СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Харків Справа № 905/1055/19 (905/2461/21)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", м.Дніпро, вх. № 108 Д/2 на рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022, ухвалене суддею Чорненькою І.К. у приміщенні Господарського суду Донецької області 20.12.2022 об 11 год. 49 хв. (повний текст рішення складено та підписано 22.12.2022) у справі №905/1055/19 (905/2461/21)

за позовом Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод, м.Маріуполь,

до відповідача Приватного акціонерного товариства Дніпрополімермаш, м. Дніпро,

про стягнення 200838,84 грн

та за зустрічною позовною заявою Приватного акціонерного товариства Дніпрополімермаш, м. Дніпро,

до відповідача Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод, м.Маріуполь,

про стягнення 144244,01грн.

ВСТАНОВИВ:

24.12.2022 до господарського суду Донецької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод до відповідача Приватного акціонерного товариства Дніпрополімермаш про стягнення 200838,84 грн, з яких: основний борг 105000,00 грн, 55650,00 грн штраф, 13250,13 грн пеня, 26938,71 грн інфляційні втрати; також позивач просив стягнути з відповідача 3012,58 грн судового збору.

Відповідну справу №905/1055/19 (905/2461/21) було передано до провадження судді Чорненької І.К. на підставі ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, у зв`язку з перебуванням у провадженні судді Чорненької І.К. справи №905/1055/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод.

В ході розгляду справи №905/1055/19 (905/2461/21) до господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства Дніпрополімермаш до відповідача Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод про стягнення 105708,82 грн, з яких: заборгованість 105000,00 грн, пеня 588,00 грн та 3% річних 120,82 грн. В подальшому позивач за зустрічним позовом подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 144244,01 грн, з яких: 105000,00 грн заборгованість, 12306,00 грн пеня, 2538,63 грн 3% річних та 24409,38 грн інфляційних втрат. Вказану заяву було прийнято господарським судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі №905/1055/19 (905/2461/21) частково задоволено позов Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод до Приватного акціонерного товариства Дніпрополімермаш про стягнення 200838,84 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Дніпрополімермаш на користь Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод 105000,00 грн заборгованості, 13250,13 грн. пені, 26938,71 грн. інфляційних збитків, 47250,00 грн штрафу за порушення та невиконання умов п.7.10 Договору, 8400,00 грн штрафу за порушення п.7.3 Договору, 3012,58 грн судового збору. Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 13250,13 грн пені. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства Дніпрополімермаш" до відповідача - Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод про стягнення 144244,01 грн.

В обґрунтування часткового задоволення первісного позову місцевий господарський суд зазначив наступне. ПрАТ Дніпрополімермаш не виконані умови договору поставки №16000896 від 11.10.2016 та не поставлено товар на користь ПрАТ ЄМЗ у визначений специфікацією № від 04.11.2016 строк до 29.04.2017, посилання відповідача на повідомлення позивача в телефонному режимі про готовність товару до відвантаження 18.04.2017 та 06.04.2020 суд першої інстанції визнав необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо здійснення вказаних повідомлень (не надані докази передачі телефонограм, щодо часу передачі, часу прийняття, прізвище посадової особи позивача, яка прийняла телефонограму тощо), тому суд зазначив, що відповідно до п.7.3 договору та ч.2 ст.693 ЦК України, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати 105000,00 грн. Здійснивши перерахунок інфляційних за допомогою комп`ютерної програми Ліга-Закон, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат за період з 29.04.2017 по 29.04.2020 у розмірі 26938,71 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд першої інстанції зазначив, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення та невиконання умов п.7.10 Договору (згідно з яким у випадку порушення постачальником строків поставки товару, передбачених даним договором, за який покупцем внесена повна або часткова попередня оплата, постачальник за користування грошовими коштами покупця зобов`язаний сплатити покупцю 15% річних від суми грошових коштів, які сплачені покупцем, за період з дня оплати та до дня фактичної поставки товару або дня повернення грошових коштів) у розмірі 47250,00 грн за період з 29.12.2016 по 29.12.2019 (105000,00грн.*15%/100%*3 роки), а також 8400,00 грн. штрафу за порушення п.7.3 Договору (згідно з яким у випаду порушення строків або об`ємів поставок товару, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості непоставленого товару) обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення пені, господарський суд у мотивувальній частині рішення зазначив, що умови договору поставки №16000896 від 11.10.2016 не містять погодження сторін щодо застосування штрафних санкцій у вигляді сплати пені (з встановленням її розміру) за прострочення виконання або невиконання відповідачем (постачальником) взятого на себе зобов`язання щодо поставки, внаслідок чого вимога про стягнення пені в сумі 13250,13 грн не ґрунтується на нормах діючого законодавства, положеннях договору та не підлягає задоволенню (водночас у резолютивній частині рішення суд зазначив про стягнення з відповідача за первісним позовом 13250,13 грн пені і одночасно про відмову в її стягненні).

