ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2023 р. м. Київ Справа № 911/1428/22

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (АДРЕСА_2)

до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ),

за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м. Київ, пр-т Голосіївський, 50),

за участі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14),

про визнання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в наданій редакції,

та за зустрічним позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (АДРЕСА_2),

за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м. Київ, пр-т Голосіївський, 50),

за участі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14),

про визнання недійсним п. 6.5 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р.,

секретар судового засідання: Ковальчук С.О.

Представники сторін:

від позивача (за первісним позовом): Рабченюк Л.П. (наказ № 11-07/1-1468 від 24.11.2021 р.);

від відповідача (за первісним позовом): Яресько А.В. (витяг з ЄДРПОУ, посвідчення);

від третьої особи 1: не з`явився;

від третьої особи 2: Суховолець У.А. (виписка з ЄДРЮОФОПГФ).

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП «МА «Бориспіль», позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ") (далі - В/ч НОМЕР_1, відповідач за первісним позовом), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-1 - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - третя особа-1), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-2 - Міністерство інфраструктури України (далі - третя особа-2), про визнання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в наданій редакції.

В обгрунтування позовних вимог ДП «МА «Бориспіль» посилається на те, що договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р., укладеним між Військовою частиною НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ") та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, було передбачено обов`язок Військової частини НОМЕР_1 (орендаря) відшкодовувати витрати балансоутримувача (ДП «МА «Бориспіль») на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, а також обов`язок укласти відповідний договір. Однак, сторонами не було досягнуто згоди щодо укладення вказаного договору, обов`язковість якого випливає як з приписів ст. 629 ЦК України, ст.ст. 179, 187 ГК України, наказу Фонду державного майна України № 1774 від 23.08.2000 р., так і з договірних підстав, а саме - п. 5.12 договору оренди в редакції, що діяла до 03.11.2021 р., та п.п. 3.1, 6.5 договору оренди в редакції від 03.11.2021 р., у зв`язку з чим ДП «МА «Бориспіль» просить суд визнати договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в наданій редакції, а також стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.09.2022 р. було прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.10.2022 р.

Підготовче засідання відкладалось.

22.09.2022 р. до Господарського суду Київської області від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив № 14/3293-22-Вих від 19.09.2022 р. (вх. № 12975/22 від 22.09.2022 р.), за змістом якого відповідач зазначав, що 01.10.2018 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орендодавець), та Військовою частиною НОМЕР_1 (Окремим контрольно-пропускним пунктом "Київ") (орендар), було укладено договір оренди індивідуально-визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно згідно переліку, що розміщене за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт, та перебуває на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувач). Майно передавалось в оренду з метою розміщення структурних підрозділів Військової частини НОМЕР_1 (ОКПП "Київ"). Відповідно до п. 6.5 договору оренди протягом 5 робочих днів з дати укладення цього договору балансоутримувач зобов`язаний надати орендарю для підписання два примірники договору про відшкодування витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідно до примірного договору, затвердженого наказом Фонду державного майна, та/або проекти договорів.

Водночас, у відповідності зі ст.ст. 2, 8, 9 Закону України "Про державний кордон України" охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України відповідно до наданих їй повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України. Кабінет Міністрів України у межах своїх повноважень вживає заходів щодо забезпечення захисту та охорони державного кордону і території України.

Згідно з п. 25 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого постановою КМ України № 751 від 18.08.2010 р., проектування, будівництво (реконструкція) та утримання пунктів пропуску, пунктів контролю здійснюється відповідно до вимог постанови КМУ № 100 від 22.02.1994 р. "Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства" та Порядку здійснення координації діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань додержання режимів на державному кордоні, затвердженого постановою КМУ № 48 від 18.01.1999 р.

З урахуванням викладеного, керуючись пунктом 8 постанови КМУ № 100 від 22.02.1994 р. "Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства", якою передбачено, що проведення роботи, пов`язаної з утриманням приміщень у пунктах пропуску через державний кордон, покаладається на Мініфраструктури України, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Військової частини НОМЕР_1 про визнання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в наданій редакції відмовити.

22.09.2022 р. до Господарського суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява № 14/3297-22-Вих від 19.09.2022 р. (вх. № 12965/22 від 22.09.2022 р.) Військової частини НОМЕР_1 до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, та за участі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства інфраструктури України, про визнання недійсним п. 6.5 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений сторонами договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р. закріплює обов`язок орендаря, яким є Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" (Військова частина НОМЕР_1 ), здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, визнання укладеним договору про яке є предметом первісного позову, що, на переконання зустрічного позивача, суперечить вимогам п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р., яка є спеціальним нормативним актом, що регулює ці правовідносини, у зв`язку з чим пункт 6.5 договору № 2164 не відповідає чинному законодавству і підлягає визнанню недійсним.

23.09.2022 р. до Господарського суду Київської області від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях надійшли пояснення № 52-04.01-2181 від 20.09.2022 р. (вх. № 13058/22 від 23.09.2022 р.), за змістом яких третя особа-1 відзначала, що 01.10.2018 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орендодавець), та Військовою частиною НОМЕР_1 (Окремим контрольно-пропускним пунктом "Київ") (орендар), було укладено договір оренди індивідуально-визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164, відповідно до умов якого було передано в оренду майно з метою розміщення структурних підрозділів військової частини НОМЕР_1 (ОКПП "Київ"). Договір оренди укладено строком на два роки одинадцять місяців, з 01.10.2018 р. до 31.08.2021 р. Відповідно до договору оренди, до обов`язків орендаря належить: здійснення витрат, пов`язаних з утриманням орендованого майна; протягом 15 робочих днів після підписання договору орендар зобов`язаний укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю; відшкодування податку на землю (в редакції договору, що діяла до 03.11.2021 р.). У подальшому, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях видало наказ від 23.09.2021 р. № 964 про продовження вказаного договору оренди без проведення аукціону, а сам договір викладено в новій редакції від 03.11.2021 р.

Також третя особа-1 зазначає, що Примірний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю затверджений наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 р. № 1774, а відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, а також Методики розрахунку орендної плати за державне майно, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2021 р. № 630, розмежовано нарахування орендної плати і витрат на утримання майна та надання комунальних послуг.

07.10.2022 р. до Господарського суду Київської області через систему "Електронний суд" від ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" надійшла відповідь на відзив б/н від 07.10.2022 р. (вх. № 1315/22 від 07.10.2022 р.), за змістом якої позивач за первісним позовом звертав увагу суду, що у відзиві відповідач посилався на пункт 8 постанови КМУ № 100 в редакції, яка була чинна з 22.02.1994 р. до 02.07.2015 р. Станом на даний час пунктом 8 постанови КМУ № 100 встановлено, що проведення роботи, пов`язаної з обладнанням, утриманням і ремонтом у пунктах пропуску через державний кордон приміщень для виконання зазначених видів контролю та службових приміщень для розміщення відповідних прикордонних підрозділів, митних та інших установ, що здійснюють контроль на державному кордоні (крім облаштування інженерними, технічними засобами для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю), покладається на Міністерство інфраструктури (пункти пропуску для залізничного, морського, річкового, поромного та повітряного сполучення), а у пунктах пропуску для автомобільного сполучення - після прийняття від Державної митної служби.

Оскільки правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем стосуються державного майна, то на них розповсюджуються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним нормативно-правовим актом у визначеній сфері, і відповідно до частини 2 статті 17 якого орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786), яка була чинна до 28.04.2021 р., та до Методики розрахунку орендної плати за державне майно (затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2021 р. № 630), яка є чинною з 28.04.2021 р., на законодавчому рівні було розмежовано нарахування орендної плати і витрат на утримання орендованого майна, що підлягають сплаті на підставі відповідних типових договорів, укладених з орендарем окремо щодо оренди та щодо витрат на утримання майна і надання комунальних послуг.

Позивач за первісним позовом наголошує, що на даний час сторонами не досягнуто згоди щодо укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, обов`язковість укладення якого випливає з нормативних і договірних підстав.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.10.2022 р. було прийнято зустрічну позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, за участі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства інфраструктури України, про визнання недійсним п. 6.5 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р., для спільного розгляду з первісним позовом у даній справі; вимоги за зустрічною позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 об`єднано в одне провадження з первісним позовом у даній справі № 911/1428/22, підготовче засідання в якій відкладено на 13.10.2022 р.

У судовому засіданні 13.10.2022 р. представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надав суду клопотання про приєднання доказів б/н, б/д (вх. № 14356/22 від 13.10.2022 р.), за яким просив долучити до матеріалів справи наказ ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" № 01-07-62 від 14.12.2021 р. "Про межі території пункту пропуску".

Також 13.10.2022 р. представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надав суду клопотання про витребування доказів № 14/3699-22-вих від 12.10.2022 р. (вх. № 14355/22 від 13.10.2022 р.), відповідно до якого Військова частина НОМЕР_1 просить суд витребувати у ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" копію наказу від 14.12.2010 р. № 01-07-62 з відповідними додатками (схемами).

Суд, дослідивши клопотання представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про витребування доказів № 14/3699-22-вих від 12.10.2022 р. (вх. № 14355/22 від 13.10.2022 р.), без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про залишення зазначеного клопотання без задоволення, з підстав, викладених в ухвалі суду від 13.10.2022 р.

24.10.2022 р. до Господарського суду Київської області від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання про приєднання доказів № 14/3790-22-Вих від 19.10.2022 р. (вх. № 14923/22 від 24.10.2022 р.), за змістом якого останній просить суд долучити до матеріалів справи наказ ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" № 01-07-62 від 14.12.2021 р. "Про межі території пункту пропуску".

31.10.2022 р. до Господарського суду Київської області від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву № 35-22/1-247 від 26.10.2022 р. (вх. № 15270/22 від 31.10.2022 р.), за змістом якого останній зазначає, що ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" не погоджується із заявленими у зустрічній позовній заяві вимогами Військової частини НОМЕР_1 , вважає їх необґрунтованими та заперечує проти їх задоволення, зокрема, з огляду на таке.

Договором оренди (в редакції як до 03.11.2021 р., так і з 03.11.2021 р.) передбачено обов`язок орендаря відшкодовувати витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, а також обов`язок укласти відповідні договори. Станом на даний час між Військовою частиною НОМЕР_1 та ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» не досягнуто згоди щодо укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, обов`язковість укладення якого передбачено законодавством та умовами договору. При цьому, посилання Військової частини НОМЕР_1 на ст.ст. 4, 10, 203 та 215 Цивільного кодексу України в обґрунтування своєї позиції, на думку ДП «МА «Бориспіль», є необгрунтованими та помилковими, оскільки договір оренди був укладений з дотриманням положень, встановлених ст. 203 Цивільного кодексу України.

При цьому, договір оренди було викладено в новій редакції (від 03.11.2021 р.) на підставі Примірного договору оренди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 р. № 820. Відповідно до п. 14 Розділу І «Змінювані умови договору» договору оренди (в редакції від 03.11.2021 р.) додаткові умови оренди відсутні. Укладаючи договір оренди, а також підписуючи його в новій редакції від 03.11.2021 р., Військова частина НОМЕР_1 погодилась з усіма умовами, викладеними в договорі оренди, та взяла на себе зобов`язання відшкодовувати витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, проте, безпідставно ухиляється від підписання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

31.10.2022 р. до Господарського суду Київської області від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшли заперечення на відповідь на відзив на первісний позов № 14/37902-22-Вих від 26.10.2022 р. (вх. № 15332/22 від 31.10.2022 р.), за змістом яких відповідач за первісним позовом зазначає наступне.

Статтею ст. 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що договір оренди може відрізнятися від примірного договору оренди, якщо об`єкт оренди передається в оренду з додатковими умовами. Рішенням Кабінету Міністрів України (представницького органу місцевого самоврядування - для комунального майна) можуть бути передбачені особливості договору оренди майна, що передається в оренду з додатковими умовами. Крім того, виходячи з аналізу ст. 284 Господарського кодексу України, умови про відшкодування витрат на утримання орендованого майна, не входять до переліку істотних умов договору оренди. Водночас, знаходження орендованих приміщень не в одному місці аеровокзалу унеможливлює встановлення лічильників електроенергії, що, в свою чергу, не дає технічної можливості на обрахунок фактичних даних спожитої електроенергії, при цьому зазначене питання розглядалось представниками балансоутримувача. Крім того, прилади обліку, які знаходяться на території об`єкту оренди, не можуть бути на балансі орендаря, а за обсяг наданих послуг, у тому числі - за належний облік, повинен відповідати балансоутримувач. Компенсація за водокористування прописана розрахунковим шляхом на одну особу, що практично неможливо виконати, оскільки в даному випадку неможливо вирахувати точну кількість персоналу в окремо взятому приміщенні. При цьому, Військова частина НОМЕР_1 неодноразово повідомляла ДП «МА «Бориспіль» про те, що договір на відшкодування витрат не може бути укладений, оскільки це суперечило б вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р. «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства».

01.11.2022 р. до Господарського суду Київської області від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшли сформовані в системі "Електронний суд" заперечення б/н від 01.11.2022 р. (вх. № 1523/22 від 01.11.2022 р.) на письмові пояснення щодо клопотання про приєднання доказів, в яких остання вказує, що наказ ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" № 01-07-62 від 14.12.2021 р. "Про межі території пункту пропуску" не стосується предмета доказування у даній справі та жодним чином не підтверджує заявлені вимоги чи заперечення сторін і не має значення для розгляду справи.

02.11.2022 р. до Господарського суду Київської області від представника третьої особи-2 Міністерства інфраструктури України надійшли пояснення щодо позовних вимог № 425/22 від 01.11.2022 р. (вх. № 15524/22 від 02.11.2022 р.), за змістом яких остання просить суд у задоволенні зустрічного позову Військової частини НОМЕР_1 відмовити, а первісний позов ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" у справі № 911/1428/22 задовольнити, виходячи з наступного.

Пунктом 1 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2015 р. № 460 (далі - Положення), визначено, що Міністерство інфраструктури України (Мінінфраструктури) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінінфраструктури є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах автомобільного, залізничного, морського та річкового транспорту, надання послуг поштового зв`язку, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері авіаційного транспорту та використання повітряного простору України, розвитку, будівництва, реконструкції та модернізації інфраструктури авіаційного, морського та річкового транспорту, дорожнього господарства, навігаційно-гідрографічного забезпечення судноплавства, торговельного мореплавства, з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, а також державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості) (абзац 2 пункту 1 Положення). Підпунктом 67 пункту 3 Положення передбачено завдання Мінінфраструктури здійснювати відповідно до законодавства функції з управління об`єктами державної власності.

Щодо вимог зустрічного позову Мінінфраструктури зазначає, що на умовах і в порядку, визначених договором оренди, згідно з актом приймання-передавання орендованого майна від 01.10.2018 р., В/ч НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») було прийнято у строкове платне користування державне нерухоме майно, яке перебуває па балансі ДП «МА «Бориспіль» та перелік якого наведено у вказаному акті. Відповідно до п. 10.1 договору оренди, договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 01.10.2018 р. до 31.08.2021 р. ДП «МА «Бориспіль» листом № 01-22/1-67 від 18.08.2021 р., за результатом розгляду листа РВ ФДМУ по Київській області № 50-02.02-3024 від 12.07.2021 р., відповідно до ч. 6 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» звернулось до Мінінфраструктури щодо погодження продовження строку дії договору оренди на 2 роки 11 місяців (шляхом викладення його у новій редакції та приведення у відповідність до примірного договору оренди нерухомого майна, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 р. № 820). Листом Мінінфраструктури № 14801/16/10-21 від 10.11.2021 р. ДП «МА «Бориспіль» було повідомлено про погодження продовження строку дії зазначеного договору оренди, з урахуванням рішення Комісії з розгляду питань стосовно розпорядження майном, протокол засідання від 11.10.2021 № 11/21. Згідно з п. 12.1 Розділу 1 «Змінювані умови договору» (в редакції, що діяла до 03.11.2021 р.) строк дії договору оренди продовжено до 31.07.2024 р. включно. Таким чином, у встановлені законодавством порядку та спосіб Міністерство інфраструктури України у спірних правовідносинах здійснювало виключно погодження та продовження строку дії договору оренди.

Третя особа-2 звертає увагу на те, що В/ч НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») двічі, у 2018 та 2021 роках, за власним волевиявленням, без жодного заперечення було підписано як первісний, так і пролонгований договір оренди. За період, охоплений дією договору оренди, В/ч НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») та Фонд державного майна України до Мінінфраструктури з питань, які є предметом спору та викладені у зустрічному позові, не звертались. Водночас, погодження Мінінфраструктури договорів, які стосуються утримання та надання комунальних послуг, жодним актом законодавства не передбачено.

Отже, на переконання Мінінфраструктури, укладений між РВ ФДМУ по Київській області та В/ч НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») договір оренди є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до статей 173, 174 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами з моменту його укладання і до його припинення. Тобто, В/ч НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») як орендар зобов`язана відповідно до положень законодавства та умов договору оренди укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю. Таким чином, позовні вимоги первісного позову балансоутримувача державного майна за договором оренди ДП «МА «Бориспіль», на переконання третьої особи-2, є підставними та обгрунтованими.

Також Мінінфраструктури зазначає, що окремий контрольно-пропускний пункт виконує поставлені завдання на території пунктів пропуску (пунктів контролю) через державний кордон України або поза їх межами в порядку, встановленому законодавством України. При цьому, Мінінфраструктури проводить роботи у приміщеннях пунктів пропуску через державний кордон, в яких можуть розміщуватись та здійснювати свою діяльність прикордонні підрозділи, митні та інші установи. Водночас, ні положеннями постанови КМУ № 100 від 22.02.1994 р. «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства», ні приписами Положення про Міністерство інфраструктури України не зобов`язано Мінінфраструктури здійснювати оплату комунальних послуг, що споживаються зазначеними підрозділами та установами.

Поряд з цим, з умов укладеного між сторонами договору оренди вбачається, що, підписавши такий договір у відповідній редакції, В/ч НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») взято зобов`язання здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, яке повинно виконуватись В/ч НОМЕР_1 (ОКПП «Київ»), враховуючи відсутність зауважень та невжиття обов`язкових, передбачених нормами ГК України, дій щодо незгоди з такою умовою.

07.11.2022 р. до Господарського суду Київської області від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов № 14/4079-22-Вих від 04.11.2022 р. (вх. № 15728/22 від 07.11.2022 р.), за змістом якої з доводами, викладеними у відзиві на зустрічну позовну заяву, Військова частина НОМЕР_1 не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не спростовують обставини, наведені у зустрічному позові.

У судовому засіданні 10.11.2022 р. представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надав суду клопотання про приєднання доказів № 14/4139-22-Вих від 08.11.2022 р. (вх. № 16150/22 від 11.11.2022 р.), в якому просив долучити до матеріалів справи накази ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" № 01-07-101 від 03.04.2018 р. та № 01-07-16 від 13.04.2021 р. "Про межі території пункту пропуску" разом із додатками до них.

24.11.2022 р. до Господарського суду Київської області від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшло клопотання № 35-22/1-285 від 21.11.2022 р. (вх. № 17042/22 від 24.11.2022 р.) про долучення доказів, за змістом якого остання просить суд приєднати до матеріалів даної справи копію адвокатського запиту представника ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на адресу Міністерства фінансів України та відповідь Міністерства фінансів України, а також врахувати зазначені докази при ухваленні рішення по справі.

24.11.2022 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) надійшли заперечення на відповідь на відзив на зустрічний позов № 35-22/1-284 від 21.11.2022 р. (вх. № 17043/22 від 24.11.2022 р.), за змістом яких остання зазначає, що не всі орендовані зустрічним позивачем приміщення входять в межі пункту пропуску, про що Військову частину НОМЕР_1 було повідомлено листом від 03.11.2022 р. № 35-22Е-26. Крім того, у запереченнях на відповідь на відзив на зустрічний позов ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" заперечує проти раніше поданого клопотання Військової частини НОМЕР_1 про приєднання до матеріалів справи доказів, оскільки вважає, що документи, додані до вказаного клопотання, не є доказами у даній справі.

У судовому засіданні 05.12.2022 р. представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надав суду заперечення № 14/4603-22-Вих від 01.12.2022 р. (вх. № 17669/22 від 05.12.2022 р.) на клопотання ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про долучення доказів, за змістом яких представник військової частини зазначає, що адвокатський запит та відповідь Міністерства фінансів на нього містять лише загальну інформацію про кількість видатків на оплату всіх комунальних послуг та енергоносіїв. Надана інформація, як вказує в запереченнях Військова частина НОМЕР_1 , відображає видатки для Адміністрації Державної прикордонної служби України загалом, а не видатки Військової частини НОМЕР_1 , яка є окремою юридичною особою.

Розглянувши в судовому засіданні 05.12.2022 р. клопотання представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) № 14/4139-22-Вих від 08.11.2022 р. (вх. № 16150/22 від 11.11.2022 р.) про приєднання доказів, а саме - наказів ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" № 01-07-101 від 03.04.2018 р. та № 01-07-16 від 13.04.2021 р. "Про межі території пункту пропуску" разом із додатками до них, та клопотання представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) № 35-22/1-285 від 21.11.2022 р. (вх. № 17042/22 від 24.11.2022 р.) про долучення доказів, заслухавши позиції представників сторін, суд дійшов висновку щодо їх задоволення, про що без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу, про що зазначено в ухвалі суду від 05.12.2022 р.

У судовому засіданні 05.12.2022 р. присутні представники учасників процесу заявили суду про подання всіх наявних в учасників справи доказів, що мають значення для вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.12.2022 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.01.2023 р.

02.01.2023 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача за первісним позовом надійшли письмові пояснення № 14/4996-22-Вих від 23.12.2022 р. (вх. № 4/23 від 02.01.2023 р.) щодо необґрунтованості та безпідставності позову ДП «МА "Бориспіль", за змістом яких останній просить суд долучити дані письмові пояснення до матеріалів справи та врахувати їх зміст при винесенні рішення у справі, позов Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" відхилити, зустрічний позов Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ") задовольнити в повному обсязі, зазначаючи наступне.

Обов`язок з утримання приміщень пункту пропуску покладено на Міністерство інфраструктури України, виходячи з приписів пункту 25 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 р. № 751, пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1994 р. № 100 «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства» та пункту 3 Порядку здійснення координації діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань додержання режимів на державному кордоні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.1999 р. № 48. Підпунктом 30 пункту 3 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2015 р. № 460, до основних завдань Мінінфраструктури України віднесено проведення роботи, пов`язаної з будівництвом, обладнанням, утриманням і ремонтом у пунктах пропуску через державний кордон приміщень для виконання зазначених видів контролю та службових приміщень для розміщення відповідних прикордонних підрозділів, митних та інших установ, що здійснюють контроль на державному кордоні (крім облаштування інженерними, технічними засобами для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю). Предметом позову ДП «МА «Бориспіль» є саме визнання укладеним договору про відшкодування витрат балансоутримувача, зокрема, на утримання орендованого нерухомого майна.

Враховуючи зміст вказаних правових норм, Військова частина НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ") вважає, що саме на Міністерство інфраструктури України, як суб`єкта владних повноважень, покладено управлінську функцію по забезпеченню належного утримання приміщень пункту пропуску через державний кордон. Проте, Мінінфраструктури України фактично заперечує (не визнає) свої владні повноваження по забезпеченню належного утримання приміщень пункту пропуску через державний кордон.

У свою чергу, відповідно до умов пункту 6.5 укладеного між сторонами договору оренди (в редакції, що діє з 03.11.2021 р.), яким позивач за первісним позовом обґрунтовує свої позовні вимоги, сторони обумовлювали порядок укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю. Саме про такий договір із такою назвою йдеться у наказі Фонду державного майна України від 23.08.2000 р. № 1774, яким затверджено Примірний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, яким обґрунтовано правові підстави первісного позову. Проте, на думку відповідача за первісним позовом, ДП МА "Бориспіль" вимагає від В/ч НОМЕР_1 (ОКПП "Київ") укладення іншого договору (з іншим предметом регулювання), а саме - не про відшкодування відповідних витрат, а про придбання певних послуг, які надає безпосередньо ДП МА "Бориспіль".

12.01.2023 р. до Господарського суду Київської області від представника третьої особи-2, назву якої змінено на Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, надійшли письмові пояснення б/н від 12.01.2023 р. (вх. № 601/23 від 12.01.2023 р.) щодо письмових пояснень Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ") від 23.12.2022 р., за змістом яких остання зазначає про безпідставність та необгрунтованість тверджень відповідача за первісним позовом у вказаних письмових поясненнях, у зв`язку з чим просить суд позов ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задовольнити, у задоволенні зустрічного позову Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ") відмовити повністю, з огляду на таке.

Щодо тверджень В/ч № НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») з приводу невизнання (заперечення) Мінінфраструктури своїх владних повноважень по забезпеченню належного утримання приміщень пункту пропуску через державний кордон, останнє наголошує на тому, що відповідно до підпункту 30 пункту 3 Положення про Мінінфраструктури, згідно покладених на Мінінфраструктури завдань, міністерство проводить роботи, пов`язані з будівництвом, обладнанням, утриманням і ремонтом у пунктах пропуску через державний кордон приміщень для виконання зазначених видів контролю та службових приміщень для розміщення відповідних прикордонних підрозділів, митних та інших установ, що здійснюють контроль на державному кордоні (крім облаштування інженерними, технічними засобами для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю). Водночас, беручи до уваги позовні вимоги як первісного, так і зустрічного позову у справі, що наразі розглядається, вбачається, що на розгляд суду винесено питання вирішення спору у договірних відносинах, стороною яких Мінінфраструктури не є.

У судовому засіданні 12.01.2023 р. присутні представники позивача за первісним позовом, відповідача за первісним позовом та третьої особи 2 проти долучення до матеріалів справи письмових пояснень № 14/4996-22-Вих від 23.12.2022 р. (вх. № 4/23 від 02.01.2023 р.) та б/н від 12.01.2023 р. (вх. № 601/23 від 12.01.2023 р.) не заперечували; представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені належно.

У судовому засіданні 12.01.2023 р. судом було розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступні слова учасників процесу, а також запитання та відповіді представників учасників процесу в порядку приписів ст. 208 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.01.2023 р. було оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 02.02.2023 р.

У судовому засіданні 02.02.2023 р. представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) первісні позовні вимоги підтримувала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечувала; представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) заперечував проти первісного позову та просив суд задовольнити зустрічний позов у повному обсязі; представник третьої особи-2 підтримувала первісні позовні вимоги та заперечувала проти задоволення зустрічних позовних вимог; представник третьої особи-1 до суду не з`явився.

У судовому засіданні 02.02.2023 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.10.2018 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орендодавець), і Військовою частиною НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ») (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р. (далі - договір оренди).

Згідно з п.п. 1.1, 2.1 договору оренди, орендарем приймається у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: приміщення № 124, №№ 126-153, №№ 219-232, № 235, № 236, № 342 загальною площею 736,70 кв.м на 2-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578); приміщення №№ 229-231, № 259 загальною площею 58,30 кв.м на 1-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578); приміщення № 78 загальною площею 26,20 кв.м на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578); приміщення № 32 площею 14,20 кв.м на 4-му поверсі будівлі аеровокзалу терміналу «Б» (інв № 6909); приміщення № 2, № 3, № 41, №№ 45-48, №№ 103-123, №№ 125-133, № 191, № 192 загальною площею 622,20 кв.м на 2-му поверсі будівлі аеровокзалу терміналу «Б» (інв № 6909); приміщення № 93, № 91, № 178, № 238 загальною площею 43,50 кв.м на 1-му поверсі будівлі аеровокзалу терміналу «Б» (інв № 6909) (далі - майно), що розміщені за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт, та перебувають на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (балансоутримувач).

Відповідно до п. 1.2 договору оренди майно передається в оренду з метою розміщення структурних підрозділів Військової частини НОМЕР_1 (ОКПП «Київ»), які входять в межі пункту пропуску через державний кордон.

За умовами п. 5.12 договору оренди орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, і протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, відшкодування податку на землю.

У відповідності з п. 10.1 договору оренди, договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 01 жовтня 2018 р. до 31 серпня 2021 р.

На умовах і в порядку, визначених договором оренди, згідно з актом приймання-передавання орендованого майна від 01.10.2018 р. Військовою частиною НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») було прийнято у строкове платне користування державне нерухоме майно, яке перебуває на балансі ДП МА «Бориспіль» та перелік якого наведено у вказаному акті.

У подальшому, строк дії договору оренди було продовжено без проведення аукціону, а договір викладено в новій редакції від 03.11.2021 р.

Відповідно до п. 3.1 договору оренди (в редакції, що діє з 03.11.2021 р.) до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальником комунальних послуг в порядку, визначеному п. 6.5 цього договору.

Згідно з п. 6.5 договору оренди (в редакції, що діє з 03.11.2021 р.) протягом п`яти робочих днів з дати укладення цього договору балансоутримувач зобов`язаний надати орендарю для підписання: два примірники договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідно до примірного договору, затвердженого наказом Фонду державного майна, та/або проекти договорів із постачальниками комунальних послуг, якщо стосовно об`єкта оренди такими постачальниками комунальних послуг відкриті окремі особові рахунки або якщо окремі особові рахунки були відкриті на попереднього користувача майном. Орендар зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту отримання примірників договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю: підписати і повернути балансоутримувачу примірник договору; або подати балансоутримувачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем за договором. Орендар зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту отримання від балансоутримувача відповіді на свої зауваження, яка містить документальні підтвердження витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем, підписати і повернути балансоутримувачу примірник договору. Орендар вживає заходів для укладення із постачальниками комунальних послуг договорів на постачання відповідних комунальних послуг протягом місяця з моменту отримання проектів відповідних договорів від балансоутримувача. Орендар зобов`язаний надати балансоутримувачу копії договорів, укладених із постачальниками комунальних послуг.

Відповідно до п. 9.2 договору оренди (в редакції, що діє з 03.11.2021 р.) витрати на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю компенсуються орендарем у порядку, передбаченому п. 6.5 договору.

З метою підготовки договору про відшкодування витрат балансоутримувача, ДП «МА «Бориспіль» направило на адресу Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ») разом із супровідним листом № 19-22/1-66 від 09.11.2018 р. Інформаційну довідку орендаря з проханням заповнити необхідну інформацію та надіслати на адресу ДП «МА «Бориспіль».

У відповідь Військова частина НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») надіслала ДП «МА «Бориспіль» лист № 23/10592 від 03.12.2018 р., в якому повідомлялось, що бюджетні асигнування для оплати утримання орендованого нерухомого майна та/чи комунальних послуг Окремим контрольно-пропускним пунктом «Київ» не отримуються, та, з посиланням на п. 25 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 751 від 18.08.2019 р., на п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р., на Порядок здійснення координації діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань додержання режимів на державному кордоні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 48 від 18.01.1998 р., зазначалося, що питання утримання (надання комунальних послуг) в пунктах пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення належить до компетенції Мінінфраструктури.

ДП «МА «Бориспіль» звернулося з листом № 01-22/1-343 від 17.09.2019 р. до Міністерства інфраструктури України за роз`ясненням питання відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна за вказаним договором оренди.

15.01.2020 р. ДП «МА «Бориспіль» звернулося до Міністерства інфраструктури України з листом № 19-22/1-41 від 15.01.2020 р. з проханням прискорити розгляд порушеного раніше питання щодо відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна.

Міністерство інфраструктури України на адресу ДП «МА «Бориспіль» було направлено лист № 1028/16/10-20 від 27.01.2020 р., в якому рекомендовано вирішити порушене питання у судовому порядку, з метою ефективного використання державного нерухомого майна та врегулювання договірних відносин.

ДП «МА «Бориспіль» разом із супровідним листом № 25-22-334 від 12.10.2020 р. було направлено на адресу Військової частини НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») два примірники договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг відповідно до договору оренди.

У відповідь орендар надіслав балансоутримувачу лист № 14/7769 від 09.11.2020 р., яким повідомив, що ОКПП «Київ» (Військова частина НОМЕР_1 ) не має правових підстав укласти договори про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, пов`язаних з утриманням майна, яке використовується в службовій діяльності, оскільки згідно п. 25 Положення про пункти пропуску через державний кордон, затвердженого постановою КМУ № 751 від 18.08.2010 р., проектування, будівництво (реконструкція) та утримання пунктів пропуску, пунктів контролю здійснюється відповідно до вимог постанови КМУ № 100 від 22.02.1994 р. «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства». Відповідно до пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1994 р. № 100 «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства», проведення роботи, пов`язаної з обладнанням, утриманням і ремонтом у пунктах пропуску через державний кордон приміщень для виконання зазначених видів контролю та службових приміщень для розміщення відповідних прикордонних підрозділів, митних та інших установ, що здійснюють контроль на державному кордоні (крім облаштування інженерними, технічними засобами для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю), покладається на Міністерство інфраструктури (пункти пропуску для залізничного, морського, річкового, поромного та повітряного сполучення).

Як зазначає ДП «МА «Бориспіль», примірники договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг (без підпису зі своєї сторони) орендар повернув 08.09.2021 р.

23.12.2021 р., на виконання п. 6.5 договору оренди (в редакції, що діє з 03.11.2021 р.), ДП «МА «Бориспіль» направило на адресу Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ») із супровідним листом № 19-22/1-308 від 20.12.2021 р. на підписання два примірники договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю з додатками до нього, складені відповідно до примірного договору, затвердженого наказом Фонду державного майна, та підписані зі сторони ДП «МА «Бориспіль».

Зазначений лист повернувся на адресу ДП «МА «Бориспіль».

18.01.2022 р. примірники договору для підписання із супровідним листом № 19-22/1-308 від 20.12.2021 р. було наручно передано в канцелярію Військової частини НОМЕР_1 під особистий підпис відповідального виконавця ВДЗ Дорошенко Н.М.

Однак, ані підписаного зі сторони орендаря примірника договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, ані відповіді на лист №19-22/1-308 від 20.12.2021 р. до ДП «МА «Бориспіль» не надходило.

Зазначені обставини учасниками справи не заперечувалися.

Таким чином, договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг укладено в наданій балансоутримувачем орендарю редакції не було, що і стало причиною звернення ДП «МА «Бориспіль» з первісним позовом до суду.

Поряд з цим, Військовою частиною НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») заявлено у даній справі зустрічний позов про визнання пункту 6.5 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого майна), що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р., укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, та Військовою частиною НОМЕР_1 (Окремим контрольно-пропускним пунктом «Київ»), недійсним.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та заслухавши пояснення представників учасників процесу, щодо зустрічних позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 про визнання недійсним п. 6.5 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р., суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Згідно зі статтею 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При цьому істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Поряд з цим, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 217 цього Кодексу встановлено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. У цьому разі, відповідно до статті 217 ЦК України, суд може визнати недійсною частину правочину.

Згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) чи його частини необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж що його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Поряд з цим, відповідно до ст.ст. 2, 8, 9 Закону України «Про державний кордон України» охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України відповідно до наданих їй повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України. Кабінет Міністрів України у межах своїх повноважень вживає заходів щодо забезпечення захисту та охорони державного кордону і території України. Перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

За приписами ст.ст. 6, 10 Закону України «Про державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення в структуру якої входять органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини. Органи охорони державного кордону безпосередньо виконують поставлені перед Державною прикордонною службою України завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону України.

Окремий контрольно-пропускний пункт призначений для організації та здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів.

Окремий контрольно-пропускний пункт виконує поставлені завдання на території пунктів пропуску (пунктів контролю) через державний кордон України або поза їх межами в порядку, встановленому законодавством України.

Згідно з п. 25 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 751 від 18.08.2010 р., проектування, будівництво (реконструкція) та утримання пунктів пропуску, пунктів контролю здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р. «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства» та Порядку здійснення координації діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань додержання режимів на державному кордоні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 48 від 18.01.1999 р.

Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р. «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства» передбачено, що проведення роботи, пов`язаної з обладнанням, утриманням і ремонтом у пунктах пропуску через державний кордон приміщень для виконання зазначених видів контролю та службових приміщень для розміщення відповідних прикордонних підрозділів, митних та інших установ, що здійснюють контроль на державному кордоні (крім облаштування інженерними, технічними засобами для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю), покладається на Міністерство інфраструктури (пункти пропуску для залізничного, морського, річкового, поромного та повітряного сполучення) і на Державну фіскальну службу (пункти пропуску для автомобільного сполучення).

На переконання позивача за зустрічним позовом, оспорюваний пункт договору оренди, який закріплює обов`язок орендаря ОКПП «Київ» (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, суперечить зазначеним вище вимогам п. 8 постанови КМУ № 100 від 22.02.1994 р., яка є спеціальним законодавством, що регулює ці правовідносини, і, відповідно, пункт 6.5 договору № 2164, що їй не відповідає, є недійсним.

Оцінюючи подані сторонами за зустрічним позовом докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди формується на підставі примірного договору оренди, що затверджується: Кабінетом Міністрів України - щодо майна державної власності; представницькими органами місцевого самоврядування - щодо майна комунальної власності.

Договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 2164 було укладено між Військовою частиною НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях 01.10.2018 р. та викладено в новій редакції від 03.11.2021 р. на підставі примірного договору оренди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження примірних договорів оренди державного майна» № 820 від 12.08.2020 р.

Згідно з оспорюваним п. 6.5 договору оренди (в редакції, що діє з 03.11.2021 р.) протягом п`яти робочих днів з дати укладення цього договору балансоутримувач зобов`язаний надати орендарю для підписання: два примірники договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідно до примірного договору, затвердженого наказом Фонду державного майна, та/або проекти договорів із постачальниками комунальних послуг, якщо стосовно об`єкта оренди такими постачальниками комунальних послуг відкриті окремі особові рахунки або якщо окремі особові рахунки були відкриті на попереднього користувача майном. Орендар зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту отримання примірників договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю: підписати і повернути балансоутримувачу примірник договору; або подати балансоутримувачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем за договором. Орендар зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту отримання від балансоутримувача відповіді на свої зауваження, яка містить документальні підтвердження витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем, підписати і повернути балансоутримувачу примірник договору. Орендар вживає заходів для укладення із постачальниками комунальних послуг договорів на постачання відповідних комунальних послуг протягом місяця з моменту отримання проектів відповідних договорів від балансоутримувача. Орендар зобов`язаний надати балансоутримувачу копії договорів, укладених із постачальниками комунальних послуг.

Окрім того, за умовами п. 3.1 договору оренди (в редакції, що діє з 03.11.2021 р.), дійсність якого не оспорюється зустрічним позивачем, до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальником комунальних послуг в порядку, визначеному п. 6.5 цього договору.

За висновком суду, зміст договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р. не суперечить Цивільному кодексу, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відхиляючи посилання зустрічного позивача на невідповідність пункту 6.5 договору оренди, яким на орендаря покладено обов`язок щодо підписання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, приписам п. 8 постанови КМУ № 100 від 22.02.1994 р., суд відзначає, що вказане відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю не є проведенням роботи, пов`язаної з обладнанням, утриманням і ремонтом приміщень у пунктах пропуску через державний кордон, яке згадуваним вище пунктом 8 постанови КМУ № 100 від 22.02.1994 р. покладено на Мінінфраструктури.

Водночас, безпосередньо обов`язок з відшкодування витрат балансоутримувача та витрат на комунальні послуги покладений на орендаря наведеним више пунктом 3.1 договору оренди, який зустрічним позивачем не оспорюється.

Також слід відзначити, що сторони, які укладали даний договір оренди, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Договір оренди вчинений у формі, встановленій законом, та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За наявними матеріалами справи суд констатує, що жодних заперечень щодо змісту договору оренди (у тому числі - пункту 6.5) орендарем при його укладенні висловлено не було.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином, укладаючи договір оренди і, в подальшому, підписуючи його в новій редакції від 03.11.2021 р., Військова частина НОМЕР_1 (з урахуванням положень ст.ст. 179, 180 ГК України, ст. 203 ЦК України) погодилась з усіма умовами, викладеними в зазначеному договорі, та взяла на себе зобов`язання, зокрема, відшкодовувати витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Отже, як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, договір оренди був укладений з дотриманням положень, встановлених ст. 203 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим підстави для визнання недійсним пункту 6.5 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164, є відсутніми.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги у даній справі є недоведеними і необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог позивача за первісним позовом у даній справі про визнання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в наданій редакції, слід зазначити наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Як зазначалося вище, за приписами ч.ч. 3, 4 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Загальний порядок укладення договорів встановлений ст. 181 Господарського кодексу України та ст. 638 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання.

Статтею 187 ГК України встановлено, що спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо задоволення первісних позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Укладений між РВ ФДМУ по Київській області та Військовою частиною НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р. (викладений у подальшому в новій редакції, що діє з 03.11.2021 р.) є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до статей 173, 174 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Отже, Військова частина НОМЕР_1 (ОКПП «Київ»), як орендар, виходячи з умов п.п. 3.1, 6.5 договору оренди (в редакції від 03.11.2021 р.) зобов`язана укласти з балансоутримувачем майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю (договір про відшкодування витрат).

Поряд з цим, слід відзначити, що нарахування орендної плати і витрат на утримання майна і надання комунальних послуг на даний час врегульовано Методикою розрахунку орендної плати за державне майно, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 28.04.2021 р. (на момент укладення договору оренди діяли положення Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 р., яка втратила чинність 19.06.2021 р. у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 28.04.2021 р.).

Так, пунктом 5 Методики розрахунку орендної плати за державне майно, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 28.04.2021 р., встановлено, що відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна (у тому числі - місць загального користування та прибудинкової території) та надання комунальних послуг орендарю здійснюється відповідно до договору, укладеного між балансоутримувачем та орендарем, примірна форма якого затверджується Фондом державного майна України.

Наказом Фонду державного майна України № 1774 від 23.08.2000 р. затверджено Примірний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

З матеріалів справи слідує, що балансоутримувачем ДП «МА «Бориспіль» було ініційовано перед орендарем - Військовою частиною НОМЕР_1 (ОКПП « Київ ») укладення двостороннього договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Як зазначалося вище, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частина 7 статті 179 ГК України).

Особливості укладання господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені статтею 184 ГК України.

Відповідно до частини 3 статті 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Враховуючи норми, встановлені статтею 179 ГК України, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладання договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування, то таке укладання є обов`язковим.

З матеріалів справи вбачається, що Військова частина НОМЕР_1 (ОКПП « Київ ») тривалий час не виконує зобов`язання за укладеним договором оренди в частині укладення договору про відшкодування витрат, що є порушенням вимог чинного законодавства та умов цього договору.

При цьому, при укладенні та підписанні договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 жодних заперечень чи незгоди щодо окремих умов, зокрема, і викладених у пункті 6.5 договору, зі сторони Військової частини НОМЕР_1 (ОКПП « Київ ») висловлено не було.

Суд констатує, що доказів повного чи часткового відхилення орендарем запропонованої первісним позивачем редакції договору про відшкодування витрат у передбачений чинним законодавством спосіб до матеріалів справи також не надано.

Отже, встановлене договором оренди (у редакції від 03.11.2021 р.) зобов`язання орендаря щодо відшкодування витрат на утримання орендованого майна та відшкодування комунальних послуг є обов`язковим для виконання, і, як наслідок, обов`язок орендаря щодо укладання договору про відшкодування витрат є наявним у зв`язку з укладанням договору оренди.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача за первісним позовом на пункт 8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р. «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства», яким передбачено, що проведення роботи, пов`язаної з обладнанням, утриманням і ремонтом у пунктах пропуску через державний кордон приміщень для виконання зазначених видів контролю та службових приміщень для розміщення відповідних прикордонних підрозділів, митних та інших установ, що здійснюють контроль на державному кордоні (крім облаштування інженерними, технічними засобами для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю), покладається на Міністерство інфраструктури (пункти пропуску для залізничного, морського, річкового, поромного та повітряного сполучення), з огляду на таке.

Пунктом 9 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 751 від 18.08.2010 р., визначено, що окремий контрольно-пропускний пункт призначений для організації та здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів, призначений для організації та здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів. Окремий контрольно-пропускний пункт виконує поставлені завдання на території пунктів пропуску (пунктів контролю) через державний кордон України або поза їх межами в порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до підпункту 30 пункту 3 Положення про Мінінфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 460 від 30.06.2015 р., згідно покладених на Мінінфраструктури завдань Міністерство проводить роботи, пов`язані з будівництвом, обладнанням, утриманням і ремонтом у пунктах пропуску через державний кордон приміщень для виконання зазначених видів контролю та службових приміщень для розміщення відповідних прикордонних підрозділів, митних та інших установ, що здійснюють контроль на державному кордоні (крім облаштування інженерними, технічними засобами для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю).

Таким чином, на Мінінфраструктури покладено проведення роботи, пов`язаної, зокрема, з утриманням приміщень пунктів пропуску через державний кордон, в яких можуть розміщуватись та здійснювати свою діяльність прикордонні підрозділи, митні та інші установи.

Водночас, ані положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р. «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства», ані Положенням про Міністерство інфраструктури України останнє не зобов`язано відшкодовувати витрати балансоутримувачів державного майна, що передається в оренду під пункти пропуску через державний кордон України, та здійснювати оплату комунальних послуг, що споживаються зазначеними підрозділами та установами, які здійснюють прикордонний контроль.

Поряд з цим, посилання Військової частини НОМЕР_1 на неможливість укладення договору про відшкодування витрат в наданій балансоутримувачем редакції (та обізнаність із цим балансоутримувача), зокрема, через неможливість визначення кількості осіб, що перебувають одночасно в приміщеннях пункту пропуску, а також неможливість встановлення окремих лічильників для здійснення належного обліку електроенергії в різних місцях пункту пропуску, відхиляються судом як такі, що не підтверджені будь-якими доказами.

Таким чином, первісні позовні вимоги балансоутримувача державного майна за договором оренди - ДП «МА «Бориспіль» щодо визнання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в наданій редакції є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення первісних позовних вимог Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" у повному обсязі.

Згідно з приписами ч. 9 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 р. Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Слід зазначити, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін (у тому числі - щодо меж території пункту пропуску та фінансування Адміністрації Державної прикордонної служби України) була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду щодо наявності підстав для задоволення первісного позову та відсутності підстав для задоволення зустрічного позову не спростовує.

Щодо розподілу витрат зі сплати судового збору суд зазначає наступне.

Витрати зі сплати судового збору за первісним позовом відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача за первісним позовом.

Витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Первісний позов Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (АДРЕСА_2) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м. Київ, пр-т Голосіївський, 50), за участі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14), про визнання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в наданій редакції - задовольнити повністю.

2. Визнати договір про відшкодування про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в наступній редакції (з додатками, які додаються):

«Договір № ______________

про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю

с. Гора «___»___________20____
ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «БОРИСПІЛЬ» (скорочене найменування - ДП МА «БОРИСПІЛЬ»), іменоване далі - Балансоутримувач, в особі директора з комерційної діяльності та стратегічного розвитку Хижняка Сергія Сергійовича, який діє на підставі довіреності № 01-22/7-381 від 15.11.2021, з однієї сторони,

та

Військова частина НОМЕР_1 (скорочене найменування - В/ч НОМЕР_1 ), далі - Споживач, в особі начальника ОКПП «Київ» Трофіменка Олега Володимировича, який діє на підставі Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, з другої сторони, далі разом іменовані - Сторони, а кожна окремо - Сторона, уклали цей договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю (далі - Договір) про наступне:

1. Предмет і ціна Договору

1.1 У зв`язку з укладанням між РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях Орендарем договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, № 2164 від 01.10.2018 в редакції від 03.11.2021 (далі - договір оренди), Орендарем отримано в строкове платне користування:

- приміщення № 124, №№ 126-153, №№ 219-232, № 235, № 236, № 342 загальною площею 736,70 кв.м на 2-му поверсі пасажирського терміналу «D»;

- приміщення №№ 229-231, № 259 загальною площею 58,30 кв.м на 1-му поверсі пасажирського терміналу «D»;

- приміщення № 78 загальною площею 26,20 кв.м на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D»;

- приміщення № 32 площею 14,20 кв.м на 4-му поверсі будівлі аеровокзалу терміналу «Б»;

- приміщення № 2, № 3, № 41, №№ 45-48, №№ 103-123, №№ 125-133, № 191, № 192 загальною площею 622,20 кв.м на 2-му поверсі будівлі аеровокзалу терміналу «Б»;

- приміщення № 93, № 94, № 178, № 238 загальною площею 43,50 кв.м на 1-му поверсі будівлі аеровокзалу терміналу «Б»

(далі - Майно або приміщення), які Орендар використовує з метою розміщення структурних підрозділів військової частини НОМЕР_1 (ОКПП «Київ»):

1.1.1 Балансоутримувач надає, а Орендар отримує та оплачує послуги, перелік, вартість (ціну), далі - вартість, яких визначено додатком №1 до Договору, далі - Послуги.

1.1.2 Балансоутримувач забезпечує технічну можливість для під`єднання обладнання Орендаря до електричних мереж Балансоутримувача з метою передачі Орендарю електричної енергії, а Орендар відшкодовує витрати Балансоутримувача за цінами (тарифами) наведеними у Таблиці № 2 додатку 1 до Договору.

Надання послуг та забезпечення технічної можливості для під`єднання обладнання Орендаря до електричних мереж Балансоутримувача, з метою передачі Орендарю електричної енергії, далі, також, іменуються Послуги.

1.1.3 Фінансування Орендаря здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Загальна вартість Договору на 2022 рік визначається в межах ліміту в розмірі оплати Послуг, та складає ____ грн _____ коп (_________________гривні _________ коп) з урахуванням ПДВ, з них:

Виробництво, транспортування та постачання теплової енергії грн
Забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці грн
Прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходівгрн
Використання води для прибирання орендованого майна самостійногрн
Відшкодування вартості спожитої електричної енергіїгрн
(інформація в п. 1.1.3 Договору зазначається Споживачем в день підписання Договору).

У випадку зміни вартості Послуг та обсягів Послуг або перевищення вищезазначеного ліміту, Сторони складають відповідну додаткову угоду, а Орендар зобов`язується оплатити фактично отримані Послуги в повному обсязі згідно з діючими вартостями.

1.2 Нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

1.3 Сплата за Послуги здійснюється Орендарем з 01.10.2018.

1.4 Розмір оплати за Послуги залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат Балансоутримувача, пов`язаних з обсягом Послуг в період їх надання, якості Послуг та інших випадків, передбачених чинним законодавством України.

1.5 При порушенні Балансоутримувачем умов Договору щодо ненадання або надання не в повному обсязі Послуг, зниження їх якості, Сторони протягом двох календарних днів після порушення складають та підписують Акт-претензію, в якому зазначаються терміни, види відхилення показників у наданні Послуг тощо. Балансоутримувач протягом трьох робочих днів після підписання Акту-претензії вирішує питання про перерахунок платежів або видає Орендарю обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій Орендаря вирішуються в суді. Орендар має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

1.6 В разі припинення надання в строкове платне користування Майна, нарахування оплати за Послуги відбувається до дати фактичного повернення Майна (включно), що фіксується Сторонами у відповідному Акті повернення з оренди нерухомого іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності (далі - Акт повернення з оренди) до договору оренди.

1.7 Точкою розподілу, в якій відбувається розмежування балансової належності системи електропостачання та експлуатаційної відповідальності Сторін, є місце підключення обладнання Орендаря до мереж Балансоутримувача. Орендар наказом призначає відповідальну особу за справний стан та безпечну експлуатацію електрообладнання та мереж, та копію наказу надає Балансоутримувачу.

1.8 Вартість Послуг може змінюватись у разі зміни витрат Балансоутримувача, пов`язаних з наданням цих Послуг, та інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Балансоутримувач зобов`язаний повідомити Орендаря у письмовій формі (рекомендованим листом з повідомленням, електронною поштою, або вручити уповноваженій особі під підпис) не пізніше, ніж за 15 календарних днів до введення їх в дію, а Орендар зобов`язаний прийняти їх для розрахунків. Даний лист буде вважатися невід`ємною частиною Договору. При цьому Сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних дій щодо внесення змін в Договір.

Якщо не пізніше ніж за 5 календарних днів до дня введення нової вартості в дію Орендар не повідомить письмово Балансоутримувача про відмову прийняття до розрахунку нової вартості Послуг, вона вважається прийнятою.

Якщо Орендар не приймає нову вартість, про це він письмово повинен повідомити Балансоутримувача до дня введення в дію нової вартості. В такому разі, Балансоутримувач має право розірвати Договір в односторонньому порядку з дати введення в дію нової вартості Послуг. Балансоутримувач інформує Орендаря про розірвання Договору листом, який буде вважатися невід`ємною частиною Договору. При цьому Сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних додаткових дій щодо розірвання Договору.

1.9 При виникненні у Орендаря місячної заборгованості (повної або часткової) Балансоутримувач в односторонньому порядку залишає за собою право призупинити надання Послуг за Договором до повного погашення Орендарем заборгованості. Сплата за Послуги, що надаються централізовано для всієї будівлі пасажирського терміналу «D» та будівлі аеровокзалу терміналу «Б» і надання яких технічно неможливо припинити для його орендованої частини (Майна), здійснюється Орендарем на умовах і в порядку, встановленому цим Договором.

1.10 В разі виникнення 2-х місячної заборгованості (повної або часткової) за Договором, Балансоутримувач має право розірвати Договір в односторонньому порядку, про що Балансоутримувач листом, який буде вважатися невід`ємною частиною Договору, повідомляє Орендаря. При цьому Сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних додаткових дій щодо розірвання Договору. Питання погашення заборгованості буде вирішене у порядку, встановленому чинним законодавством України.

2 Обов`язки Сторін

2.1 Балансоутримувач зобов`язується:

2.1.1 Надавати Орендарю визначені Договором Послуги.

2.1.2 Забезпечити технічну можливість для під`єднання обладнання Орендаря до електричних мереж Балансоутримувача та передачі Орендарю електричної енергії в межах 225 кВт потужності по 1 класу напруги (ступінь напруги 0,4 кВ).

2.1.3 Надавати Орендарю необхідну інформацію та фіксувати звернення його представників в разі виникнення аварій або тимчасового припинення надання Послуг.

2.1.4 Забезпечувати здійснення обслуговування своїх мереж, профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів обладнання, яке використовується для надання Послуг, відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

При цьому в разі виходу з ладу приладів обліку енергоносіїв, які є власністю Орендаря, або виникнення необхідності їх повірки, Орендар зобов`язаний своєчасно за свої кошти знімати, здійснювати їх заміну та/або ремонт та/або повірку з попереднім письмовим повідомленням Балансоутримувача.

2.1.5 Не пізніше, ніж за 5 (п`ять) робочих днів до початку профілактичного, поточного або капітального ремонту обладнання, яке використовується для надання Послуг, письмово попереджати про це Орендаря.

2.1.6 Щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, виставляти Орендарю рахунок-фактуру (далі - Рахунок) за надані Послуги за звітний місяць та складати Акт приймання - здачі виконаних Послуг (далі - Акт), який є контрольним та звітним документом Сторін щодо надання-отримання Послуг та їх якості.

2.1.7 Своєчасно здійснювати актуалізацію виробничо-технологічних документів, якими встановлюються правила, порядки, вимоги діяльності/знаходження Орендаря на території Балансоутримувача, на офіційному веб-сайті ДП МА «Бориспіль» www.kbp.aero в розділі Партнерам/Оренда/Регулювання діяльності орендарів на території аеропорту.

2.2 Орендар зобов`язується:

2.2.1 Своєчасно здійснювати розрахунки за Договором.

2.2.2 Щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії Балансоутримувача Рахунок та Акт. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання Рахунку та Акту. Датою отримання Рахунку та Акту вважається 15 (п`ятнадцяте) число кожного місяця незалежно від дати їх фактичного отримання. Сплата Рахунку здійснюється Орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця. У разі затримки при здійсненні розрахунку за надані Послуги у зв`язку з не проведенням платежів відповідним органом Державної казначейської служби України, термін оплати продовжується до моменту проведення платежів (при умові надання Орендарем документального підтвердження затримки проведення платежів).

Підписаний Акт Орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію Балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт не буде повернутий Балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним Сторонами.

Акт підписується керівниками Сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень). Підписання Акту Орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих Послуг.

2.2.3 Не перешкоджати доступу до Майна представників Балансоутримувача для проведення огляду обладнання, яке використовується для надання Послуг, для профілактики або усунення аварій, недоліків, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку.

2.2.4 Відшкодовувати у встановленому порядку усі документально підтверджені збитки від пошкодження елементів Майна, які сталися з вини Орендаря або осіб, які з ним працюють.

2.2.5 У разі відсутності в Майні приладів обліку електроносіїв, згідно з технічними умовами, одержаними в службі управління нерухомістю Балансоутримувача, за свої кошти придбати та встановити в Майні електролічильники. Орендар повинен мати акт Державної повірки лічильника. При встановленні лічильника Орендар зобов`язаний викликати представника Балансоутримувача для його опломбування. Представниками Сторін складається Акт приймання вузла обліку на комерційний облік та Акт збереження пломб розрахункового обліку енергоносіїв. Орендар відповідає за своєчасну повірку лічильників.

2.2.6 Щомісяця, за Графіком зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА «Бориспіль» (Додаток № 2) о 9:00 останнього числа календарного (поточного) місяця знімати показники приладів обліку та надавати письмовий звіт про використання електроенергії за поточний місяць в службу головного енергетика Балансоутримувача (тел./факс 281-71-77, тел./факс 281-74-20) до 12:00 останнього числа кожного місяця. Розрахунковим періодом є календарний (поточний) місяць.

Зразок Звіту про використання електроенергії (Додаток № 3) додається. Тимчасово, до встановлення лічильників, Орендар відшкодовує вартість спожитої електричної енергії згідно з Розрахунком споживання електроенергії згідно встановленої Військовою частиною НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ») (Додаток № 6).

2.2.7 В разі ненадання звіту про використані енергоносії, сплата за спожиту Орендарем енергію визначається згідно пункту 3 Графіку зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА «Бориспіль» (Додаток № 2). Раз на півроку представник Балансоутримувача у присутності представника Орендаря проводить контрольне зняття показників лічильників, про що складається акт, та направляється на затвердження Орендарю. Якщо протягом 10-ти календарних днів Акт про контрольне зняття показників лічильників не буде повернутий Балансоутримувачу, він вважається підписаним Сторонами.

2.2.8 Призначити відповідальну особу за технічний стан та безпечну експлуатацію електрообладнання та мереж Наказом по підприємству Орендаря, надсилаючи копію Наказу при кожному новому призначенні. Відповідальність за стан та обслуговування мереж та обладнання, яке знаходиться на балансі Орендаря, несе Орендар.

2.2.9 Нести повну відповідальність за технічний стан і безпечну експлуатацію свого обладнання, за дотримання правил технічної експлуатації та безпечної експлуатації усіх типів установок, за випадки травматизму в орендованому Майні.

2.2.10 В разі застосування до Балансоутримувача штрафних санкцій компетентними контролюючими органами за порушення Орендарем «Правил роздрібного ринку електричної енергії», «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж», останній зобов`язаний компенсувати Балансоутримувачу пов`язані з цим витрати протягом 10 банківських днів з дня надсилання Балансоутримувачем Орендарю відповідного письмового повідомлення. У разі прострочення встановленого цим пунктом строку, Орендарю нараховується пеня за кожний день прострочення, включаючи день оплати, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня.

2.2.11 Своєчасно інформувати Балансоутримувача про виявлені пошкодження, недоліки, несправності Майна, що орендується.

2.2.12 Надавати Балансоутримувачу перелік електрообладнання та кількість працюючих згідно прикладеної до Договору форми (Додаток № 4).

У разі зміни кількості працюючих в орендованому майні та/або кількості, потужності, режиму роботи електрообладнання, своєчасно підготувати новий перелік, підписати відповідальною особою, та передати в службу головного енергетика Балансоутримувача для внесення відповідних змін в Договір щодо передачі Орендарю величини потужності електричної енергії та забезпечення його працівників санітарно - гігієнічними умовами праці.

2.2.13 У разі припинення споживання електричної енергії внаслідок звільнення Орендарем орендованого майна, останній письмово повідомляє про це службу головного енергетика Балансоутримувача з зазначенням запланованої дати звільнення для зняття останніх показників приладів обліку та припинення передачі електричної енергії. Після чого, представник Балансоутримувача знімає останні показники засобів обліку, припиняє передачу електричної енергії та Сторони підписують Акт відключення електроустановки від діючої електромережі.

2.2.14 Ознайомити під підпис персонал, який працює на території ДП МА «Бориспіль», з Переліком предметів та речовин, заборонених для переміщення через контрольно-пропускні пункти до зони обмеженого доступу, що охороняється ДП МА «Бориспіль» (Додаток № 5) та забезпечити його неухильне виконання. При прийомі на роботу нових працівників ознайомлювати з Додатком № 5.

2.2.15 У разі припинення договору оренди Орендар зобов`язаний повернути приміщення Балансоутримувачу у строки та в порядку, передбачені договором оренди.

2.2.16 У разі неповернення Майна Орендарем у встановлені строки та створення перешкод у доступі до Майна представників Балансоутримувача з метою складення акта повернення з оренди, Орендар несе відповідальність передбачену договором оренди.

2.2.17 Дотримуватися встановлених законодавством вимог пожежної безпеки та нести відповідальність за їх порушення.

2.2.18 Дотримуватись вимог та нести відповідальність за порушення Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» від 11.03.2019 № 01-35-16 (знаходяться на сайті Балансоутримувача за посиланням: www.kbp.aero), далі - Правила від 11.03.2019 № 01-35-16, які є обов`язковими для виконання усіма суб`єктами господарювання, що знаходяться та/або здійснюють свою діяльність в аеропорту «Бориспіль».

2.2.19 Дотримуватись вимог і нормативів екологічної безпеки чинної редакції Правил від 11.03.2019 № 01-35-16.

2.2.20 Під час провадження діяльності на території Балансоутримувача персонал Орендаря зобов`язаний виконувати вимоги авіаційної безпеки.

2.2.21 Дотримуватись вимог Положення про перепустки Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

2.2.22 Забезпечити дотримання працівниками Орендаря виробничо-технологічних документів, якими встановлюються правила, порядки, вимоги діяльності/знаходження Орендаря на території Балансоутримувача (розміщені на офіційному веб-сайті ДП МА «Бориспіль» www.kbp.aero в розділі Партнерам/Оренда/Регулювання діяльності орендарів на території аеропорту).

3 Права Сторін

3.1 Балансоутримувач має право:

3.1.1 На цілодобовий безперешкодний доступ уповноважених осіб Балансоутримувача до Майна, для профілактики обладнання, яке використовується при наданні Послуг, або усунення аварій, недоліків, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку.

3.1.2 Стягнути в установленому порядку суми всіх документально підтверджених збитків від пошкодження елементів обладнання, що використовується для надання Послуг, які сталися з вини Орендаря або осіб, що з ним працюють.

3.1.3 В разі виявлення несправності електролічильника, Балансоутримувач здійснює перерахунок обсягу фактично спожитої Орендарем електроенергії відповідно до чинного законодавства України.

3.1.4 Вимагати від Орендаря своєчасної оплати згідно з пунктом 2.2.2 Договору.

3.2 Орендар має право:

3.2.1 Вимагати при потребі від Балансоутримувача позапланового огляду обладнання, яке використовується для надання Послуг, з метою виявлення його стану.

3.2.2 У відповідності до загальновизначених методів вимірювати обсяги та визначати якість наданих Послуг. В разі виявлення їх невідповідності умовам Договору, негайно повідомляти про це Балансоутримувача.

4 Відповідальність і вирішення спорів

4.1 За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

4.2 Орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих Послуг сплачувати Балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим Договором, включаючи день оплати.

4.3 Спори, які виникають за цим Договором або в зв`язку з ним, вирішуються в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

4.4 У разі застосування пені/штрафу, Сторона, яка допустила порушення зобов`язання за Договором, повинна сплатити суму пені/штрафу, у тому числі (але не обмежуючись), на підставі окремо виставленого у кожному випадку рахунку-фактури, протягом 10-ти (десяти) банківських днів з дати його отримання. Рахунки-фактури направляються Стороні, яка допустила порушення зобов`язання за Договором, факсимільним зв`язком або електронною поштою, оригінал із супровідним листом поштою (рекомендованим з повідомленням). Датою отримання рахунків-фактур Стороною, яка допустила порушення зобов`язань за Договором, вважається дата їх направлення іншою Стороною факсимільним зв`язком або електронною поштою.

5 Обставини непереборної сили (Форс-мажор)

5.1 Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків, передбачених Договором, якщо це є наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладення Договору в результаті подій надзвичайного характеру, які жодна з Сторін не могла ні передбачити, ні попередити, включаючи, але не обмежуючись переліченим: пожежі, повені, землетруси, воєнні дії, страйки, що перешкоджають виконанню договірних зобов`язань у цілому або частково, якщо ті обставини безпосередньо вплинули на виконання обов`язків, передбачених Договором, на період їх дії, далі - Форс-мажор.

5.2 Сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за Договором, зобов`язана у письмовій формі повідомити іншу Сторону протягом 14 календарних днів з моменту настання Форс-мажору. Відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну Сторону права посилатись на Форс-мажор у майбутньому.

5.3 Якщо дія Форс-мажору триває більше 30 календарних днів, кожна з Сторін має право на розірвання Договору і не несе відповідальності за таке розірвання за умови, що вона повідомить про це іншу Сторону не пізніше, як за 20 календарних днів до розірвання.

Достатнім доказом дії Форс-мажору є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим органом України.

6 Строк чинності, умови припинення дії Договору

6.1 Договір набирає чинності з моменту укладання та діє до 31.07.2024 включно, а в частині оплати - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Датою укладання Договору вважається пізніша дата, якщо Договір підписувався Сторонами окремо.

6.2 Сторони домовились, що відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, умови Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 01.10.2018.

6.3 Договір припиняє свою дію:

6.3.1 з дати припинення орендних відносин по Договору оренди, що підтверджується підписанням відповідного Акту повернення з оренди;

6.3.2 за рішенням суду, у випадках, передбачених чинним законодавством України;

6.3.3 в інших випадках, передбачених цим Договором або чинним законодавством України.

6.4 Договір може бути достроково розірваний за взаємною згодою Сторін. Розірвання Договору в односторонньому порядку допускається у випадках, передбачених цим Договором або чинним законодавством України.

6.5 Балансоутримувач має право на розірвання Договору в односторонньому порядку за наявності хоча б однієї з таких підстав:

6.5.1 у разі виникнення у Орендаря 2-місячної заборгованості (повної або часткової) за надані Послуги (відповідно до п.1.10 Договору);

6.5.2 з дати введення в дію нової вартості надання Послуг, якщо Орендар не прийняв її до розрахунків у порядку, передбаченому п.1.8 Договору;

6.5.3 за ініціативою Балансоутримувача при попередженні Орендаря за два тижні до дати розірвання.

6.6 У випадках, передбачених п.6.5 Договору, Балансоутримувач направляє листа Орендарю, даний лист буде вважатися невід`ємною частиною Договору. При цьому Сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних додаткових дій щодо розірвання Договору. Договір вважається розірваним з дати, зазначеної Балансоутримувачем в листі.

7 Місцезнаходження та банківські реквізити Сторін

ОрендарБалансоутримувач
Військова частина НОМЕР_1 ДП МА "БОРИСПІЛЬ"
Місцезнаходження: 08307, Київська обл., м. Бориспіль; тел.: (04595) 5-78-68, ; факс: ; e-mail: ; ідентифікаційний код 14321475 П/р (IBAN): загальний фонд UA0014770 П/р (IBAN): спеціальний фонд UA0014770 в Державній казначейській службі УкраїниМісцезнаходження: 08300, Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7 тел. , факс e-mail: ідентифікаційний код 20572069 ІПН 44 п/р: НОМЕР_2 в філії АТ "Укрексімбанк" в м. Києві

8 Інші умови

8.1 Балансоутримувач має статус платника податку на прибуток на загальних умовах, передбачених Податковим кодексом України. Орендар є неприбутковою бюджетною організацією.

8.2 Взаємовідносини Сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України.

8.3 Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились не виконаними.

8.4 При зміні адреси для офіційних повідомлень, юридичних документів або банківських реквізитів, Сторони зобов`язані негайно письмово повідомити одна одну листом (рекомендованим з повідомленням), який буде вважатись невід`ємною частиною Договору. При цьому Сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних додаткових дій щодо внесення змін в Договір.

8.5 Передання окремих прав та обов`язків, як і Договору в цілому, третім особам без письмової згоди Балансоутримувача не допускається.

8.6 Сторони вносять зміни і доповнення до Договору шляхом підписання додаткових угод до нього, крім випадків, зазначених у пунктах 1.8, 8.4 та до Розділу 7 Договору, що вносяться листами, які будуть вважатись невід`ємними частинами Договору. При цьому Сторони визнають юридичну чинність таких листів та не здійснюють жодних додаткових дій щодо внесення змін в Договір.

8.7 Всі документи (листи, повідомлення, інша кореспонденція тощо), що будуть відправлені Балансоутримувачем на адресу Орендаря, вказану у Договорі, якщо інше не передбачено умовами Договору, вважаються такими, що були відправлені належним чином належному отримувачу до тих пір, поки Орендар письмово не повідомить Балансоутримувача про зміну свого місцезнаходження (із доказами про отримання Балансоутримувачем такого повідомлення). Уся кореспонденція, що направляється Балансоутримувачем, вважається отриманою Орендарем не пізніше 14 календарних днів з моменту її відправки Балансоутримувачем на адресу Орендаря, зазначену в Договорі, якщо інше не передбачено умовами Договору.

8.8 Сторони визначили місце виконання Договору: 08300, Україна, Київська область, Бориспільській район, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ДП МА «БОРИСПІЛЬ».

8.9 Кожна зі Сторін підтверджує, що має усі передбачені законодавством та установчими документами повноваження укласти Договір. Представник, який підписує Договір, має усі необхідні повноваження у відповідності з законодавством, установчими документами Сторони для того, щоб представляти Сторону та укладати від її імені Договір.

8.10 Договір укладено в 2-ох (двох) оригінальних примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін.

9 Додатки

9.1 Наступні Додатки до Договору є його невід`ємною і складовою частиною:

Додаток № 1 Перелік послуг, що надаються Орендарю на (в ) орендованому Майні;
Додаток № 2Графік зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА «Бориспіль»;
Додаток № 3Звіт про використання електроенергії - (зразок);
Додаток № 4 Перелік електрообладнання та кількість працюючих - (зразок);
Додаток № 5Перелік предметів та речовин, заборонених для переміщення через контрольно-пропускні пункти до зони обмеженого доступу, що охороняється ДП МА «Бориспіль» - (копія);
Додаток № 6Розрахунок споживання електроенергії згідно встановленої потужності Військовою частиною НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ»);
Додаток № 7Перелік об`єктів Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ»), що споживають електроенергію через мережі ДП МА «БОРИСПІЛЬ»;
Додаток № 8Загальна однолінійна схема Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ») в ДП МА «БОРИСПІЛЬ»;
Додаток № 9Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін.
·Наказ про призначення відповідальної особи за експлуатацію електроприладів (копія).
10 Підписи Сторін

Орендар Військова частина НОМЕР_1 _______________________________ «____»_______20__Балансоутримувач ДП МА «БОРИСПІЛЬ» _______________________________ «____»_______20___

Додаток № 2

до Договору №_____________

«____» ______________20 ___

ГРАФІК

зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА «Бориспіль»

1. Орендар знімає показники електролічильників о 9-00 годині кожного останнього дня календарного місяця.

2. Орендар зобов`язаний до 12:00 кожного останнього дня календарного місяця в ДП МА «Бориспіль», подати оригінал Звіту підписаний керівником підприємства або призначеною керівником повноважною особою та завірений печаткою (оригінали подати безпосередньо в канцелярію аеропорту за адресою: ДП МА «Бориспіль», аеропорт, адмінбудівля та СГЕ), а також обов`язково передати копію по тел./факс 281-74-20, 281-71-77. Звіти про використану електроенергію підписуються керівником підприємства або призначеною керівником повноважною особою за умови надання Балансоутримувачу копії документу, про надання таких повноважень.

3. У випадку не надання даних про спожиту електроенергію в зазначений строк, визначення використаної електроенергії здійснюється за середньодобовим споживанням за попередній період.

У разі наявності доступу до приладів обліку показники лічильників вносяться персоналом СГЕ в «Журнал зняття показників електролічильників» та можуть бути використані при визначенні обсягів використаної електроенергії Орендарем за розрахунковий період.

4. Орендар несе відповідальність за збереження розрахункових приладів та пломб на них.

Зняття, заміна або переустановлення розрахункових електролічильників, вимірювальних трансформаторів, зміна схеми електропостачання, а також підключення або відключення розрахункових приладів здійснюється з дозволу та в присутності представників Балансоутримувача (281-71-77), про що Орендар зобов`язаний у письмовій формі звернутись до Балансоутримувача. У випадку цих змін без відома Балансоутримувача, здійснюється перерахунок споживання відповідно до «Правил роздрібного ринку електричної енергії».

5. У випадку припинення споживання електроенергії Орендар зобов`язаний у письмовій формі звернутись до Балансоутримувача про відключення електроустановок від електроживлення, зняття кінцевих показників лічильників та складання відповідних актів.

Орендар «____»_____________20___Балансоутримувач «____»____________20___.

Решта додатків до договору, а саме:

Додаток № 1 до договору № 02.5-14/1- ___ від _____ "Перелік послуг, що надаються орендарю на (в) орендованому майні",

Додаток № 3 до договору № ____ від "__" _____ 20__ "Звіт про використання електроенергії підприємством",

Додаток № 4 до договору № ___ від "__" _____ 20__ "Служба головного енергетика (тел./факс 281-71-77) Перелік електрообладнання та кількість працюючих",

Додаток № 5 до договору від "Перелік 11.09.2020 № 99-35-20 Предметів та речовин, заборонених для переміщення через контрольно-пропускні пункти до зони обмеження доступу, що охороняється, ДП МА "Бориспіль"",

Додаток № 6 до договору №______ від _____ "Розрахунок споживання електроенергії згідно встановленої потужності Військовою частиною НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ"), (приміщення на 1-му, 2-му та 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" та приміщення на 1-му, 2-му та 4-му поверсі будівлі аеровокзалу терміналу "Б", загальною площею 1501,10 кв.м).",

Додаток № 7 до договору № _____ "__" _______20__ р. "Перелік об`єктів Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ"), що споживають електроенергію через мережі ДП МА "Бориспіль",

Додаток № 8 до договору № від " " 20 р. "Загальна однолінійна схема електропостачання Військова частина НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ") в ДП МА "Бориспіль"",

Додаток № 9 до договору № від "____20__" "Акт № ___ від "__" _____20__ р. Розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін",

які є невід`ємною частиною п. 2 резолютивної частини рішення, долучаються до судового рішення у паперовій формі, з огляду на технічну неможливість їх відтворення у системі "Діловодство спеціалізованого суду" ("ДСС").

3. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (АДРЕСА_2, код 20572069) 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні зустрічних позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (АДРЕСА_2), за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м. Київ, пр-т Голосіївський, 50), за участі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14), про визнання недійсним п. 6.5 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р., відмовити повністю.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06.03.2023 р.

Суддя В.М. Бабкіна