УХВАЛА

м. Київ

10.03.2023Справа № 910/3435/23
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів»

про забезпечення доказів

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»

до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

про визнання недійсним одностороннього правочину,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Федорова С.М.

Представники учасників справи:

від позивача: Остапенко В.І.;

від відповідача: Лопатнікова А.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (надалі - відповідач), в якому просить суд: визнати недійсним односторонній правочин, вчинений відповідачем щодо розірвання договору приєднання (розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms) в порядку, встановленому статтею 364 Цивільного кодексу України, на підставі анкети-заяви на приєднання до послуги «Приймання платежів» (Банком автоматично присвоєно наступні реквізити №4408 від 10.03.2016, за яким позивачу було відкрито рахунок НОМЕР_1 - українська гривня, НОМЕР_2 - українська гривня, НОМЕР_3 - українська гривня.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення доказів шляхом витребування у відповідача документів, з подальшим їх оглядом у банку, а саме:

- рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку від 05.01.2023.

- перелік уповноважених працівників банку/колегіальних органів банку, які мають право приймати рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку.

- документ, що регламентує процедуру розгляду та прийняття уповноваженими працівниками банку рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку.

- документ, що регламентує порядок інформування клієнта про відмову в установленні (підтриманні) із ним ділових відносин з обов`язковим зазначенням дати відмови та відповідних підстав відмови, визначених статтею 15 Закону про ПВК/ФТ (із посиланням на конкретні абзаци, пункти та частини цієї статті).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2023 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про забезпечення доказів призначено на 10.03.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/3435/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 05.04.2023.

10.03.2023 від представника відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про забезпечення доказів.

У судовому засіданні 10.03.2023 представник позивача просила задовольнити подану заяву про забезпечення доказів, представник відповідача заперечувала проти задоволення вказаної заяви.

Розглянувши заяву про забезпечення доказів, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Отже, забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Заява про забезпечення доказів обґрунтована тим, що вказані докази потрібні для доказування безпідставного розірвання банком (відповідачем) ділових відносин, а останнім відмовлено позивачу в наданні запитуваної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.110 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо:

- є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений;

- збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18, від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

Однак, з огляду на наявні в матеріалах справи докази представником позивача не обґрунтовано та не доведено, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Суд звертає увагу заявника, що таку процесуальну дію як забезпечення доказів (ст.110 ГПК України) неможна ототожнювати з процесуальною дії щодо витребування доказів (ст.81 ГПК України).

Так, відповідно до ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, в якому повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Отже, забезпечення доказів способом їх витребування хоча і спрямоване на забезпечення права учасника процесу належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний характер від витребування доказів у порядку ст. 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності в такого учасника процесу підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Суд зазначає, що відсутність, як обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, так і обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Приписами частини 5 статті 112 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

З урахуванням викладеного вище суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про забезпечення доказів, у зв`язку з її необґрунтованістю.

Керуючись ст.110-112, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про забезпечення доказів у справі № 910/3435/23 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили 10.03.2023 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 14.03.2023.

Суддя Я.А.Карабань