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ПрАТ Дніпрополімермаш до ПрАТ Єнакієвський металургійний завод про стягнення 144244,01 грн (105000,00 грн заборгованості, 12306,00 грн пені, 2538,63 грн 3% річних та 24409,38 грн інфляційних втрат), суд першої інстанції навів наступні доводи: саме ПрАТ Дніпрополімермаш не виконані умови договору поставки №16000896 від 11.10.2016, а саме не поставлено товар на користь ПрАТ ЄМЗ у визначений специфікацією № від 04.11.2016 строк до 29.04.2017 (120 календарних днів з моменту перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в розмірі 50% від загальної суми даної специфікації); посилання ПрАТ Дніпрополімермаш на повідомлення позивача в телефонному режимі про готовність товару до відвантаження 18.04.2017 та 06.04.2020 є необґрунтованими, відомості про здійснення повідомлення 18.04.2017 та 06.04.2020 відсутні. Стосовно наданого позивачем за зустрічним позовом ПрАТ Дніпрополімермаш повідомлення №05-04 від 18.01.2022 про готовність товару до відвантаження, суд першої інстанції зазначив, що вказане повідомлення спрямоване відповідачем після закінчення визначеного пунктом 4 специфікації № від 04.11.2016 до договору поставки №16000896 від 11.10.2016 строку поставки (до 29.04.2017) та отримання повідомлення ПрАТ ЄМЗ №02-01/166/1 від 18.10.2021 про відмову від товару, за яким позивач відмовився від придбання усього товару, вказаного у специфікації № від 04.11.2016 до договору поставки №16000896 від 11.10.2016 та просив ПрАТ Дніпрополімермаш повернути на його користь сплачену раніше суму попередньої оплати у розмірі 105000 грн у семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги, та після спрямування позивачем 21.12.2021 відповідачу первісного позову про стягнення 200838,84 грн.

Суд першої інстанції також вказав, статті 256-258 ЦК України визначають поняття та строки загальної та спеціальної строків позовної давності, при цьому, згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Приватне акціонерне товариство Дніпрополімермаш (відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі № 905/1055/19 (905/2461/21) та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод в повному обсязі та задовольнити зустрічні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Дніпрополімермаш про стягнення 144244,01 грн в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає наступне: позивач за первісним позовом, який посилається у позовній заяві на ст. 1212 ЦК України, невірно обрав спосіб захисту, оскільки попередня оплата була перерахована на виконання умов договору поставки; відповідно до п.5. специфікації строк оплати: 50% - попередня оплата, 50% - по факту повідомлення про готовність товару до відвантаження, отже, на думку заявника скарги, сторони обумовили настання у позивача (за первісним позовом) обов`язку оплатити товар у будь-якому разі до відвантаження виробу; п.3.5. договору не визначає, яким чином постачальник повинен повідомити покупця про дату поставки товару, тому, 18.04.2017 та 06.04.2020 такі повідомлення здійснювалися в телефонному режимі, однак остаточний розрахунок покупець не здійснив; 18.01.2022 ПрАТ Дніпрополімермаш втретє повідомило покупця про готовність товару до відвантаження, зокрема направило Укрпоштою повідомлення про готовність товару до відвантаження вих.№05-04 від 18.01.2022 (докази направлення та вручення додані до відзиву на позов), проте, покупцем не було здійснено остаточний розрахунок, не надана довіреність та не організовано вивантаження продукції. За твердженням ПрАТ Дніпрополімермаш, повідомлення про відмову від товару від 18.10.2021 р. вих.№02-01/166 не відповідає умовам договору поставки №16000896 від 11.10.2016, оскільки згідно з п.2.2. договору поставки покупець мав право на односторонню відмову від придбання товару до 19.04.2017. Стосовно нарахованих позивачем за первісним позовом штрафних санкцій, ПрАТ Дніпрополімермаш зазначає, що стягнення пені в розмірі 13250,13 грн не відповідає умовам договору, укладеного між сторонами; незрозуміло, чи задовольнив чи відмовив суд першої інстанції у стягненні пені в розмірі 13250,13 грн; за твердженням заявника скарги, стягнення суми попередньої оплати, перерахованої за договором, не вважається грошовим зобов`язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, тому позивачем (за первісним позовом) безпідставно нараховано інфляційні втрати в розмірі 26938,71 грн та 15% річних в розмірі 47250,00 грн. Не погоджуючись із відмовою в задоволенні зустрічного позову, ПрАТ Дніпрополімермаш зазначає, що покупець порушив умови договору щодо остаточного розрахунку за товар та організації вивантаження продукції, незважаючи на неодноразові повідомлення про готовність товару (18.04.2017 та 06.04.2020 у телефонному режимі, 18.01.2022 листом).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 витребувано у Господарського суду Донецької області матеріали справи №905/1055/19 (905/2461/21), відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", м.Дніпро, на рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі №905/1055/19 (905/2461/21), до надходження матеріалів справи до Східного апеляційного господарського суду.

