ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"01" березня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/1343/22
Господарський суд Одеської області
У складі судді Желєзної С.П.
Секретаря судових засідань Босової Ю.С.
За участю представників сторін:
Від позивача: Сурикова І.А. за довіреністю;
Від відповідача: Бондаренко І.О. на підставі ордеру;
Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія до товариства з обмеженою відповідальністю Херсонський порт про стягнення 255 734,28 грн.,
Товариство з обмеженою відповідальністю „Миколаївська електропостачальна компанія (далі по тексту ТОВ «МЕК») звернулось до господарського суду із позовною заявою до державного підприємства „Херсонський морський торговельний порт (далі по тексту Підприємство) про стягнення заборгованості у розмірі 255 734,28 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору про постачання електричної енергії споживачу №100/95/6Т від 07.06.2021р. в частині оплати вартості спожитої електричної енергії у вересні 2021р.
Ухвалою суду від 20.07.2022р. дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Підприємство у поданому до суду відзиві на позовну заяву заперечувало проти задоволення заявлених до нього позовних вимог, посилаючись на укладення 26.06.2020р. між Підприємством, Міністерством інфраструктури України, ДА „АМПУ та товариством з обмеженою відповідальністю „Херсонський порт (далі по тексту ТОВ „Херсонський порт) концесійного договору, за умовами якого ТОВ „Херсонський порт є правонаступником всіх прав та обов`язків Підприємства.
Ухвалою суду від 29.08.2022р. клопотання ТОВ «МЕК» про заміну неналежного відповідача було задоволено шляхом заміни неналежного відповідача Підприємства належним ТОВ „Херсонський порт.
На виконання вимог ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15.04.2014р. (в редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022р.) ТОВ „Херсонський порт повідомлялось про розгляд заяви шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
У судовому засіданні, яке відбулось 21.12.2022р., судом було оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.01.2023р. о 12:30 год.
18.01.2023р. до суду від ТОВ „Херсонський порт надійшло клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження.
Крім того, 18.01.2023р. до суду від ТОВ „Херсонський порт надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення або скасування воєнного стану та розмінування території, на якій відповідач здійснює діяльність у м. Херсон.
У судовому засіданні, яке відбулося 18.01.2023р., судом, з огляду на надходження від відповідача вказаних вище клопотань, було оголошено перерву до 30.01.2023р. о 12.00 год.
27.01.2023р. до суду від ТОВ „Херсонський порт надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення або скасування воєнного стану та розмінування території, на якій відповідач здійснює діяльність у м. Херсон.
30.01.2023р. до суду від ТОВ „Херсонський порт надійшло клопотання про залучення до участі у дану справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - державне підприємство „Херсонський морський торговельний порт.
У судовому засіданні, яке відбулось 30.01.2023р., судом було відмовлено ТОВ „Херсонський порт у задоволенні клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження у зв`язку з відсутністю у положеннях ГПК України порядку повернення на стадію підготовчого провадження. Крім того, судом було відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справу третьої особи, оскільки треті особи можуть бути залучені до участі у справу лише на стадії підготовчого провадження. Крім того, відповідачем не наведено обґрунтованих доводів щодо можливого порушення прав державного підприємства „Херсонський морський торговельний порт.
При цьому, судом було оголошено перерву до 01.03.2023р. о 13:00 год. для надання відповідачу можливості підготувати відзив на позовну заяву.
28.02.2023р. до суду від ТОВ „Херсонський порт надійшов відзив на позовну заяву, по тексту якого відповідачем було наголошено про неможливість надання доказів, які можуть мати значення для вирішення судом даного спору у зв`язку із віднесенням Херсонської області до зони проведення бойових дій, що, відповідно, унеможливлює доступ відповідача до власних приміщень. При цьому, відповідачем наголошено, що незважаючи на деокупацію м. Херсон знаходитись в місті дуже небезпечно. У поданому до суду відзиві відповідачем також заявлено клопотання про надання часу для приготування обґрунтованих заперечень по суті позову до припинення бойових дій на території Херсоньсокї області.
Загальновідомим є факт збройної (військової) агресії Російської Федерації проти України, в тому числі, проведення бойових дій на території Херсонської області.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
За змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Відповідно до ч. 1-2 ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Підстави відкладення розгляду справи або оголошення судом перерви у засіданні визначені ст. ст. 202, 216 ГПК України.
Водночас, зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку до усунення обставин, які зумовили зупинення провадження.
Проте, суд зазначає, що доводи, які були неодноразово наведені ТОВ „Херсонський порт у поданих до суду заявах не є підставами для зупинення провадження по справі, в тому числі, на стадії розгляду справи по суті. Таким чином, суд зазначає про відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи до закінчення або скасування воєнного стану, у зв`язку з чим, спір вирішено по суті у даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, господарський суд встановив наступне.
07.06.2021р. між Підприємством (Споживач) та ТОВ «МЕК» (Постачальник) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №100/95/6Т, відповідно до п. п. 1.1, 2.1 якого цей договір про постачання електричної енергії Споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії. За цим договором Постачальник продає Споживачу електричну енергію за кодом ДК 021:2015:09310000-5 „Електрична енергія для забезпечення потреб об`єктів Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії.
Згідно з п. 3.1 договору про постачання електричної енергії споживачу №100/95/6Т від 07.06.2021р. строк поставки електричної енергії за цим договором встановлений з моменту підписання заяви-приєднання (додаток №1) до цього договору, але не пізніше, ніж 01.07.2021р., по 30.09.2021р.
Відповідно до п. 5.4 договору про постачання електричної енергії споживачу №100/95/6Т від 07.06.2021р. розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Згідно з п. п. 5.7, 5.8 договору про постачання електричної енергії споживачу №100/95/6Т від 07.06.2021р. по закінченню розрахункового місяця на підставі даних комерційного обліку Споживача, Постачальник надсилає Споживачу поштовим відправленням з описом вкладення до 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, оригінали рахунків, акти купівлі-продажу електричної енергії у розрахунковому місяці, підписаний зі своєї сторони у двох примірниках. Споживач протягом 5 робочих днів з дати отримання акту купівлі-продажу електричної енергії розглядає його, підписує і направляє Постачальнику один примірник такого акту або направляє в цей же строк мотивовану відмову від його підписання
Положеннями пп. 1 п. 6.2 договору про постачання електричної енергії споживачу №100/95/6Т від 07.06.2021р. визначено, що Споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами договору.
Заява-приєднання до договору №100/95/6Т від 07.06.2021р.; місця поставок, ЕІС-коди точок комерційного обліку електричної енергії; специфікація та очікувані щомісячні договірні величини постачання електричної енергії Споживачу є невід`ємними частинами договору та були викладені сторонами у додатках №1-4 до договору.
30.09.2021р. між ТОВ «МЕК» та Підприємством було підписано акт приймання-передачі товарної продукції, згідно якого позивачем у вересні 2021р. було поставлено Споживачу електричну енергію, загальна вартість якої складає 255 930,86 грн.
07.10.2021р. ТОВ «МЕК» було виставлено Підприємству рахунок №100/95/6Т/9/1 на оплату вартості спожитої останнім електричної енергії у вересні 2021р. на суму 255 930,86 грн.
На підставі платіжного доручення №2351 від 22.10.2021р. Підприємством було перераховано на рахунок ТОВ «МЕК» грошові кошти у розмірі 196,58 грн.
26.06.2020р. між Підприємством, Міністерством інфраструктури України ДП „АМПУ та ТОВ „Херсонський порт, ТОВ „Проєктна компанія Рисоіл-Херсон було укладено концесійний договір (право управління, експлуатації, будівництва та здійснення поліпшення морського порту м. Херсон).
23.12.2021р. між Підприємством (Первісний оператор), Міністерством інфраструктури України (Концесієдавець), ДП „АМПУ та ТОВ „Херсонський порт (Концесіонер) було підписано акт виконання передачі, згідно якого Концесієдавець, ДП «АМПУ», Первісний оператор і Концесіонер, підписанням цього акту підтверджують, зокрема, наступне: Концесіонер прийняв майно, визначене у додатку 2 до договору; Концесіонер прийняв на роботу шляхом переведення працівників ДП «АМПУ» та Первісного оператора, що висловили згоду, з урахуванням положень договору; Концесіонер здійснив викуп інших необоротних матеріальних активів та оборотних матеріальних активів та кредиторської та дебіторської заборгованості Первісного оператора відповідно до договору про викуп; Первісний оператор передав, а Концесіонер прийняв в порядку правонаступництва кредиторську та дебіторську заборгованість на умовах визначених договору; Первісний оператор передав, а Концесіонер прийняв в порядку правонаступництва права та обов`язки Первісного оператора, які безпосередньо пов`язані з майном, що передається у складі об`єкта концесії; Концесіонер прийняв в порядку правонаступництва права та обов`язки ДП «АМПУ», які безпосередньо пов`язані з майном, що передається у складі об`єкта концесії.
23.12.2021р. між Підприємством (Первісний оператор), Міністерством інфраструктури України (Концесієдавець), та ТОВ „Херсонський порт (Концесіонер) було підписано акт приймання-передачі дебіторської та кредиторської заборгованості.
23.12.2021р. між Підприємством та ТОВ „Херсонський порт було підписано акт про передачу в порядку правонаступництва прав та обов`язків, які безпосередньо пов`язані з майном, яке передається у складі об`єкта концесії, згідно якого Підприємством було передано права та обов`язки, які випливають, зокрема, із договору №100/95/6Т від 07.06.2021р., укладеного з ТОВ «МЕК» (п. 267 переліку).
Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
У відповідності до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
11.06.2017р. набув чинності Закон України „Про ринок електричної енергії від 13 квітня 2017 року N 2019-VIII (далі по тексту Закон України „Про ринок електричної енергії), пунктом 13 розділу XVII „Прикінцеві та перехідні положення якого передбачено, що під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії; упродовж трьох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання; фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Згідно зі ч. 1,2 ст. 56 Закону України „Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.
Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України „Про ринок електричної енергії споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.
В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що ТОВ «МЕК» на виконання договору про постачання електричної енергії споживачу №100/95/6Т від 07.06.2021р. було поставлено Підприємству у вересні 2021р. електричну енергію, загальна вартість якої складає 255 930,86 грн. При цьому, Споживачем було частково оплачено вартість поставленої йому електричної енергії на суму 196,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2351 від 22.10.2021р.
Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Згідно зі ст. 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.
26.06.2020р. між Підприємством, Міністерством інфраструктури України ДП „АМПУ та ТОВ „Херсонський порт, ТОВ „Проєктна компанія Рисоіл-Херсон було укладено концесійний договір.
Правові, фінансові та організаційні засади реалізації проектів, що здійснюються на умовах концесії, з метою модернізації інфраструктури та підвищення якості суспільно значущих послуг визначені Законом України Про концесію№ 155-IX від 03.10.2019р.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України Про концесію концесія - форма здійснення державно-приватного партнерства, що передбачає надання концесієдавцем концесіонеру права на створення та/або будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення), та/або управління (користування, експлуатацію, технічне обслуговування) об`єктом концесії, та/або надання суспільно значущих послуг у порядку та на умовах, визначених концесійним договором, а також передбачає передачу концесіонеру переважної частини операційного ризику, що охоплює ризик попиту та/або ризик пропозиції.
23.12.2021р. між Підприємством та ТОВ „Херсонський порт було підписано акт про передачу в порядку правонаступництва прав та обов`язків, які безпосередньо пов`язані з майном, яке передається у складі об`єкта концесії, згідно якого Підприємством було передано відповідачу права та обов`язки, які випливають, зокрема, із договору №100/95/6Т від 07.06.2021р., укладеного з ТОВ «МЕК» (п. 267 переліку).
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги передачу морського порту м. Херсон у концесію та перехід до ТОВ „Херсонський порт прав та обов`язків, зокрема, за договором №100/95/6Т від 07.06.2021р., укладеним з ТОВ «МЕК», господарський суд доходить висновку про заміну боржника у зобов`язанні, що, відповідно, свідчить про правомірність заявлених ТОВ «МЕК» до ТОВ „Херсонський порт позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 255 734,28 грн.
Господарський суд зазначає, що сторонами концесійного договору від 26.06.2020р. були п`ять юридичних осіб, в тому числі Міністерство інфраструктури України. Таким чином, у випадку відсутності у відповідача власного примірника договору або актів, складених до договору, а також наявності сумнів у достовірності договору, який наявний в матеріалах справи, ТОВ „Херсонський порт мав право звернутись до суду із клопотанням про витребування доказів. Проте, відповідачем не було поставлено під сумнів наявний в матеріалах справи договір та акти, підписані до договору, як і не було заявлено клопотання про витребування доказів.
Крім того, слід зазначити, що при підписанні концесійного договору відповідач повинен був перевірити обґрунтованість заборгованості Підприємства, обов`язок з погашення якої був прийнятий на себе відповідачем.
З викладених обставин господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ «МЕК» позовних вимог шляхом присудження до стягнення із ТОВ „Херсонський порт заборгованості за спожиту у вересні 2021р. електричну енергію у розмірі 255 734,28 грн.
Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Підсумовуючи вищезазначене, позов товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія до товариства з обмеженою відповідальністю Херсонський порт підлягає задоволенню шляхом присудження до стягнення на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 255 734,28 грн.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -
1. Позов задовольнити.
Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 березня 2023 р.

Суддя С.П. Желєзна