. ОСОБА_1 від 12.04.2021 щодо незаконної рубки дерев у виділі 2 кварталу №25 ДП «Слобожанське»;

- 29.04.2021 ДЕІ у Харківській області листом №Д-141/П-123 звернулася до Державної екологічної інспекції України для отримання погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ДП «Слобожанське»;

- 05.05.2021 Державною екологічною інспекцією України надано відповідне погодження №3.1/801ПГ для здійснення позапланового заходу державного контролю (нагляду) ДП «Слобожанське»;

- 24.05.2021 ДЕІ у Харківській області видано наказ №499/12-02 та винесено направлення №499/12-02/06-04 на проведення позапланової перевірки в період з 26 по 27 травня 2021 року дотримання вимог природоохоронного законодавства ДП «Слобожанське» в частині охорони, захисту, використання та відтворення лісів в межах питань, порушених у зверненні гр. ОСОБА_1 ;

- 27.05.2021 за результатами проведення позапланової перевірки був складений Акт №499/12-02/06-14, яким встановлені наступні порушення, за які ДЕІ у Харківській області нараховано шкоду:

в ході натурного огляду кварталу 25 виділ 2 Богодухівського лісництва ДП «Слобожанське» площею 2,7 га було виявлено пні сироростучих дерев листяних порід у кількості 13 шт, без клеймування біля шийки кореня та які не обліковувались на підприємстві;

при проведенні контрольного переліку в ході огляду було виявлено 155 дерева (88 дерев з клеймінням, а без клейміння 67), порівняльним аналізом було встановлено вирубку дерев, які не входять до матеріалів з відведення та із урахуванням 18 дерев, зафіксованих представниками Богодухівського РВП ГУПН в Харківській області, на ділянці має місце незаконна вирубка дерев породи сосна в кількості 12 сухостійних та 37 сироростучих дерев без ознак клеймування.

По наведений кількості зрубаних дерев ДЕІ у Харківській області із врахуванням постанови КМУ "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" від 23.07.2008 №65 та індексації такс 2021 року, розраховано розмір шкоди в загальному розмірі 470.594,76 грн за незаконну рубку дерев у Богодухівському лісництві в кварталі 25 виділ 2 та пред`явлено ДП «Слобожанське» претензії від 01.06.2021 №№89, 90 щодо добровільного відшкодування шкоди.

На даний час шкода в добровільному порядку ДП «Слобожанське» не відшкодована, претензії залишились без розгляду та задоволення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги прокурор вказує на те, що посадовими особами ДП "Слобожанське", всупереч вимогам статей 38, 40, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», не забезпечено належну охорону лісових ресурсів, які перебувають у постійному користуванні вказаного підприємства, що призвело до незаконної вирубки дерев, чим заподіяно збитків на загальну суму 470.594,76 грн.

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, яким повністю задовольнив позовні вимоги, визнав доведеними факти порушення вимог щодо забезпечення режиму охорони, що стало підставою для покладення на власника або користувача земельних ділянок, природних ресурсів, водних та інших природних об`єктів заказника цивільно правової відповідальності у вигляді стягнення збитків відповідного розміру.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога Керівника Шевченківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області до суб`єкта господарювання ДП "Слобожанське" про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення норм природоохоронного законодавства.

Досліджуючи наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у відповідній частині колегія суддів враховує таке.

Як встановлено ч.1,3 та 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ч.3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

В кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає, з посиланням на законодавство, підстави подання позову, вказує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Однією із підстав для представництва є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Слід зазначити, що держава може вступати як у цивільні (господарські), так і в адміністративні правовідносини. У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, поведінка органів, через які діє держава в цивільних або адміністративних відносинах, розглядається як поведінка держави в цивільних (господарських) або адміністративних відносинах. При цьому відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, як у цивільних (господарських), так і в адміністративних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах.

Державу в судовому процесі, зокрема як позивача, може представляти орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірку діяльності відповідача позивачем здійснено у травні 2021 року (що підтверджується наданими у якості доказів документами: актом перевірки, претензіями, розрахунком розміру шкоди тощо). Тобто саме з цього моменту позивачу стало відомо про наявність порушень вимог чинного законодавства у природоохоронній сфері, допущених відповідачем.

При цьому, в матеріалах справи наявне листування між ДЕІ у Харківській області та місцевою прокуратурою, з якого вбачається, що прокурором вжито заходи, направленні на інформування позивача про наявність порушень, з`ясування його наміру щодо самостійного звернення до суду з позовом, а у разі відсутності наміру, причин такої відсутності.

Зокрема, матеріалами справи підтверджуються, що листом від 25.10.2021 №55-102-4522вих-21 Шевченківська окружна прокуратура м. Харкова в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила ДЕІ у Харківській області про намір представництва інтересів держави в суді.

У відповідь ДЕІ у Харківській області листом від 03.11.2021 №4934-06-08 повідомила прокуратуру, що шкоду заподіяну державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства на суму 470.595,00 грн не сплачена. Інспекція до суду із позовом не зверталась у зв`язку з відсутністю фінансування.

Листом від 29.12.2021 №55-102-6152вих-21 Шевченківська окружна прокуратура м.Харкова повідомила ДЕІ у Харківській області про підготовку позову в інтересах держави в особі позивача до ДП «Слобожанське» про стягнення шкоди заподіяної державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

У відповідь ДЕІ у Харківській області листом від 20.01.2022 №337-13-16 повідомила прокуратуру про те, що не заперечує щодо подання Шевченківською окружною прокуратура м.Харкова позовної заяви до господарського суду Харківської області.

Отже, відсутність коштів на сплату судового збору у позивача є об`єктивно незалежною від нього і його волі обставиною, що дійсно перешкоджає здійсненню ним покладених на нього обов`язків, у тому числі щодо ініціювання судового спору про стягнення шкоди.

Звернення прокурора до суду спрямоване на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності та відшкодуванні шкоди, заподіяної державі відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Таким чином, прокурором у повному обсязі виконано положення статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Щодо доводів апелянта про наявність або відсутність бюджетних асигнувань у позивача на сплату судового збору колегія суддів зазначає, що незалежно від наявності чи відсутності у ДЕІ у Харківській області бюджетних призначень та асигнувань на сплату судового збору за подання позовної заяви, факт незвернення до суду позивача з відповідним позовом свідчить про те, що вказаний орган державної влади не виконує своїх повноважень щодо захисту інтересів держави.

Верховний Суд, сформулював у постанові від 06.07.2021 у справі №922/3025/20 правову позицію, згідно якої незалежно від того, чи відповідають дійсності доводи позивача про неможливість самостійно звернутись до суду з відповідним позовом через відсутність коштів для сплати судового збору, сам факт не звернення до суду ДЕІ у Харківській області з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, свідчить про те, що Державна екологічна інспекція у Харківській області неналежно виконує свої повноваження щодо заподіяного державі матеріального збитку, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Статтею 1 Лісового кодексу України передбачено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до статті 16 та ч. 1 статті 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Як передбачено ч.1 статті 69 Лісового кодексу України, cпеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

За приписами п.1 ч.2 статті 19 та ч.1, 5 статті 86, статті 90 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього кодексу. Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

Положеннями статті 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з п.5 статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 №555 «Про затвердження санітарних правил в лісах України» передбачено, що вибіркові санітарні рубки проводяться власниками лісів, постійними лісокористувачами шляхом вилучення з насаджень сухостійних, відмираючих, дуже ослаблених внаслідок пошкодження насаджень пожежами, шкідниками, хворобами лісу і внаслідок аварій та стихійного лиха окремих дерев або їх груп.

Пунктом 26 цієї ж Постанови визначено, що під час відведення насадження для проведення вибіркових санітарних рубок проводиться нумерація дерев, що підлягають вирубуванню, починаючи з тих, що мають ступінь товщини стовбура 24 сантиметри і більше на висоті 1,3 метра, та складається нумераційна відомість дерев, призначених для вибіркової санітарної рубки із зазначенням породи, категорії технічної придатності і підстав для відбору їх для рубки.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем на вибіркову санітарну рубку був виписаний лісорубний квиток від 11.08.2020 серії ЛКБ №536159 на здійснення заготівлі лісоматеріалів на ділянці квартал 25 виділ площею 2,7 га.

Проте, в ході здійснення позивачем позапланової перевірки встановлено, що на території кварталу 25 виділі 2 площею 2,7 га виявлено пні сироростучих дерев листяних порід у кількості 13 шт, без клеймування біля шийки кореня та які не обліковувались на підприємстві. Також при проведенні контрольного переліку в ході огляду було виявлено 155 дерев, а саме: 88 дерев з клеймінням, а без клейміння 67. Порівняльним аналізом було встановлено вирубку дерев, які не входять до матеріалів з відведення та із урахуванням 18 дерев, зафіксованих представниками Богодухівського РВП ГУПН в Харківській області, на ділянці має місце незаконна вирубка дерев породи сосна в кількості 12 сухостійних та 37 сироростучих дерев без ознак клеймування.

Таким чином, позивачем доведено, що на відповідній земельній ділянці має місце незаконна вирубка дерев, які не були відведені для санітарної рубки, та на підставі якої були видані відповідні лісорубні квитки, що є порушенням п.1 ч.1 ст.19, п.5 ч.1 ст.64, ч.1 ст.86, абз.2 ч.1 ст.90 Лісового кодексу України, при цьому, відповідач не заперечує встановлений факт виявлення незаконної вирубки на лісових ділянках в межах земельної ділянки підвідомчої ДП "Слобожанське".

Відповідно до п.1, 5 ч.2 статті 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи: винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Частиною 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду; причинний зв`язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції робить висновок про те, що:

- акт перевірки №499/12-02/06-14 від 27.05.2021 містить детальний опис виявлених порушень з посиланням на відповідні вимоги законодавства, свідчить про порушення природоохоронного законодавства, тобто є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища (протиправної поведінки);

- відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що ним вживався комплекс заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів в результаті чого були перевищені ліміти вирубки дерев, в зв`язку з чим вина відповідача доведена матеріалами справи;

- цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише фізичні особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких презюмується і полягає у протиправній бездіяльності у вигляді не вчинення достатніх дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами. В даному випадку не має значення, хто конкретно здійснив самовільну вирубку дерев, оскільки визначальним є факт порушення ДП "Слобожанське" законодавства, що спричинило завдання державі збитків.

- для визначення суми збитків, розрахованих на підставі Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев до ступеня припинення росту, позивач керувався постановою Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008.

Перевіривши розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконної вирубки дерев, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про його здійснення у відповідності до вищевказаної постанови та арифметичну правильність.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що вимоги прокурора щодо стягнення з відповідача шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в загальному розмірі 470.594,76 грн, є обґрунтованими.

Стосовно доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Посилання апелянта на нібито невірне встановлення судом першої інстанції розміру шкоди з огляду не неправильне, на думку відповідача, її обрахування позивачем, є необгрунтованими з огляду на те, що судом першої інстанції надано вірну оцінку доводам відповідача в цій частині. Зокрема, судом не прийнято доводи відповідача про неправильне застосування індексу споживчих цін (індексу інфляції), оскільки при розрахунку розміру збитків позивачем правомірно застосовано індекс інфляції за 2008 рік, оскільки саме за 2008 рік індекс брався базовим, що передбачено Порядком проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами, затвердженого постановою КМУ від 23.07.2008 №665.

Щодо тверджень про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ст.1166 ЦК України, то в даному випадку позивачем була доказана наявність всіх чотирьох елементів для настання відповідальності за завдану майнову шкоду у відповідності до приписів зазначеної статті.

Посилання відповідача на наявність кримінального провадження №0000036 по обвинуваченню ОСОБА_1 та інших у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України (щодо незаконної вирубки дерев у кількості 18 штук), також не спростовує факту порушення ДП «Слобожанське» вимог щодо забезпечення охорони лісових насаджень від незаконної вирубки, оскільки під час проведення позапланової перевірки посадовими особами ДЕІ у Харківській області виявлений факт незаконної рубки дерев у загальній кількості 62 штук, які не були предметом розслідування у кримінальному провадженні №0000036.

В постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №906/366/20 зазначено, що факт виявлення незаконної рубки лісу та відсутність безпосередньо у відповідача, як особи, зобов`язаної здійснювати контроль за збереженням лісів, будь-якої інформації з приводу даного факту та своєчасного його виявлення свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого скоєно незаконне вирубування лісу.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин, враховуючи межі перегляду рішення місцевого господарського суду, визначені статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга ДП "Слобожанське" не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2022 у справі №922/256/22 слід залишити без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та указів №259/2022 від 14.03.2022, №133/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 18.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022 на території України діє режим воєнного стану.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, - оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням та продовженням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд апеляційної інстанції був вимушений вийти за межі строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ч.1 ст.273 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, п.1 ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Слобожанське" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2022 у справі №922/256/22 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.03.2023

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка