РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/184/13-г (927/72/23)

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" (Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: арбітражний керуючий Лященко Павло Володимирович) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека № 13" про стягнення 101 215 грн 80 коп., поданої в межах справи за заявою КРЕДИТОРА: фізичної особи-підприємця Коленченка Олександра Олександровича АДРЕСА_1
БОРЖНИК: Товариство з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" 16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Глібова, 1
про порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.02.2013 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі".

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 12.07.2021 боржника визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, виконуючим обов`язки ліквідатора банкрута призначено арбітражного керуючого Лященка П.В.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 постанову Господарського суду Чернігівської області від 12.07.2021 скасовано, справу передано для продовження розгляду до місцевого господарського суду.

На підставі розпорядження від 04.05.2022 № 02-01/76/22 керівника апарату Господарського суду Чернігівської області "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 927/184/13-г" був призначений повторний автоматичний розподіл справи № 927/184/13-г, внаслідок якого для її розгляду визначено суддю А.С.Сидоренка.

03.01.2023 (здана для відправки до відділення поштового зв`язку 30.12.2022) до Господарського суду Чернігівської області, в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі", надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека № 13" про стягнення 101 215,80 грн. (присвоєно єдиний унікальний номер 927/72/23), з яких 100 967,52 грн. - заборгованість по оплаті теплової енергії, поставленої у період 01.10.2021 по 30.04.2022 згідно договору № 046 на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на опалення та виробництво та надання послуги постачання гарячої води від 04.11.2013 (з урахуванням індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії), 248,28 грн. - заборгованість по внесенню абонентської плати у період з 05.11.2021 по квітень 2022 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленої теплової енергії та невнесення плати за абонентське обслуговування.

Звертаючись з даним позовом товариство просило залучити до участі у справі Виконавчий комітет Ніжинської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки останнє є власником майна, яке орендує відповідач згідно договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина № 13 від 18.08.2015 з терміном дії - до 01.05.2018 (згідно додаткової угоди від 30.01.2018); станом на 15.11.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Аптека № 13" не повернуло за актом приймання-передачі орендодавцю (Ніжинській міській раді) орендоване приміщення і продовжує ним користуватись. На думку позивача, участь у даній справі Виконавчого комітету Ніжинської міської ради як власника орендованого майна є необхідною, а надані ним пояснення та докази допоможуть всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи.

Розглянувши дане клопотання, суд залишив його без задоволення, оскільки звертаючись з ним позивач не обґрунтував яким чином і на які права та обов`язки Виконавчого комітету Ніжинської міської ради щодо однієї із сторін по справі може вплинути прийняте за результатами вирішення даного спору судове рішення.

Натомість дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд вважає за необхідне залучити до участі у справі арбітражного керуючого Лященка Павла Володимировича в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, оскільки прийняте за результатами вирішення даного спору судове рішення може вплинути на його права та обов`язки щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" під час виконання ним своїх повноважень розпорядника майна.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2023:

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 927/184/13-г (927/72/23);

постановлено розгляд позовної заяви здійснювати в межах справи № 927/184/13-г про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;

залучено арбітражного керуючого Лященка Павла Володимировича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 335 від 28.02.2013; РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2; е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем (Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптека № 13") відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

встановлено процесуальні строки: для подання позивачем (Товариством з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі") відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; для подання відповідачем заперечення - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив;

встановлено процесуальний строк для подання третьою особою (арбітражним керуючим Лященком Павлом Володимировичем) письмових пояснень щодо позову - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

роз`яснено учасникам справи, що подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення та письмових пояснень щодо позову є їх правом.

роз`яснено сторонам, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Вказана ухвала суду від 09.01.2023 отримана відповідачем 11.01.2023 згідно повідомлення про вручення поштового відправлення №678.

Згідно п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс введений в дію з 21.10.2019. З дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

27.01.2023 через систему "Електронний суд" (сформований 26.01.2023) до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив від 26.01.2023 на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами з підстав їх недоведеності, невідповідності дійсним обставинам справи та суперечності приписам діючого законодавства України. Так, відповідач зазначив, що Типовий договір на постачання теплової енергії між сторонами не укладався, що розміщений на електронному веб сайті ТОВ «НіжинТеплоМережі» текст з зазначенням, що це є Типовий договір від 05.10.2021 про надання послуги постачання індивідуальним споживачам, з зазначенням, що керівником цього підприємства - банкрута на момент підписання є Ісаєнко Л.М. - не створює жодних правових наслідків, а надана позивачем до суду якась роздруківка тексту без накладення на цей документ електронного підпису, та навіть без належних доказів її походження - не може вважатися належним доказом укладання з позивачем договору в електронній формі. Також відповідач вказує, що ТОВ «Аптека №13» не є споживачем послуги з теплопостачання, не є орендарем приміщення за адресою вул.Овдіївська,5, оскільки Договір оренди №13 від 18.08.2015, на підставі якого відповідач користувався частиною приміщення загальною площею 318,1 кв.м закінчився 31.12.2021 і жодних речових прав на це приміщення за ним не зареєстровано. Відповідач зазначає, що розрахунки, що стосуються вартісних показників та розмірів послуги, яка нібито надавалась відповідачу є недостовірними та необ`єктивними, що лічильник споживання теплової енергії, який є спільною власністю співвласників багатоквартирного житлового будинку по вул.Овдіївській,5 у м.Ніжині, встановлено на межі вводу теплотраси в цей будинок і використовується для обліку споживання ними теплової енергії та не має жодного відношення до того приміщення, яке у своєму позові позивач визначив індивідуальним споживачем його послуги на підставі договору від 05.10.2021, що підставою для оформлення рахунків фактур на оплату вказано договір №046 від 04.11.2013, а в позові підставою для надання послуг та їх оплати є Типовий договір від 05.10.2021. Крім того, відповідач наголосив на тому, що наведене позивачем у позовній заяві твердження про наявність у нього, як у постачальника послуги, відповідної технічної спроможності надавати цю послугу шляхом транспортування теплової енергії належними йому технічними засобами є надуманим та не ґрунтується на жодних доказах

Листом від 30.01.2023 № 927/184/13-г(927/72/23)/147/23 Господарський суд Чернігівської області повідомив відповідача про те, що вищезгадана заява по суті справи до уваги судом не береться як така, що підписана неуповноваженою на те особою.

06.02.2023 через систему "Електронний суд" (документ сформований 03.02.2023) відповідачем до Господарського суду Чернігівської області подані документи на підтвердження повноважень Куровського Володимира Васильовича як представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека № 13" (ордер серії АА № 130367 від 15.01.2023).

Подаючи відзив на позовну заяву, відповідач одночасно заперечував проти розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування заперечень відповідач посилався на значний, на його думку, суспільний інтерес даного спору, необхідність дослідження та встановлення всіх обставин, пов`язаних із здійсненням позивачем як товариством-банкрутом господарської діяльності, у т.ч. пов`язаної з наданням послуг централізованого теплопостачання у м. Ніжині та правових підстав використання останнім з цією метою комунального майна.

Ухвалою від 06.02.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека № 13" із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

Згідно засвідченого судом витягу з офіційного сайту Акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відзив на позовну заяву отриманий позивачем 30.01.2023, а тому останнім днем встановленого судом процесуального строку для подання товариством відповіді на відзив є 06.02.2023 (з урахуванням правил обчислення процесуальних строків).

03.02.2023 на електронну пошту Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 03.02.2023 № 01-07/_221 Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі", яким останнє просить продовжити встановлений судом процесуальний строк на подання відповіді на відзив до 08.02.2023 (надалі - Клопотання).

В обґрунтування Клопотання позивач зазначає, що він не погоджується з доводами відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи; як наслідок - товариство має намір скористатись своїм процесуальним правом та подати до суду відповідь на відзив разом з доказами на спростування доводів відповідача (технічна документація про підключення приміщення, що займає товариство, до системи централізованого опалення; реєстри знятих показів загально-будинкового лічильника за відповідний період; технічна документація на будинок та установчі документи з нормативним обґрунтуванням викладених обставин). Як вказує позивач, відповідні докази є значними за обсягом, а тому для їх підготовки, а також для підготовки обґрунтованих пояснень з посиланням на них та направлення їх учасникам справи встановленого судом процесуального строку є недостатньо (з урахуванням повітряних тривог, планових та аварійних відключень електричної енергії, постійних перебоїв в роботі інтернету).

Ухвалою від 06.02.2023 клопотання від 03.02.2023 № 01-07/_221 Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" про продовження встановленого судом процесуального строку на подання відповіді на відзив задоволено; продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" процесуальний строк на подання відповіді на відзив до 08 лютого 2023 року включно.

13.02.2023 від відповідача надійшла відповідь на відзив №01-07/280 від 08.02.2023, в якій виклав свої заперечення стосовно заперечень відповідача наведених у відзиві на позовну заяву. Так, серед іншого, позивач вказав, що відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» Типовий договір приєднання з індивідуальним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії, який був розміщений на офіційному сайті товариства 05.10.2021 вважається укладеним з відповідачем 05.11.2021, що фактичним користувачем теплової енергії є відповідач і це підтверджується відсутністю акту про повернення майна з орендного користування та листами від власника майна Виконавчого комітету Ніжинської міської ради та балансоутримувача КП «Оренда комунального майна». Наявність системи опалення в приміщенні за адресою м.Ніжин, вул.Овдіївська,5 підтверджується актом приймання-передачі приміщення від Виконавчого комітету Ніжинської міської ради та КП «Оренда комунального майна» до ТОВ «Аптека №13» від 18.08.2015, де сторони узгоджують наявність системи централізованого опалення в указаному приміщенні, відповідачем не надано доказів відключення даного приміщення від системи централізованого опалення та доказів про розірвання чи припинення відносин між позивачем та відповідачем, які б надавали підстави вважати припинення фактичних відносин між сторонами.

14.02.2023 через систему "Електронний суд» та 16.02.2023 по пошті від відповідача надійшло заперечення (на відповідь на відзив), в якому останній, серед іншого, зазначив, що текст договору на теплопостачання, у якому відсутній обов`язковий реквізит: підпис уповноваженого на укладання цього договору представника ТОВ «НіжинТеплоМережі» не може вважатися належним доказом, оскільки оформлений всупереч вимогам Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2025 №1000/5, ДСТУ4163-2003 та ДСТУ 2732:2004, та вимогам ЗУ «Про електронну комерцію», а тому не може братись судом до уваги при вирішення судового спору. Наданий позивачем в якості доказу надання послуги з теплопостачання Акт від 09.10.2022 про прийняття в комерційну експлуатацію теплового лічильника №13-0105545 не може заслуговувати на увагу, оскільки вказаний лічильник був прийнятий в експлуатацію вже після закінчення спірного періоду, крім того, він був переданий споживачу Шкарупеті В.В., який жодного відношення до відповідача не має.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Згідно Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» предметом діяльності товариства, крім іншого, є виробництво та розподіл тепла.

24.12.2003 між Виконкомом Ніжинської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» (орендар) укладено договір оренди цілісного майнового комплексу згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс комунального підприємства «Ніжинтеплоенерго» та дочірнього підприємства «Ніжинтеплосервіс». Цей договір укладено строком на 5,5 років, що діє з 01.01.2004 до 30.06.2009 включно. У разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

Рішенням Ніжинської міської ради №1-6/2021 від 04.02.2021 «Про визначення додаткового переліку підприємств, установ, організацій, що надають соціально важливі послуги населенню на території Ніжинської територіальної громади» Товариство з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» з метою надання послуг у сфері теплопостачання споживачам у м.Ніжині віднесено до переліку підприємств установ, організацій, що надають соціально важливі послуги населенню на території Ніжинської територіальної громади.

Рішенням Ніжинської міської ради №2-6/2021 від 04.02.2021 «Про продовження договору оренди цілісного майнового комплексу від 24.12.2003 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» без проведення аукціону» продовжено Договір оренди цілісного майнового комплексу від 24.12.2003, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» без проведення аукціону строком на 2 роки 11 місяців за умови внесення змін до договору, зокрема, внести зміни до п.10.1 розділу 10 «Строк чинності, умови зміни та припинення договору» та викласти його в такій редакції: 10.1 Цей договір укладено до 31.01.2024 року.

Рішенням Ніжинської міської ради №2-9/2021 від 22.04.2021 «Про внесення змін до рішення Ніжинської міської ради №2-6/2021 від 04.02.2021 «Про продовження договору оренди цілісного майнового комплексу від 24.12.2003 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» без проведення аукціону» продовжено Договір оренди цілісного майнового комплексу від 24.12.2003 укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» без проведення аукціону строком на 2 роки 11 місяців та внесено зміни до договору, зокрема: Договір діє з 01.03.2021 року до 31.01.2024 року.

27.04.2021 між Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» (орендар) укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди цілісного майнового комплексу від 24.12.2003 року, якою сторони виклали п.10.1 вказаного договору в такій редакції: На підставі ст.631 Цивільного кодексу України цей договір діє з 01.03.2021 до 31.01.2024 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.02.2013 року було порушено провадження у справі № 927/184/13-г про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" та введено процедуру розпорядження майном.

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 12.07.2021 року в справі № 927/184/13-г, зокрема, припинено повноваження розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" арбітражного керуючого Лященка П.В.; Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" (, вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600), визнано банкрутом з наслідками, передбаченими ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства; відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; виконуючим обов`язки ліквідатора банкрута призначено арбітражного керуючого Лященка П.В.

TOB «НіжинТеплоМережі» не погодилось з постановою Господарського суду Чернігівської області від 12.07.2021 року у справі № 927/184/13-г та оскаржило її в апеляційному порядку.

За результатом апеляційного оскарження постанови Господарського суду Чернігівської області від 12.07.2021 у справі № 927/184/13-г постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ніжинської міської ради Чернігівської області на постанову Господарського суду Чернігівської області від 12.07.2021 року у справі № 927/184/13-г закрито; задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі"; постанову Господарського суду Чернігівської області від 12.07.2021 у справі № 927/184/13-г скасовано: справу № 927/184/13-г передано для продовження розгляду до Господарського судуЧернігівської області.

За вказаний час керівника підприємства TOB «НіжинТеплоМережі» Ісаєнко Любов Миколаївну не відсторонювали від роботи та не звільняли з займаної нею посади. З зазначеного вище вбачається, що підписуючи документи керівник товариства Ісаєнко Любов Миколаївна в період з 12.07.2021 року по 04.11.2021 року діяла в межах своїх повноважень та у відповідності до чинного законодавства.

На сьогодні підприємство перебуває в процедурі розпорядження майном, при якій повноваження керівника діють в межах, передбачених ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства.

У відповідності до ч. 10-11 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, розпорядник майна не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника.

Крім того, суд зазначає, що скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» є належним постачальником теплової енергії у м.Ніжині, а тому заперечення відповідача в цій частині до уваги не приймаються.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 - 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1-3 ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

04.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" (Теплопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптека №13" (Споживач) укладено договір № 046 на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на опалення та виробництво та надання послуги постачання гарячої води (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання виробляти, транспортувати та постачати Споживачу теплову енергію на опалення забезпечувати гарячою водою, а Споживач зобов`язується сплачувати за надані комунальні послуги за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачених цим договором.

Тарифи на комунальні послуги змінюються за поданням Теплопостачальної організації до органів державної влади (місцевого самоврядування) за умови їх затвердження (погодження) в установленому діючим законодавством України порядку. Нові тарифи є обов`язковими до застосування та набувають чинності для сторін без укладення додаткових угод (пункт 1.2 договору)

Згідно п.1.3 Договору ціна цього Договору включає вартість виробництва, транспортування та постачання за цим Договором теплової енергії. Вартість виробництва, транспортування та постачання за цим Договором теплової енергії визначається на підставі встановлених тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та кількості спожитої теплової енергії, визначеної згідно з умовами цього Договору. Абонентська плата (умовно-постійна частина тарифу) у разі застосування двоставкових тарифів, в опалювальний та міжопалювальний періоди нараховується Теплопостачальною організацією та сплачується споживачем незалежно від наявності чи відсутності засобів (приладів) обліку теплової енергії.

Відповідно до п. 2.1. Договору теплова енергія виробляється, транспортується та постачається Споживачу для об`єктів перерахованих у додатку №1, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Опалювальна площа узгоджена між сторонами в Додатку № 1 до Договору та становить 308,2 кв.м.

Пунктом 3.2.3. Договору визначено, що Споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені цим Договором.

Відповідно до 6.1. Договору передбачено, що розрахунки за надану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання Споживач здійснює щомісячно у грошовій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації у відповідності до всіх платежів/ставок та порядку оплати, що передбачені затвердженим в установленому порядку тарифом та згідно з умовами цього договору. За письмовою згодою сторін можливі інші форми розрахунків, які не заборонені чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.2.20. Договору до обов`язків Споживача відноситься - щомісячно в терміни передбачені цим договором здійснювати розрахунки за теплову енергію у відповідності до всіх платежів/ставок та порядку оплати, передбачених затвердженим в установленому порядку тарифом та згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 6.4. визначено, що розрахунки за надану теплову енергію для опалення та гарячу воду Споживач здійснює згідно умов цього Договору щомісячно до 1-го числа місяця наступного за розрахунковим, незалежно від того на який день тижня припадає 1-ше число місяця. Якщо 1-ше число місяця припадає на вихідний день, то розрахунок за надані послуги здійснюється в останній робочий день звітного місяця.

Відповідно до п.11.1 цей Договір діє до 31.12.2014 включно, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно пролонгованим з дня збігу попереднього строку його дії на наступний річний строк, якщо протягом останнього місяця строку дії договору від жодної зі сторін не надійшло заяви про відмову від нього.

Згідно з п.11.3 Договору, припинення дії договору не звільняє Споживача від обов`язку повної сплати вартості теплової енергії у відповідності та з урахуванням всіх платежів/ставок та порядку оплати, що передбачені затвердженим тарифом.

Згідно з п.5.1. Договору облік споживання теплової енергії проводиться за показниками засобів (приладів) обліку або розрахунковим методом у відповідності до теплового навантаження вказаного у додатку № 1 цього договору з урахуванням середньої фактичної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Облік спожитої гарячої води проводиться за показниками засобів (приладів) обліку або розрахунковим методом у відповідності до даних вказаних у додатку № 1 цього договору з врахуванням встановлених норм споживання (витрат) води та вимог діючих нормативно- правових актів України (норм, правил тощо) в сфері теплопостачання та "Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні", затверджений Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993 р.

Згідно з ч. 2 ст. 179 Господарського кодексу України Кабінет Міністрів України, уповноважені Президентом України міністерства, інші центральні органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Відповідно до змісту частин 3, 4 та 7 статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; - типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За приписами частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 275 Господарського кодексу України, встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 Закону України «Про теплопостачання» від 02.05.2005 №2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Згідно зі ст. 1 цього Закону теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У офіційному виданні «Голос України» № 231 від 09.12.2017 був опублікований Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі Закон).

Відповідно до п. 1 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 10.12.2017), та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім окремих його положень, які вводяться в дію пізніше.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до змісту положень статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги, послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

За приписами п. 1 частини 2 статті 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно з частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Відповідно до абз. 1-3 частини 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до абз. 1 п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (в редакції від 01.05.2021 року) договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII (в редакції від 01.05.2021 року) договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови КМУ № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01 жовтня 2021. Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ №830 від 21.08.2019, викладено в новій редакції.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до п. 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Згідно з ч. 7 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (в редакції від 01.05.2021 року) послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Як свідчать матеріали справи 05.10.2021 ТОВ «НіжинТеплоМережі» оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Згідно з п. 1 оприлюдненого ТОВ «НіжинТеплоМережі» Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період.

За змістом п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ Кабінету №1022 від 08.09.2021) фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є в тому числі факт отримання послуги.

Згідно з п.п. 3, 8 цих Правил опалювальний період - період, протягом якого теплопостачальні організації постачають теплову енергію для потреб опалення. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 18.10.2021 № 397 «Про початок опалювального сезону 2021-2022 рр. на території Ніжинської територіальної громади Чернігівської області» встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» розпочати надання послуг з теплопостачання з 18.10.2021 року.

Розпорядженням міського голови м.Ніжин №73 від 07.04.2022 «Про припинення опалювального сезону в Ніжинській територіальній громаді» вирішено Товариству з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» припинити з 14.04.2022 року опалювальний сезон в Ніжинській територіальній громаді.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, якими врегулювано правовідносини у сфері надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, господарський суд дійшов до висновку, через відсутність відповідного рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування 05.10.2021 позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на офіційному веб-сайті Товариства Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, з 05.11.2021 між позивачем та відповідачем укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Об`єкт, в який позивач здійснює постачання теплової енергії, зазначено у Додатку № 1 до Договору №046 від 04.11.2013 - аптека №13 вул.Овдіївська,5, площа 308,2 кв.м.

Згідно Договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Ніжина №13 від 18.08.2015, в редакції Додатковї угоди від 30.01.2018, укладеного між Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (орендодавець), КП «Оренда комунального майна» (балансоутримувач) та ТОВ «Аптека №13» (орендар) орендодавець та балансоутримувач передають, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, що є об`єктом комунальної власності територіальної громади міста Ніжина нежитлове приміщення, загальною площею 318,1 кв.м, розміщене на першому поверсі вбудовано-прибудованого до п`ятиповерхового цегляного житлового будинку за адресою м.Ніжин, вул.Овдіївська,5.

Згідно Акту приймання-передачі від 18.08.2015 орендодавець та балансоутримувач згідно з Договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина №13 від 18.08.2015 передали, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно (нежитлове приміщення) загальною площею 318,1 кв.м, розміщене за адресою м. Ніжин, вул.Овдіївська,5.

Житловий будинок по вул.Овдіївська,5, м. Ніжин з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює ТОВ «НіжинТеплоМережі». Система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача.

Так, згідно Акту прийняття в комерційну експлуатацію теплового лічильника від 09.10.2018 введено в комерційну експлуатацію теплолічильник за адресою вул.Овдіївська,5 м.Ніжин. Державна повірка приладів проведена 26.07.2019. Дата проведення наступної державної повірки 3 квартал 2022 року. Згідно Акту прийняття в комерційну експлуатацію теплового лічильника від 07.10.2022 введено в комерційну експлуатацію теплолічильник за адресою вул.Овдіївська,5 м.Ніжин. Державна повірка приладів проведена 09.09.2022. Дата проведення наступної державної повірки 3 квартал 2026 року.

Вищезазначене свідчить, що система опалення будинку по вул.Овдіївська,5 м.Ніжин приєднана до мереж централізованого теплопостачання, чим підтверджується факт споживання відповідачем теплової енергії при подачі теплової енергії в централізовану систему в опалювальний період.

Листом №01.1-23/6-1648 від 15.11.2022 Ніжинська міська рада повідомила, що 18.08.2015 між Ніжинською міською радою та ТОВ «Аптека №13» було укладено договір №13 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Ніжин (зі змінами згідно додаткової угоди від 30.01.2018, якою внесено зміни в частині орендодавця за договором з Ніжинської міської ради на Виконавчий комітет Ніжинської міської ради; постанови Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 у справі №927/855/18, згідно якої строк дії договору поновлено до 31.12.2020). Строк дії вказаного договору закінчився 31.12.2020, водночас, ТОВ «Аптека №13» не повернуло за актом приймання-передачі нежитлове приміщення площею 318 кв.м., розміщене на першому поверсі вбудовано-прибудованого до п`ятиповерхового цегляного житлового будинку за адресою м.Ніжин, вул.Овдіївська,5 та протягом періоду з 01.01.2021 до сьогоднішнього дня продовжує використовувати його у господарській діяльності.

Згідно листа №18 від 07.02.2023 КП «Оренда комунального майна» Ніжинської міської ради Товариство з обмеженою відповідальністю «Аптека-13» відповідно до договору №13 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Ніжина від 18.08.2015 орендувало нежитлове приміщення загальною площею 318,1 кв.м за адресою м.Ніжин вул.Овдіївська,5. Строк дії договору оренди закінчився 31.12.2020, проте нежитлове приміщення не звільнено та не передано балансоутримувачу по акту приймання-передачі. Починаючи з 01.01.2021 по 01.06.2022 відповідно до виставлених рахунків балансоутримувача за фактичне користування приміщенням ТОВ «Аптека №13» сплачено кошти в сумі 216717,32 грн. За період з 01.06.2022 по 31.01.2023 за ТОВ «Аптека-13» обліковується заборгованість за фактичне користування приміщенням у сумі 125569,58 грн. Орендар продовжує фактично використовувати комунальне майно для здійснення своєї господарської діяльності, при цьому не сплачує плату за фактичне користування.

Таким чином, заперечення відповідача проти позову в частині не укладення Типового договору приєднання до уваги не приймаються, так само як і не приймаються до уваги і посилання відповідача на те, що він не є споживачем послуг з теплопостачання за адресою м.Ніжин вул.Овдіївська,5.

Доказів відсутності опалення, або відключення від опалення споживача матеріали справи не містять.

Окремо, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм чинного законодавства, зокрема ст.43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з відомостей бази даних Діловодство спеціалізованого суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптека № 13" було подано позов до Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання поновленим договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина № 13 від 18.08.2015 на приміщення за адресою: м. Ніжин, вул. Овдіївська, 5, загальною площею 318,1 кв.м. Позов обґрунтовано тим, що у межах встановлених строків позивач звернувся із заявою до міського голови про продовження дії договору на тих самих умовах та на той самий строк, після закінчення строку дії договору позивач продовжує користуватися орендованим приміщенням, регулярно сплачує орендну плату. Даний позов прийнято до розгляду та розглянуто справу з винесенням рішення (справа №927/141/21).

Тобто, подаючи вказаний позов ТОВ «Аптека №13», як позивач, стверджувало, що користується приміщенням за адресою м.Ніжин вул.Овдіївська,5 і після закінчення строку договору оренди, ба більше сплачує за користування грошові кошти.

Подаючи відзив на позовну заяву у справі, що розглядається №927/184-13-г(927/72/23) ТОВ «Аптека №13», як відповідач, факт користування приміщенням за адресою м.Ніжин вул.Овдіївська,5 вже заперечує.

Отже суд вбачає у таких діях відповідача зловживання своїми процесуальними правами і намагання відповідача ввести суд в оману.

Згідно п. 2 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг від 22.11.2018 № 315 опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; розрахунковий період - установлений договором період надання комунальних послуг, тривалість якого не перевищує календарний місяць, на кінцеву дату якого визначається загальний обсяг споживання відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку та здійснюється розподіл між споживачам на цю саму дату. Усі показники вимірювання, зазначені у цій Методиці, що визначають обсяг спожитої комунальної послуги, відносяться до розрахункового періоду.

Відповідно до п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ Кабінету №1022 від 08.09.2021) розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Споживач інформує протягом місяця з дня настання таких змін виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна), шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення змін до договору.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до п. 5 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: - обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; - частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; - та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

В частині 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 30 Типового індивідуального договору визначено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://ntmteplo.com.ua.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://ntmteplo.com.ua (пункт 31 Типового індивідуального договору).

Рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради №380 від 07.10.2021 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» тарифи на теплову енергії, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Згідно з п. 32 Типового індивідуального договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

В частині 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Відповідно до підпункту 11 п. 40 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, Споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Згідно з абзацом 4 пункту 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Згідно з п. 11 Типового індивідуального договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

На підтвердження обсягів та вартості наданих послуг позивачем надано до матеріалів справи копії рахунків-фактур (а.с.22-34) та розрахунки нарахувань на підставі приладів обліку (а.с.35-38) за період з 01.10.2021 по 30.04.2022. Так, позивачем у вказаний період було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 128381,65 грн та здійснено нарахування послуг з абонентського обслуговування на суму 248,28 грн.

За приписами п.5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п.п. 32, 34, 41 Типового індивідуального договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні приписи містить ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як свідчать матеріали справи відповідач за отриману теплову енергію розрахувався частково на суму 27414,13 грн, що підтверджується платіжним дорученням №838 від 10.01.2022 на суму 14000,00 грн, №902 від 08.02.2022 на суму 10000,00 грн, №791 від 21.12.2021 на суму 3414,13 грн.

Вказані дії відповідача щодо оплати рахунків за поставлену теплову енергію суд також розцінює як факт приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору).

Заборгованість відповідача на день розгляду справи становить 101215,80 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (статті 76, 77 ГПК України).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

За статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника.

Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека № 13" про стягнення 101 215,80 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека № 13" (16600, м. Ніжин, вул. Овдіївська,5, код 01980880) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" (16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Глібова, 1, код 32750668) 101 215,80 грн заборгованості та 2481,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2023.

Суддя А.С.Сидоренко