17.01.2023 до суду надійшла апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" (з додатками) у паперовому вигляді.

20.01.2023 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", м.Дніпро, на рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі №905/1055/19 (905/2461/21), повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться "28" лютого 2023 р. о 12:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104, встановлено учасникам справи строк до 24.02.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.

20.02.2023 Господарський суд Донецької області постановив ухвалу про виправлення описки в рішенні від 20.12.2022 у даній справі, а саме, суд ухвалив: абзац другий резолютивної частини рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі №905/1055/19 (905/2461/21) вважати в наступній редакції: Стягнути з Приватного акціонерного товариства Дніпрополімермаш (; адреса: 49033, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 147) на користь Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод (; адреса: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 93-А, офіс 301) 105000,00грн. заборгованості, 26938,71грн. інфляційних збитків, 47250,00 грн. штрафу за порушення та невиконання умов п.7.10 Договору, 8400,00грн. штрафу за порушення п.7.3 Договору, 3012,58грн. судового збору.; абзац 89 мотивувальної частини рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі №905/1055/19 (905/2461/21) вважати в наступній редакції: Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, та підлягають задоволенню частково, в частині стягнення з відповідача - Приватного акціонерного товариства Дніпрополімермаш 105000,00 грн. заборгованості, 26938,71грн. інфляційних збитків, 47250,00грн. штрафу за порушення та невиконання умов п.7.10 Договору, 8400,00 грн. штрафу за порушення п.7.3 Договору.

23.02.2023 Східним апеляційним господарським судом отримано оригінал вказаної ухвали та долучено його до матеріалів справи.

24.02.2023 ПрАТ ЄМЗ надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. У відзиві ПрАТ ЄМЗ наводить наступні доводи: обраний позивачем за первісним позовом спосіб захисту забезпечить поновлення порушеного права та буде адекватним наявним обставинам; докази того, що ПрАТ Дніпрополімермаш повідомляло ПрАТ ЄМЗ про готовність товару до відвантаження у 2017 та у 2020 році, в матеріалах справи відсутні, а повідомлення від 18.01.2022 було направлено вже після того, як покупець відмовився від товару та звернувся з вимогою про повернення авансу, отже, у ПрАТ ЄМЗ не виникло обов`язку щодо остаточного розрахунку відповідно до п.5 Специфікації, а у ПрАТ Дніпрополімермаш виник обов`язок щодо повернення сплаченого покупцем авансу.

24.02.2023 ПрАТ ЄМЗ також подало клопотання, в якому просить розглядати справу в судовому засіданні, призначеному на 28.02.2023 о 12:30 годині, без участі представника вказаного підприємства.

27.02.2023 представник ПрАТ Дніпрополімермаш звернувся до суду з клопотанням, у якому зазначає, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі, та просить її розглядати без участі представника ПрАТ Дніпрополімермаш.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

11.10.2016 між Приватним акціонерним товариством Єнакієвський металургійний завод (покупець) та Публічним акціонерним товариством Дніпрополімермаш (постачальник) укладено договір поставки №16000896 (т.1, а.с.13), за яким постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та сплатити продукцію (далі товар) на умовах, передбачених даним договором (п.1.1. договору).

Кількість, номенклатура, виробник та рік випуску товару вказується в специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємними частинами (п.2.1 договору).

Строки поставки товару, а при необхідності, вантажоотримувач товару вказуються в специфікаціях (п.3.3 договору).

Постачальник має право здійснювати поставку товару в інші строку виключно на підставі попередньої згоди покупця в письмовій формі (п.3.4 договору).

Постачальник зобов`язаний повідомити Покупця про дату поставки товару не пізніше трьох календарних днів до дати поставки (п.3.5 договору).

Загальна сума договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється згідно доданих до нього специфікацій (п.4.3 договору).

Оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі (п.5.1 договору).

За невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством України (п.7.1 договору).

У випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати товару, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від вартості поставленого товару за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період (п.7.2. договору).

У випаду порушення строків або об`ємів поставок товару, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості непоставленого товару.

У випадку порушення строків поставки більш ніж на 10 календарних днів покупець вправі відмовитись від подальшої прийомки та оплати товару, а також вимагати повернення раніш сплачених за товар сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця, яке вважається отриманим постачальником після трьох робочих днів з моменту його відправлення покупцем на адресу постачальника, вказану в договорі (п.7.3 договору).

У випадку порушення постачальником строків поставки товару, передбачених даним договором, за який покупцем внесена повна або часткова попередня оплата, постачальник за користування грошовими коштами покупця зобов`язаний сплатити покупцю 15% річних від суми грошових коштів, які сплачені покупцем, за період з дня оплати та до дня фактичної поставки товару або дня повернення грошових коштів (п.7.10. договору).

Згідно п.10.2 договору вся переписка, пересилка документів, повідомлень, заяв та претензій, пов`язаних з виконанням даного договору, повинні спрямовуватись сторонами безпосередньо на адреси один одного, вказані в даному договорі, у відповідності до строків та порядку, встановленими діючим законодавством та даним договором. При переписці по даному договору сторони зобов`язані вказувати реєстраційний номер договору покупця.

Сторони визначили, що договір діє до 10.10.2018; закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе обов`язків (в тому числі гарантійних) по даному договору (п.10.5 договору).

04.11.2016 постачальник та покупець підписали специфікацію № до договору №16000896 від 11.10.2016 (т.1, а.с. 20), у якій погодили, що постачальник передає, а покупець приймає та сплачує наступний товар: рельса кругова, ч.218777, 1 шт., ціна з ПДВ 210000,00 грн. Строк поставки: протягом 120 календарних днів з моменту перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в розмірі 50% від загальної суми даної специфікації (п.4 специфікації). Строк оплати: 50% - попередня оплата, 50% - по факту повідомлення про готовність товару до відвантаження (п.5 специфікації). Датою поставки товару вважається дата прибуття товару в пункт призначення з відміткою в транспортних документах (п.7 специфікації).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ПрАТ ЄМЗ на виконання умов договору поставки №16000896 від 11.10.2016 та у відповідності до укладеної до нього специфікації № від 04.11.2016, перерахувало 29.12.2016 на користь ПрАТ Дніпрополімермаш попередню оплату за товар у розмірі 105000,00 грн. (50% від загальної суми специфікації № від 04.11.2016 у відповідності до п.5 специфікації), що підтверджується наданою суду банківською випискою АТ ПУМБ по рахунку ПрАТ ЄМЗ за 29.12.2016 (т.1, а.с.22).

Таким чином, як встановлено місцевим господарський судом та не заперечується сторонами, кінцева дата поставки товару у відповідності до умов договору та специфікації до нього 29.04.2017 (120 календарних днів з моменту перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в розмірі 50% від загальної суми даної специфікації), однак поставку ні у вказаний строк, ні після його закінчення здійснено не було.

У матеріалах справи (т.1, а.с.26) міститься копія вимоги від 04.06.2021 №01-01/40, яку ПрАТ ЄМЗ направило на адресу ПрАТ Дніпрополімермаш 10.06.2021 (відповідне підтверджується копіями опису вкладення, накладної та поштового чека від 10.06.2021, т.1, а.с.27). У вказаній вимозі ПрАТ ЄМЗ із посиланням на ч.2 ст.693 ЦК України, а також на ті обставини, що станом на 04.06.2021 поставка товару не здійснена, просило ПрАТ Дніпрополімермаш сплатити заборгованість у сумі 105000,00 грн (тобто повернути кошти, що отримані як попередня оплата за товар) у семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги, в порядку ч.2 ст.530 ЦК України.

У відповіді, датованій 18.06.2021 (т.1, а.с.28), ПрАТ Дніпрополімермаш зазначило про відмову в задоволенні вищевказаної вимоги, посилаючись на те, що нормами договору та Цивільного кодексу України визначено позовну давність тривалістю три роки і що право вимоги повернення попередньої оплати виникло у ПрАТ ЄМЗ 29.04.2017.

06.10.2021 на повторну вимогу покупця постачальник надав відповідь (т.1, а.с.32), згідно з якою ПрАТ Дніпрополімермаш відмовилося від виконання вимог ПрАТ ЄМЗ щодо повернення здійсненого авансового платіжу у сумі 105000,00 грн, посилаючись на те, що у відповідності до п.5 специфікації строк оплати: 50% - передплата, 50% - по факту повідомлення про готовність товару до відвантаження. ПрАТ Дніпрополімермаш зазначає, що 18.04.2016 ним на адресу ПрАТ ЄМЗ було направлено повідомлення про готовність товару до відвантаження 25.04.2016р. та прохання здійснити остаточний розрахунок за товар, надати довіреність на отримання ТМЦ та організувати вивантаження продукції, але ПрАТ ЄМЗ остаточний розрахунок не здійснений. З огляну на вказане, ПрАТ Дніпрополімермаш зазначив про зупинення виконання зобов`язання з поставки згідно специфікації № від 04.11.2016р. до договору поставки №16000896 від 11.10.2016р.

18.10.2021 ПрАТ ЄМЗ направило ПрАТ Дніпрополімермаш повідомлення №02-01/166/1 від 18.10.2021 (т.1, а.с.34), в якому зазначає про відмову від придбання усього товару, вказаного у специфікації № від 04.11.2016 до договору поставки №16000896 від 11.10.2016 та просить ПрАТ Дніпрополімермаш повернути на його користь сплачену раніше суму попередньої оплати у розмірі 105000,00 грн у семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги.

ПрАТ Дніпрополімермаш у надісланому у відповідь листі №05-79 від 25.10.2021 (т.1, а.с.37) зазначив, що така відмова не відповідає умовам договору поставки №16000896 від 11.10.2016.

ПрАТ ЄМЗ, вважаючи свої права порушеними, у грудні 2021 року звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ПрАТ Дніпрополімермаш 200838,84 грн, з яких: основний борг 105000,00 грн (який заявлено до стягнення з одночасним посиланням на ч.2 ст.693 та на ст.1212 ЦК України), пеня в розмірі 13250,13 грн за неналежне виконання договірних зобов`язань, нарахована виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за період з 29.04.2017 по 28.10.2017 (183 дні), інфляційні збитки в сумі 26938,71 грн, нараховані за період з 29.04.2017 по 29.04.2020, штраф за порушення та невиконання умов п.7.10 договору в розмірі 47250,00 грн (15% річних від суми грошових коштів, які сплачені покупцем, за період з 29.12.2016 по 29.12.2019), штраф за порушення та невиконання умов п.7.3 договору в розмірі 8400,00 грн (8% від суми боргу105000,00 грн).

18.01.2022, тобто вже після звернення ПрАТ ЄМЗ до суду із вищевказаним позовом, ПрАТ Дніпрополімермаш направило на адресу ПрАТ ЄМЗ повідомлення про готовність товару до відвантаження, яке було отримано адресатом 25.01.2022, що підтверджується відповідними доказами (т.1, а.с.117 119). У вказаному повідомленні ПрАТ Дніпрополімермаш зазначало про готовність до відвантаження рельсу кругового 4.218777 в кількості 1 шт. 21.01.2022 та просило ПрАТ ЄМЗ виконати умови договору здійснити остаточний розрахунок в сумі 105000,00 грн та сплатити штрафні санкції за прострочення оплати товару в розмірі 49922,03 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.01.2022 було відкрито провадження у справі №905/1055/19 (905/2461/21) за позовною заявою ПрАТ ЄМЗ.

18.02.2022 до господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства Дніпрополімермаш до відповідача Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод про стягнення 105708,82 грн, з яких: заборгованість з остаточного розрахунку за товар у розмірі 50% його вартості - 105000,00 грн, а також пеня 588,00 грн та 3% річних 120,82 грн, нараховані у зв`язку з простроченням, на думку ПрАТ Дніпрополімермаш, відповідного остаточного розрахунку. В подальшому позивач за зустрічним позовом подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 144244,01 грн, з яких: 105000,00 грн заборгованість, 12306,00 грн пеня, 2538,63 грн 3% річних та 24409,38 грн інфляційних втрат.

Вказану заяву було прийнято господарським судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі №905/1055/19 (905/2461/21), з урахуванням ухвали від 20.02.2023 про виправлення описки, частково задоволено первісний позов та відмовлено в зустрічному позові (з наведених вище підстав).

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду, згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Як було встановлено вище, предметом первісного позову в даній справі є вимога покупця до постачальника про повернення суми попередньої оплати, внесеної за товар, який в подальшому не було поставлено, а також про стягнення нарахувань на вказану суму.

В апеляційній скарзі ПрАТ Дніпрополімермаш вказує на те, що позивач за первісним позовом невірно обрав спосіб судового захисту, зазначивши в позовній заяві про стягнення коштів в порядку ст.1212 ЦК України.

Разом з тим, як вбачається з первісної позовної заяви, ПрАТ ЄМЗ в обґрунтування своїх вимог посилається на положення як ст.1212 ЦК України, так і ст. 693 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з тим, що приписи ст.1212 ЦК України (якою встановлено обов`язок повернення майна, набутого без достатньої правової підстави) не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки, як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується сторонами, спірну суму попередньої оплати у розмірі 105000,00 грн було сплачено покупцем постачальникові як попередню оплату, у відповідності до укладеного між сторонами договору поставки (невід`ємною частиною якого є підписана обома сторонами специфікація).

Велика Палата Верховного Суду сформувала висновки про те, що у процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).

Перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права в даній справі №905/1055/19 (905/2461/21), колегія суддів вважає правильним викладені в оскаржуваному рішенні висновки про те, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України, які стосуються виконання договірних зобов`язань.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Як уже зазначалося, покупцем було виконано умови укладеного між сторонами договору та специфікації щодо здійснення попередньої оплати.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України (на яку також посилалося ПрАТ ЄМЗ у первісному позові), якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту частин першої та другої статті 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду, зокрема, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17, від 08.02.2019 у справі №909/524/18, від 14.12.2021 у справі № 910/18796/19 тощо.

Згідно з п. 7.3 укладеного між сторонами договору, у випадку порушення строків поставки більш ніж на 10 календарних днів покупець вправі відмовитись від подальшої прийомки та оплати товару, а також вимагати повернення раніше сплачених за товар сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця, яке вважається отриманим постачальником після закінчення трьох робочих днів з моменту його відправлення покупцем на адресу постачальника, вказану в договорі.

Як було встановлено вище, вимогу від 04.06.2021 №01-01/40, в якій ПрАТ ЄМЗ, посилаючись на нездійснення ПрАТ Дніпрополімермаш поставки товару, просило сплатити заборгованість у сумі 105000,00 грн (тобто повернути кошти, що отримані як попередня оплата за товар, в порядку ч.2 ст.693 ЦК України) у семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги, відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України було направлено на адресу ПрАТ Дніпрополімермаш 10.06.2021. Вказану вимогу було отримано ПрАТ Дніпрополімермаш 17.06.2021 (про що зазначено останнім у листі-відповіді від 18.06.2021, т.1, а.с.28).

Тобто покупець в активній та однозначній формі вчинив волевиявлення щодо обрання одного з визначених законом та договором варіантів поведінки, а саме, довів до продавця вимогу про повернення суми попередньої оплати 105000,00 грн.

При цьому, як вбачається із вищезгаданого листа-відповіді, ПрАТ Дніпрополімермаш не заперечувало тих обставин, що у ПрАТ ЄМЗ виникло право вимоги щодо повернення попередньої оплати, а посилалося лише на позовну давність, яка, на його думку, станом на 17.06.2021 закінчилася, оскільки відповідне право вимоги виникло 29.04.2017. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, в ході її розгляду в суді першої інстанції відповідач за первісним позовом не заявляв про застосування позовної давності до позовних вимог ПрАТ ЄМЗ. Також, як обґрунтовано зазначив місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, статті 256-258 ЦК України визначають поняття та строки загальної та спеціальної строків позовної давності, при цьому, згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, колегія суддів зазначає, що після направлення ПрАТ ЄМЗ вищевказаної вимоги на адресу ПрАТ Дніпрополімермаш у останнього виникло грошове зобов`язання щодо повернення суми попередньої оплати 105000,00 грн - протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги, як це передбачено п. 7.3 укладеного між сторонами договору, або ж у семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги (як було вказано ПрАТ ЄМЗ у вимозі).

Проте на час звернення ПрАТ ЄМЗ з первісним позовом у даній справі до господарського суду у грудні 2021 року спірну суму сплачено не було відповідних обставин апелянт не заперечує.

Заявник скарги, заперечуючи проти стягнення з ПрАТ Дніпрополімермаш 105000,00 грн, посилається на наступні обставини: відповідно до п.5. специфікації строк оплати: 50% - попередня оплата, 50% - по факту повідомлення про готовність товару до відвантаження, отже, на думку заявника скарги, сторони обумовили настання у позивача (за первісним позовом) обов`язку оплатити товар у будь-якому разі до відвантаження виробу; п.3.5. договору не визначає, яким чином постачальник повинен повідомити покупця про дату поставки товару, тому 18.04.2017 та 06.04.2020 такі повідомлення здійснювалися в телефонному режимі, однак остаточний розрахунок покупець не здійснив.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 3.5 договору, яким передбачено, що постачальник зобов`язаний повідомити покупця про дату поставки товару не пізніше трьох календарних днів до дати поставки, дійсно не встановлено способу такого повідомлення, тобто постачальник мав право повідомити покупця в телефонному режимі, відповідне не є порушенням умов договору.

Водночас обставини щодо здійснення або не здійснення такого повідомлення входять до предмету доказування під час розгляду спору в господарському суді в даній справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Однак ПрАТ Дніпрополімермаш в обґрунтування своїх тверджень щодо повідомлення ПрАТ ЄМЗ про готовність товару до відвантаження 18.04.2017 та 06.04.2020 не надало жодних доказів у зв`язку з чим місцевий господарський суд обґрунтовано визнав такі твердження недоведеними, зазначивши в оскаржуваному рішенні, що відповідачем за первісним позовом не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо здійснення вказаних повідомлень (не надані докази передачі телефонограм, щодо часу передачі, часу прийняття, прізвище посадової особи позивача, яка прийняла телефонограму тощо).

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що єдиним доказом повідомлення покупця про готовність товару до відвантаження є лист від 18.01.2022, доданий до відзиву на первісну позовну заяву.

Проте вказаного листа було надіслано майже через п`ять років після закінчення установленого згідно з договором та специфікацією строку поставки (до 29.04.2017), після того, як покупець уже скористався своїм правом на звернення до постачальника з вимогою щодо повернення попередньої оплати та повідомив про відмову від придбання усього товару (направивши листи від 04.06.2021 та від 18.10.2021) і після того, як, не отримавши коштів у сумі 105000,00 грн, подав до господарського суду позов про їх стягнення.

Апелянт посилається на те, що згідно з п. 2.2. договору поставки покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від придбання всього або частини товару шляхом направлення постачальнику відповідного повідомлення з переліком товару, від поставки якого він відмовляється, не пізніше 10 календарних днів до дати поставки товару, вказаного в повідомленні, тому, на думку заявника скарги, враховуючи, що попередня оплата була здійснена покупцем 29.12.2016, строк поставки складав відповідно 29.04.2017 - покупець мав право на односторонню відмову від придбання товару лише до 19.04.2017.

На думку суду апеляційної інстанції відповідне є довільним тлумаченням змісту вказаної норми договору, якою сторони регламентували дії покупця до настання обумовленого строку поставки виходячи з того, що таку поставку буде здійснено. Однак, враховуючи, що зобов`язання з поставки товару не було виконано продавцем у встановлений договором строк (при цьому ПрАТ Дніпрополімермаш не доведено, що покупця було повідомлено про готовність товару до відвантаження і що порушення строку сталося саме через невжиття покупцем дій з отримання товару), покупець скористався наданим йому законом та п.7.3 договору правом відмовитись від подальшої прийомки та оплати товару, а також вимагати повернення раніше сплачених за товар сум.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що позовна вимога про стягнення з ПрАТ Дніпрополімермаш на користь ПрАТ ЄМЗ 105000,00 грн відповідає приписам чинного законодавства та умовам договору, а відтак, підлягає задоволенню. Зазначеного висновку не спростовано ПрАТ Дніпрополімермаш в ході апеляційного провадження.

Як уже зазначалося, ПрАТ ЄМЗ у первісному позові також було заявлено до стягнення пеню в сумі 13250,13 грн, 26938,71 грн інфляційних втрат, 47250,00 грн штрафу за порушення та невиконання умов п.7.10 договору, 8400,00 грн штрафу за порушення п.7.3 договору.

За висновками місцевого господарського суду, оскільки відповідачем порушені умови договору щодо поставки товару у визначений в специфікації строк, за який покупцем внесена часткова попередня оплата, а також неповернення позивачу суми сплаченого авансового платежу, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу відповідно до умов п.7.10 договору у розмірі 47250,00 грн за період з 29.12.2016 по 29.12.2019 (105000,00грн.*15%/100%*3 роки), а також 8400,00 грн штрафу згідно з п.7.3 договору (8% від суми боргу 105000,00 грн) обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно 8400,00 грн нарахувань, передбачених п.7.3 договору (неустойка в розмірі 8% від вартості непоставленого товару) як вбачається з апеляційної скарги, заявник не наводить щодо вказаної суми жодних заперечень.

Щодо суми 47250,00 грн за твердженням апелянта, вона є відсотками річних (15%), нарахованими в порядку ст.625 ЦК України, яка, на думку ПрАТ Дніпрополімермаш, не підлягає застосуванню при стягненні суми попередньої оплати.

Разом з тим, як уже зазначалося, вказану суму позивач за первісним позовом нарахував не в порядку ст.625 ЦК України, а відповідно до спеціальної норми договору, а саме, п. 7.10, в якому сторони визначили, що у випадку порушення постачальником строків поставки товару, передбачених даним договором, за який покупцем внесена повна або часткова попередня оплата, постачальник за користування грошовими коштами покупця зобов`язаний сплатити покупцю 15% річних від суми грошових коштів, які сплачені покупцем, за період з дня оплати та до дня фактичної поставки товару або дня повернення грошових коштів.

Зазначена умова договору кореспондується з приписами ч.3 ст.693 ЦК України, згідно з якими на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум стягнень відповідно до п.7.3, 7.10 договору, колегія суддів погоджується з тим, що вони є правильними, відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства, отже місцевий господарський суд правомірно задовольнив ці позовні вимоги.

В апеляційній скарзі ПрАТ Дніпрополімермаш також посилається на те, що стягнення пені в розмірі 13250,13 грн не відповідає умовам договору, укладеного між сторонами, та зазначає, що із оскаржуваного рішення незрозуміло, чи задовольнив чи відмовив суд першої інстанції у стягненні пені.

Колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному рішенні на момент подання апеляційної скарги (до постановлення господарським судом ухвали від 20.02.2023 про виправлення описки) дійсно було одночасно вказано і про стягнення пені, і про відмову в її стягненні (хоча в мотивувальній частині рішення суд зазначив про відсутність підстав для нарахування пені, оскільки це не передбачено договором). Однак із мотивувальної та резолютивної частини рішення в редакції ухвали про виправлення описки від 20.02.2023 вбачається, що у стягненні пені суд першої інстанції відмовив. Позивач за первісним позовом не оскаржив в апеляційному порядку рішення суду у цій частині, тому в даному провадженні апеляційний господарський суд не надає оцінку правомірності висновків господарського суду стосовно пені.

