У Х В А Л А

09 березня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/300/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: Керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури,

вул. Замкова, 9, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000, в інтересах держави в особі

Позивача: Відділу освіти Коропської селищної ради,

, вул. Вознесенська, 24, смт. Короп, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область, 16200

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів,

, пр. Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013

Предмет спору: про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 150 386,80 грн

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти Коропської селищної ради звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів, у якому прокурор просить суд визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 26.02.2021, № 3 від 18.08.2021, № 4 від 27.08.2021, № 5 від 04.10.2021, № 6 від 07.10.2021, № 7 від 18.10.2021, № 8 від 02.11.2021, № 9 від 08.11.2021, № 10 від 23.11.2021, № 11 від 03.12.2021 до Договору № 180537ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 28.01.2021, укладені між Відділом освіти Коропської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів на користь Коропської селищної ради безпідставно отримані кошти в сумі 150 386,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні зазначених додаткових угод було порушено п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а саме збільшено ціну електроенергії без належного підтвердження наявності коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі. Відтак прокурор зазначає, що спірні додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, а з відповідача підлягають стягненню кошти у сумі 150 386,80 грн як за непоставлений товар відповідно до положень ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 27.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та учасникам справи у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяви із обґрунтуванням своїх заперечень щодо такого розгляду. Також встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та учасникам справи у порядку відзиву на позов з доданими до нього документами.

Ухвала суду від 27.02.2023 отримана відповідачем 02.03.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 209.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження є 07.03.2023, для подання відповідачем відзиву 17.02.2023.

Відповідачем 07.03.2023 подано суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в яких просить суд розгляд справи № 927/300/23 проводити за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що спір має виняткове значення та є складним, відповідач є електропостачальником та здійснює свою діяльність у відповідності до вимог Закону України Про ринок електричної енергії. ТОВ Енера Чернігів постачає електричну енергію побутовим споживачам (населенню) і малим непобутовим споживачам на території Чернігівської області. Зазначає, що воєнний стан в країні та дія обмежень щодо нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, а також щодо припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг сприяли тому, що побутові споживачі (населення) несвоєчасно розраховуються за спожиту електричну енергію. Рішення у справі має велике значення та несе не тільки репутаційні наслідки, а й значно впливає на всі процеси, а також на рівень довіри з боку суспільства. Відповідач має намір вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини по справі, а також надати необхідні докази та пояснення, що стосуються даного спору. Вважає за необхідне здійснювати розгляд справи всебічно, на підставі отриманих доказів, по принципу змагальності сторін та посилається на необхідність отримання сторонами рівних та достатніх прав для відстоювання власних позицій. Зазначає, що обсяг доказів, які підлягають дослідженню, є досить значним, а сам характер таких доказів специфічним, що виключає можливість розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Вказує на те, що вирішує питання щодо призначення експертизи у справі. Відповідач також посилається на великий суб`єктний склад учасників справи.

Розглянувши подану відповідачем заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч. 1, 2, 3 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Виходячи зі змісту вказаних норм, а також ст. 250 ГПК України, якою врегульовано порядок вирішення питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, малозначні справи розглядаються виключно за правилами спрощеного позовного провадження, і в цьому випадку перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження є неможливим.

Одночасно, приписи ч. 2-6 ст. 250 ГПК України, які передбачають можливість здійснення заміни порядку розгляду справи, стосуються інших справ (не малозначних) - тих, які суд вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ГПК України із врахуванням критеріїв, визначених ч. 3 цієї статті.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (ч. 1, 4 ст. 165 ГПК України).

За змістом ч. 1 ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки, визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими ГПК України.

Усі наявні у сторін докази безперешкодно можуть бути надані ними суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактично єдиною особливістю даного спору є те, що процедура укладення правочину регулюється спеціальним законом, а саме Законом України Про публічні закупівлі. В іншому це звичайні правовідносини на місцевому рівні щодо купівлі-продажу товару, а тому їх специфіка не є беззаперечною підставою для розгляду справи в загальному провадженні і що вже було враховано судом ( у т.ч. кількість учасників справи, обсяг і характер доказів та інші критерії, які викладені у ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України) при вирішенні питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

З наведених відповідачем додаткових обґрунтувань також не вбачається підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки певні економічні обмеження для відповідача, запроваджені у зв`язку з введенням в країні військового стану, не впливають на оцінку спірних взаємовідносин, що виникли до цього.

Посилання відповідача щодо проведення експертизи суд оцінює лише як його припущення і намагання навести у своїх доводах більшу кількість критеріїв у розрізі ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, приписи Господарського процесуального кодексу України не обмежують можливості призначення судом експертизи і в спрощеному позовному провадженні. Такий критерій оцінюється судом саме на підставі чітко зазначених стороною питань для експертизи, обставин та необхідних для цього матеріалів, а не лише на одних посиланнях та припущеннях учасника справи.

Суд звертає увагу, що оцінка всіх критеріїв щодо можливості розгляду справи в спрощеному позовному провадженні як визначених законом (ст. 247 ГПК України), так і загальної ситуації в країні (продовження поширення коронавірусної хвороби, військовий стан, систематичні повітряні тривоги та відключення світла тощо), що зумовлює необхідність проведення судового засідання у розумінні ст. 250 ГПК України є дискреційними повноваженнями суду, що базуються на його внутрішньому переконанні.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо необхідності розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Оскільки ціна позову 150 386,80 грн не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи обраний прокурором спосіб захисту, характер спірних правовідносин, предмет доказування, обсяг та характер доказів у справі, які не становлять особливої складності та винятково важливого значення, кількість учасників справи, дана справа може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, а отже суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Таким чином, з урахуванням зазначених приписів, кожен з учасників справи, в тому числі відповідач, при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін може користуватися своїми процесуальними правами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України та не позбавлений процесуального права викладати свої аргументи, пояснення, міркування, заперечення у письмових заявах по суті.

Крім того, 07.03.2023 від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі до ухвалення рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №905/1907/21 у подібних правовідносинах.

Подана заява обґрунтована тим, що для досягнення єдності практики колегія суддів Верховного Суду у справі №905/1907/21 вважає за необхідне уточнення висновку, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 шляхом зазначення того, що прокурор може звертатись до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування та некомерційного комунального підприємства з вимогою про визнання недійсним правочину, укладеного комунальним підприємством та про стягнення коштів на користь такого комунального підприємства (як частини двосторонньої реституції) або на користь держави (у разі, якщо це передбачено законом), та передала справу №905/1907/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду (ухвала Верховного Суду від 21.12.2022 у справі №905/1907/21).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Підставою для передачі справи № 905/1907/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду слугувала необхідність уточнення висновку, наведеного у п. 9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, про те що «заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон), має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи. У контексті засадничого положення частини другої статті 19 Конституції України відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави».

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.04.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій чи аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). До того ж зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 № 910/24257/16).

У справах №905/1907/21 та №911/2169/20 прокурор звертався до суду в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради, Комунального закладу «Канівська санаторна школа Черкаської обласної ради» та в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство», відповідно, тобто одним із позивачів прокурор визначив комунальний заклад та державне підприємство.

Натомість у даній справі прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Відділу освіти Коропської селищної ради.

Отже, справи № 927/300/23 та №905/1907/21 не є подібними за суб`єктним складом сторін спору.

За наведених обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі.

Керуючись ст. 12, 234, 228, 235, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

2. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 09.03.2023 та не підлягає оскарженню.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун