ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2023 р. Справа№ 910/4629/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тарасенко К.В.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 15.02.2023.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4629/21 (суддя Лиськов М.О., повний текст рішення складено та підписано 21.10.2022)

за позовом Державного підприємства "Гарантований покупець"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго

про стягнення 1 289 781 970,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Гарантований покупець звернулося до Господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 1 289 781 970,51 грн. відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати послуг виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, внаслідок чого останньому нараховані штрафні санкції у загальному розмірі 1 289 781 970,51 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Державного підприємства «Гарантований покупець» 754 502 434 грн. 12 коп. - пені, 141 681 655 грн. 24 коп. - інфляційних втрат, 57 011 710 грн. 16 коп. - 3% річних, 336 586 170 грн. 99 коп. - штрафу та 794 500 грн. 00 коп. - судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, перевіривши розрахунки заявлених сум штрафних санкцій, визнав їх обґрунтованими, при цьому, щодо заявленого клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу на 99% зазначив, що відповідачем не доведено винятковості випадку та наявності умов, що можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки та процентів річних.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4629/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом задоволено позовні вимоги в завищеному розмірі відповідно до помилкових на думку відповідача розрахунків позивача щодо сум штрафних санкцій, що суперечать умовам п. 4.3. Договору, ст. 549 ЦК України, а помилковість розрахунків позивача на переконання відповідача підтверджена судовими рішеннями за участю тих же сторін за аналогічних обставин. Також відповідач зазначає, що суд, відмовивши у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені та штрафу, порушив положення статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України.

11.11.2022 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4629/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/4629/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 15.11.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4629/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/4629/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

01.12.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі №910/4629/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4629/21 та призначено до розгляду на 24.01.2023.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

26.12.2022 до канцелярії суду від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, зазначаючи, що доводи скаржника спростовуються судовою практикою в аналогічних спорах, а відповідачем не обґрунтовано, в чому полягає порушення порядку нарахування заявлених сум.

У судовому засіданні 24.01.2023 оголошено перерву до 15.02.2023.

15.02.2023 у судове засідання з`явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представники позивача заперечили проти доводів апеляційної скарги, яку просили суд залишити без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між Державним підприємством «Гарантований покупець» та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» укладено Договір №0414-09051/52/01 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел в формі Типового договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, що затверджений постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641.

Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2019 № 321, ДП «НЕК «Укренерго» перетворено на Приватне акціонерне товариство (ПрАТ), 100% акцій якого належать державі та не підлягають відчуженню, затверджено статут новоутвореного підприємства. Зазначеним Наказом визначено, що новоутворене Приватне акціонерне товариство «НЕК «Укренерго» є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків Державного підприємства «НЕК «Укренерго».

29.08.2019 між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду № 579/01 до Договору. Згідно з п.3 цієї Додаткової угоди правонаступником всіх зобов`язань (прав та обов`язків) Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (скорочене найменування - ДП «НЕК «Укренерго») (ЄДРПОУ - 00100227) за Договором є Приватне акціонерне товариство «Укренерго» (скорочене найменування - НЕК «Укренерго») (ЄДРПОУ-00100227).

Відповідно до п. 1.1 Договору для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат Постачальник послуг (Гарантований покупець) на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом надає Замовнику (НЕК «Укренерго») послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - Послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.

В п. 1.2 Договору зазначено, що Замовник сплачує Постачальнику послуг вартість наданих Послуг відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що вартість та порядок оплати Послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом Постачальником послуг.

Пунктом 12.4 Порядку передбачено, що з урахуванням умов цієї глави гарантований покупець протягом перших п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та направляє ОСП два примірники акта приймання-передачі, підписані зі своєї сторони. Після отримання двох примірників акта купівлі-продажу, підписаних зі сторони гарантованого покупця, ОСП направляє гарантованому покупцю протягом перших семи робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, примірник акта приймання-передачі, підписаний зі своєї сторони уповноваженою особою. За наявності в ОСП зауважень до акта приймання-передачі, наданого гарантованим покупцем, ОСП повідомляє письмово про це гарантованого покупця.

Відповідно до п. 12.7 Порядку у разі перерахунку гарантованим покупцем вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел укладається акт коригування до акта приймання-передачі з ОСП (НЕК «Укренерго).

Згідно з п. 12.5 Порядку, після отримання від ОСП акта купівлі - продажу, підписаного з його сторони, гарантований покупець протягом одного робочого дня з дати його отримання надає Регулятору розмір вартості Послуги для затвердження.

Згідно з п. 12.4 та п. 12.7 Порядку між Гарантованим покупцем та НЕК «Укренерго» підписані без зауважень акти приймання-передачі та акти коригування наданих Послуги січня - лютого 2020 року, розмір вартості якої затверджений Регулятором - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуги (далі - НКРЕКП), а саме:

за січень 2020 року - Акт № 1 від 31 січня 2020 року (далі - Акт № 1). Відповідно до якого загальна вартість Послуги за січень 2020 року складає 1 645 237 562. 75 грн. (з ЛДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 20.03.2020 №715. В подальшому до Акту № 1 внесено коригування вартості наданої Послуги. Відповідно до Акту коригування від 10.08.2020 до Акту № 1 загальна вартість Послуги за січень 2020 склала 1 646 017 478, 68 грн. (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 02.09.2020 №1630.

за лютий 2020 року - Акт № 2 від 29.02.2020 (далі - Акт № 2), відповідно до якого загальна вартість Послуги за лютий 2020 року складає 1 861 145 313,67 грн. (з ПДВ). В подальшому до Акту № 2 також вносились коригування вартості наданої Послуги. Відповідно до Акту Коригування від 16.03.2020 до Акту № 2 загальна вартість Послуги за лютий 2020 року склала 3 128 112 673,68 грн. (з ПДВ). що затверджена постановою НКРЕКП від 20.03.2020 №715. Згідно з Акту Коригування від 20.03.2020 до Акту № 2 (з урахуванням Акту коригування від 16.03.2020) загальна вартість Послуги за лютий 2020 року становить З 163 136 308. 56 грн. (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 01.04.2020 №752. Відповідно до Акту коригування від 23.09.2020 до Акту №2 (з урахуванням Акта коригування від 16.03.2020, Акта коригування від 20.03.2020) загальна вартість Послуги лютого 2020 складає суму у розмірі 3 164 298 921, 25 грн. (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 13.10.2020 №1879.

Відповідно до п 12.6 Порядку протягом одного робочого дня з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, ОСП здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем із забезпеченням йому 100 % оплати фактично наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць відповідно до розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженої Регулятором, з урахуванням попередньо сплачених авансових платежів.

Проте, незважаючи на настання терміну остаточної оплати Послуги січня та лютого 2020 року - 23.03.2020 (перший робочий день з дня затвердження НКРЕКП розміру вартості Послуги наданої Гарантованим покупцем у січні та лютому 2020 року, 21.03.2020 та 22.03.2020 року є вихідними) свої зобов`язання з оплати Послуги січня та лютого 2020 року своєчасно не виконав.

Відповідно до листа Гарантованого покупця від 28.01.2020 № 52/243 кошти у сумі 430 634 178, 05 грн. зараховані як авансовий платіж на січень 2020 року, відповідно до листа від 30.04.2020 №52/1012/1 сума переплати у розмірі 3 314 811,49 грн. зарахована в оплату січні 2020 року. Відповідно з урахуванням вказаних листів загальна сума оплати НЕК «Укренерго» Послуги січня 2020 року складає 1 646 017 478, 68 грн.

Позивач зазначає, що НЕК «Укренерго» виконало зобов`язання з оплати наданої Послуги в січні 2020 року лише 28.01.2021 року.

Також відповідно до листа Гарантованого покупця від 31.07.2020 № 05/2186/1 переплату, що здійснена за розрахункові періоди 2019 року в сумі 19 694 805, 07 грн. зараховано в погашення заборгованості Послуги лютого 2020 року. Відповідно, з урахуванням вказаного листа загальна сума оплати НЕК «Укренерго» Послуги лютого 2020 року складає 3 164 298 921,25 грн.

Позивач стверджує, що НЕК «Укренерго» виконало свої зобов`язання з оплати наданої Послуги в лютому 2020 року лише 28.01.2021 року.

Отже, позивач вважає, що НЕК «Укренерго» порушено право Гарантованого покупця на отримання своєчасно та в повному обсязі оплати вартості Послуги (пп. 1 п. 3.2 та пп. 4 п. 3.3 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що Сторони цього Договору несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором відповідно до чинного законодавства.

Отже, спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати послуг виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, внаслідок чого останньому нараховані штрафні санкції у загальному розмірі 1 289 781 970,51 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 754 502 434,12 грн.; 3% річних у розмірі 57 011 710,16 грн. та інфляційних у розмірі 141 681 655,24 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 24.03.2020 по 27.01.2021.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), а тому відповідно наявні підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у Порядку, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Колегія суддів, перевіривши розрахунки пені, погоджується з судом першої інстанції в тому, що він є арифметично правильним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 754 502 434,12 грн, відповідно позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю, що відповідачем належним чином не спростовано.

Також з огляду на порушення відповідачем оплати на строк понад 30 днів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 336 586 170,99 грн.

Заперечення скаржника щодо стягнення пені та штрафу, зокрема доводи щодо неправильного застосування судом першої інстанції приписів статті 549 Цивільного кодексу України колегія суддів визнає необґрунтованими.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з розрахунком 3% річних у розмірі 57 011 710,16 грн. та інфляційних у розмірі 141 681 655,24 грн., що наданий позивачем і вважає його обґрунтованим, а отже вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Посилання скаржника на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/19576/17, від 22.01.2019 у справі № 905/305/18 про те, що у разі якщо прострочення виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то у такому випадку виключається застосування відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України, а тому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг - колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Суд наголошує, що позиція, викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, є більш пізньою у часі у порівнянні з тими правовими позиціями, якими скаржник обґрунтовує доводи апеляційної скарги, а, отже, саме цю правову позицію суд апеляційної інстанції враховує, згідно з якою сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Щодо зменшення розміру пені та штрафу на 99% колегія суддів зазначає наступне.

Судовою колегією враховано, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру пені та штрафу на 99%, в задоволенні якого судом було відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що такі висновки суду не відповідають положенням статті 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Суд зазначає, що зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При вирішенні питання щодо зменшення розміру пені та штрафу суд враховує, що позивачем зобов`язання виконувалось належним чином, однак відповідачем систематично допускались прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати послуг, при цьому, матеріали справи не містять доказів, що підтверджують наявність обставин, які є підставою для зменшення штрафних санкцій у визначеному відповідачем розмірі, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що в даному випадку відповідач не довів винятковості випадку та наявності умов, що можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки та процентів річних, а тому клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу судом відхиляється.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про порушення судом першої інстанції положень статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України з огляду на відмову у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені та штрафу, оскільки зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Усі інші доводи та міркування учасників справи судом апеляційної інстанції враховано, однак вони не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Апеляційний господарський суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне та вмотивоване рішення на підставі належних та допустимих доказів, а скаржником у поданій апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Отже, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4629/21.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, наведені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4629/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4629/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4629/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/4629/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.03.2023.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

К.В. Тарасенко