УХВАЛА

14 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 904/1487/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро (далі - скаржник)

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2023

у справі №904/1487/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро

про стягнення суми боргу в розмірі 46 698 121,54 грн, 3% річних в розмірі 366 158,02 грн, інфляційну складову в розмірі 4 560 459,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпро 02.03.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2023 у справі №904/1487/22 про повернення апеляційної скарги.

Вирішуючи питання щодо прийнятності касаційної скарги та наявності підстав для відкриття/відмови у відкритті касаційного провадження, дослідивши матеріали касаційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро у контексті оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2023 у справі №904/1487/22, якою відмовлено в задоволенні клопотання Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2022 у справі №904/1487/22 повернуто скаржнику.

Як вбачається з тексту касаційної скарги, Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпро обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження зазначає, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За приписами частини першої статті 304 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

За змістом пункту 3 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Як встановлено судом апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі від 15.02.2023 Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпро звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2022 у справі №904/1487/22.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2023 у справі №904/1487/22 апеляційну скаргу залишено без руху внаслідок оформлення її з порушенням вимог, встановлених статтями 258, 260 ГПК України. Квартирно-експлуатаційному відділу м.Дніпро потрібно було усунути недоліки скарги протягом 10 днів з дня вручення скаржнику цієї ухвали шляхом надання суду доказів сплати судового збору в розмірі 1 161 556,50 грн або надання належних доказів для застосування статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Судом апеляційної інстанції зазначено, що 02.02.2023 Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпро надав суду заяву, в якій зазначає, що апелянт є бюджетною установою, усі видатки затверджуються у кошторисі на відповідний рік. Відповідно до п. 2.6. Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої Міністерством фінансів України №333 від 12.03.2012 року, судовий збір сплачується за кодом 2800 "Інші поточні видатки". Кошторисом на 2023 рік КЕВ м.Дніпро на інші поточні видатки (код 2800) за загальним фондом виділено 30 000,00 грн, за спеціальним фондом 496 000,00 грн. Розмір судового збору, який необхідно сплатити за подання апеляційної скарги, значно перевищує розмір видатків за відповідним кодом, які надані КЕВ м.Дніпро на весь 2023 рік. Відповідно до кошторисних призначень на 2023 рік апелянт не має можливості сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю необхідної суми коштів та неприбутковістю установи. У якості доказів скаржник надав копію кошторису КЕВ м.Дніпро на 2023 рік, довідку про включення скаржника до Реєстру неприбуткових установ та організацій від 28.11.2016.

Ознайомившись з поданими скаржником документами суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що додані документи не є належними доказами для звільнення Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро від сплати судового збору, оскільки згідно зі статтею 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити, або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін, посилаючись на п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Крім того, Центральним апеляційним господарським судом зазначено, зокрема, що: "Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, обґрунтування пов`язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

Тобто, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком, а обґрунтування пов`язаних з цим обставин та подання доказів, які свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену особу в силу вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України.".

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро про відстрочення сплати судового збору.

Оскільки недоліки апеляційної скарги в частині надання суду доказів сплати судового збору в розмірі 1 161 556,50 грн не було усунуто Квартирно-експлуатаційним відділом м.Дніпро, а в клопотанні про відстрочення сплати судового збору було відмовлено, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2023 було повернуто апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2022 у справі №904/1487/22.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, щодо оскарження ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2023 у справі №904/1487/22 в частині повернення апеляційної скарги, Суд зазначає таке.

Статтею 258 ГПК України встановлені форма і зміст апеляційної скарги, зокрема, пунктом 2 частини третьої цієї статті передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно із частиною другою статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина друга статті 174 ГПК України).

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої цієї статті можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18).

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпро не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", а зазначені ним у клопотанні підстави не передбачені вказаною нормою.

Відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи те, що ухвалою суду апеляційної інстанції, яка оскаржується, апеляційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку з тим, що Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпро не усунув недоліки скарги, зокрема, щодо надання суду доказів сплати судового збору, апеляційний суд у цьому випадку скористався своїм правом, наданим йому процесуальним законом (частина четверта статті 174, частина восьма статті 260 ГПК України), що не може вважатися порушенням норм процесуального права, яке тягне за собою наслідки у вигляді скасування відповідного судового акта.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування вище вказаних норм права під час прийняття оскаржуваної ухвали від 15.02.2023 в частині повернення апеляційної скарги у цій справі.

Право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Отже, правильне застосування Центральним апеляційним господарським судом норм ГПК України під час прийняття оскаржуваної ухвали від 15.02.2023 в частині повернення апеляційної скарги у цій справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає касаційну скаргу необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2023 у справі №904/1487/22 в частині повернення апеляційної скарги у даній справі на підставі частини другої статті 293 ГПК України, оскільки у даній справі правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтею 8 Закону України "Про судовий збір", статтями 234, 235, 287, 293, 304 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2023 у справі №904/1487/22 в частині повернення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос