ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023м. ДніпроСправа № 904/3355/22

за позовом Фізичної особи-підприємця Зимненко Павла Юрійовича, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ.", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 488 332,41 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

ПРОЦЕДУРА

Фізична особа-підприємець Зимненко Павло Юрійович звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 488 332,41 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 500,00 грн та судовий збір.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Представник відповідача 14.10.2022 подав відзив на позов.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Судова система не припиняє працювати, але значна кількість повітряних тривог, відключення електроенергії, відсутність фінансування на поштові відправлення, призводить до збільшення часу розгляду судових справ.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв рішення по справі у нарадчій кімнаті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг № 1 від 03.06.2015. Позивачем надані послуги відповідачу на загальну суму 608 332,41 грн, які останній оплатив частково, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 488 332,41 грн.

Позиція відповідача

Відповідач зазначає, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України склалися форс-мажорні обставини, згідно яких з 24.02.2022 основні контрагенти відповідача припинили виконувати свої фінансові обов`язки згідно договорів, у зв`язку із чим відповідач втратив можливість сплачувати заборгованість за спірним договором.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Фізичною особою-підприємцем Зимненком Павлом Юрійовичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" (замовник) було укладено договір про надання послуг № 1 від 03.06.2015 (арк.с.14).

Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки з організації та надання послуг: «Консультування з питань комерційної діяльності й керування».

Цей договір набирає чинність з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2015 (пункт 5.1 договору).

Пунктом 5.2 договору передбачено, що договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік, в разі, якщо жодна зі сторін за 10 робочих днів до передбачу вальної дати його розірвання письмово не заявить про бажання його розірвати.

Матеріали справи не містять доказів направлення однією із сторін іншій стороні письмової заяви про розірвання договору, тому договір вважається пролонгованим.

На виконання умов договору, позивачем були надані, а відповідачем отримані послуги на загальну суму 608 332,41 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами актами здачі-прийняття робіт:

- № ОУ-0000014 від 25.11.2021 на суму 302 867,41 грн;

- № ОУ-0000015 від 15.12.2021 на суму 290 395,00 грн;

- № ОУ-0000016 від 15.12.2021 на суму 15 070,00 грн (арк.с.20-22).

Згідно пункту 4.1 договору платежі за договором здійснюються у безготівковій формі згідно виставлених рахунків на розрахунковий рахунок виконавця.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 608 332,41 грн (арк.с.17-19).

Відповідачем частково оплачені надані послуги на загальну суму 120 000,00 грн, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 488 332,41 грн, що також підтверджується підписаним обома сторонами актом звірки (арк.с.24).

Позивачем на адресу відповідача 09.09.2022 було направлено претензію (арк.с.26), в якій просив сплатити заборгованість у розмірі 488 332,41 грн.

На час прийняття рішення, доказів оплати наданих послуг у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини надання послуг.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строки, розмір та порядок оплати орендних платежів. Відповідно до пункту 4.1 договору та пункту 4 додатків, строк оплати орендних платежів є таким, що настав.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 1 та 2 статті 251 Цивільного кодексу України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 Цивільного кодексу України).

Згідно пункту 4.1 договору платежі за договором здійснюються у безготівковій формі згідно виставлених рахунків на розрахунковий рахунок виконавця.

Суд зазначає, що певний строк оплати сторонами у договорі не встановлений, тому відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки, позивач звертався до відповідача із претензією 09.09.2022, тому строк оплати наданих послуг є таким, що настав 16.09.2022.

Суд не приймає доводи відповідача, викладені у відзиві, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та пункту 3.1 Регламенту ТПП(2) форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Щодо встановлення факту настання форс-мажору, слід зазначити, що відповідно до 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", виключною компетенцією засвідчувати зазначену подію наділена Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) та її регіональні підрозділи.

Як випливає із наведеного, сам по собі факт існування обставини форс-мажором не є. Така обставина стане форс-мажорною лише у випадку, якщо особою буде доведено неможливість виконання через неї передбачених умовами договору зобов`язань.

Зважаючи на вищевикладене, саме сертифікат ТПП України підтверджує період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) і є належним доказом, який підтверджує неможливість належного виконання відповідачем своїх зобов`язань внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відтак, відповідачем не надано належних доказів настання форс-мажорних обставин (сертифікат ТПП України).

Станом на час розгляду справи доказів оплати наданих послуг у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 488 332,41 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо суми витрат на правничу допомогу

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Між Фізичною особою-підприємцем Зимненком Павлом Юрійовичем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ РАДНИК» (об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги від 08.09.2022 (арк.с.28).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу з питань судових справ.

Відповідно до пункту 4.1 договору, за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у погодженому окремо сторонами розмірі.

Згідно пункту 4.2 договору за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується сторонами.

Між Фізичною особою-підприємцем Зимненком Павлом Юрійовичем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ РАДНИК» (об`єднання) було укладено додаткову угоду № 1 від 08.09.2022 до договору про надання правової допомоги від 08.09.2022 (арк.с.30).

Пунктом 1 додаткової угоди передбачено, що винагорода адвокатського об`єднання зобов`язується надати клієнту таку правничу допомогу:

- складання та подавання претензії до ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ." За договором № 1 від 3.06.2015;

- складання та направлення позовної заяви у випадку відмови у задоволенні претензії.

На виконання умов договору, об`єднанням були надані послуги клієнту на загальну суму 6 500,00 грн, що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 22.09.2022, відповідно до якого найменування робіт:

- складання та подання претензії 1 500,00 грн;

- складання та подання позову 5 000,00 грн.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд звертає увагу на те, що в акті наданих приймання-передачі №1 від 22.09.2022 є послуга, яка не пов`язана з розглядом справи в тому сенсі, що її виконання для розгляду спору не було обов`язковим та необхідним. Так, складання та подання претензії не пов`язано з розглядом справи, оскільки направлення претензії не є обов`язковою для звернення до суду.

Тому ці витрати не входять до складу судових витрат, які підлягають розподілу, та не можуть бути покладені на відповідача.

Врахувавши викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу, поклавши іншу частину витрат на позивача.

Щодо суми судового збору

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір у розмірі 7 325,00 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ." (49026, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 47, кв. 54; ідентифікаційний код 30394727) на користь Фізичної особи-підприємця Зимненко Павла Юрійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) основний борг у розмірі 488 332,41 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн та судовий збір у розмірі 7 325,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя Я.С. Золотарьова