ПрАТ Дніпрополімермаш в апеляційній скарзі, в обґрунтування заперечень проти стягнення з нього 26938,71 грн інфляційних втрат, наполягає на тому, що стягнення з відповідача за первісним позовом суми попередньої оплати не є наслідком порушення ним грошового зобов`язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар, тому, на думку апелянта, за своєю суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов`язання в розумінні статті 625 ЦК України.

Стосовно вказаних тверджень, колегія суддів зазначає, що, виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17).

Згідно зі ст. 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, сума інфляційних втрат, нарахована на несплачену (неповернуту) суму попередньої оплати, є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу (пункт 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19).

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 ЦК України. Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 09.02.2022 у справі №904/4859/21, від 26.05.2022 у справі № 902/186/21 тощо.

Отже, в оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що зобов`язання з повернення попередньої оплати є грошовим, а відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст.625 ЦК України. В апеляційній скарзі заявником не наведено аргументів, що спростовували б цей висновок.

У постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки (п.85 постанови).

Згідно з ч.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, з огляду на те, що заперечень стосовно періоду нарахування інфляційних втрат та правильності розрахунку, наданого позивачем за первісним позовом, апелянт у скарзі не навів, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з ПрАТ Дніпрополімермаш на користь ПрАТ ЄМЗ інфляційних збитків в сумі 26938,71 грн, нарахованих за період з 29.04.2017 по 29.04.2020.

Не погоджуючись із відмовою в задоволенні зустрічного позову, ПрАТ Дніпрополімермаш зазначає, що покупець порушив умови договору щодо остаточного розрахунку за товар та організації вивантаження продукції, незважаючи на неодноразові повідомлення про готовність товару (18.04.2017 та 06.04.2020 у телефонному режимі, 18.01.2022 листом). Відповідно, на суму 50% вартості товару (105000,00 грн), яку, на думку ПрАТ Дніпрополімермаш, покупець мав сплатити після отримання 25.01.2022 повідомлення від 18.01.2022 про готовність товару до відвантаження, ним нараховано 12306,00 грн пені, 2538,63 грн 3% річних та 24409,38 грн інфляційних втрат за період прострочення оплати з 02.02.2022 по 21.11.2022 (293 дні).

Апелянт посилається на п.5 специфікації, в якому сторони обумовили настання у покупця обов`язку оплатити товар у будь-якому разі до відвантаження виробу.

Проте, як вбачається зі змісту вказаного пункту специфікації, в ньому встановлено строк оплати: 50% - передоплата, 50% - за фактом повідомлення про готовність товару до відвантаження.

Тобто другу частину оплати в розмірі 50% вартості товару покупець дійсно мав здійснити до його відвантаження, однак після отримання повідомлення про готовність товару до відвантаження.

Проте, як встановлено місцевим господарським судом та не спростовано заявником скарги, доказів отримання ПрАТ ЄМЗ повідомлень від 18.04.2017 та 06.04.2020 у телефонному режимі матеріали справи не містять.

Щодо листа від 18.01.2022, то, на думку колегії суддів, його отримання покупцем також не може бути визнано підставою для виникнення в останнього обов`язку щодо здійснення оплати решти товару оскільки, як уже зазначалося, вказаного листа було надіслано майже через п`ять років після закінчення установленого згідно з договором та специфікацією строку поставки (до 29.04.2017), після того, як покупець уже скористався своїм правом на звернення до постачальника з вимогою щодо повернення попередньої оплати та повідомив про відмову від придбання усього товару (направивши листи від 04.06.2021 та від 18.10.2021) і після того, як, не отримавши коштів у сумі 105000,00 грн, звернувся до господарського суду із правомірною вимогою про їх стягнення.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову. В ході апеляційного провадження заявником скарги не спростовано висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ ЄМЗ 105000,00 грн остаточної оплати за товар, який ПрАТ Дніпрополімермаш в порушення умов договору не поставило та про готовність якого до відвантаження вчасно не повідомило покупця.

Відповідно, задоволенню не підлягають і похідні вимоги зустрічного позову про стягнення 12306,00 грн пені, 2538,63 грн 3% річних та 24409,38 грн інфляційних втрат, нарахованих на вказану суму 105000,00 грн.

Отже, в ході апеляційного провадження ПрАТ Дніпрополімермаш не наведено доводів, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За результатами апеляційного провадження колегією суддів також не було встановлено зазначених у ч.4 ст.269 ГПК України обставин, а саме, наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", м.Дніпро, залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі №905/1055/19 (905/2461/21), з урахуванням ухвали від 20.02.2023 про виправлення описки, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.03.2023

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна