УХВАЛА

08 березня 2023 року

м. Київ

Справа № 908/401/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Банаська О. О. - головуючого, Білоуса В. В., Васьковського О. В.

розглянув матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ "Український інноваційний банк" з ринку Караченцева А. Ю.

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2021

у складі колегії суддів: Верхогляд Т. А. (головуючої), Білецької Л. М., Паруснікова Ю. Б.

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Поліскорм"

про визнання грошових вимог в розмірі 131 177 577,64 грн

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Господарському суді Запорізької області перебуває справа № 908/401/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Поліскорм", в якій постановою від 03.04.2018 боржника визнано банкрутом в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Паламаренко Є. П.

02.05.2018 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 131 177 577,64 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 заяву Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 131 177 577,64 грн відхилено у повному обсязі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" відмовлено, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 у справі № 908/401/18 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.12.2018 затверджено звіт ліквідатора, реєстр вимог кредиторів та ліквідаційний баланс банкрута, ліквідовано банкрута Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Поліскорм", провадження у справі закрито.

Постановою Верховного Суду від 02.06.2020 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" задоволено частково, скасовано ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у справі № 908/401/18, справу в частині розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Поліскорм" про визнання кредиторських вимог на суму 131 177 577,64 грн передано на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Ухвалою Господарського суду від 31.07.2020 частково задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріана Компані" про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 13.12.2018 у справі № 908/401/18 за нововиявленими обставинами, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.12.2018 у справі № 908/401/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Поліскорм" скасовано.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.08.2020 у справі № 908/401/18 в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" з грошовими вимогами до боржника в розмірі 131 177 577,64 грн. відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2021 (повний текст складено 01.08.2022) задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.08.2020 у справі № 908/401/18 скасовано, заяву Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" задоволено, визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Поліскорм" в розмірі 131 177 577,64 грн, з яких 67 472 396,93 грн забезпечені іпотекою (підлягають окремому включенню), 9 193 449,30 грн (4 черга задоволення), 14 511 731,41 грн (6 черга задоволення).

16.02.2023 Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ "Український інноваційний банк" з ринку Караченцева А. Ю. звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі № 908/401/18.

Одночасно, у касаційній скарзі скаржником порушено питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження та відстрочення сплати судового збору.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 908/401/18 визначено колегію суддів Верховного Суду: Банасько О. О. (головуючий), Білоус В. В., Васьковський О. В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 17.02.2023.

Щодо клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження

Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Оскаржена постанова Центрального апеляційного господарського суду прийнята 20.12.2021 (повний текст якої складено 01.08.2022), отже останній день строку, встановленого для оскарження судового рішення в касаційному порядку припадав на 22.08.2022.

Однак, касаційну скаргу подано 16.02.2023, тобто з порушенням строку на касаційне оскарження.

В обґрунтування заяви про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник посилається на обставини неповідомлення її про розгляд справи № 908/401/18 з огляду на те, що ПАТ "Український інноваційний банк" та уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ "Український інноваційний банк" з ринку не були учасниками зазначеної справи.

Так, скаржник посилається на обставини отримання ним копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі № 908/401/18 наданої у відповідь на запит від 04.01.2023 до Господарського суду Запорізької області лише 27.01.2023.

Так, скаржник вважає, що строк на касаційне оскарження має обраховуватись з 27.01.2023.

На підтвердження викладених обставин, скаржником надано копію запиту від 04.01.2023 № 1/23, адресованого до Господарського суду Запорізької області про направлення копії судового рішення, а також копію супровідного листа Господарського суду Запорізької області від 23.01.2023 про направлення на адресу скаржника копії оскарженої постанови разом із копією поштового конверта.

Зазначені обставини, на думку скаржника підтверджують наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до частини четвертої статті 293 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням інформації, наданої Центральним апеляційним господарським судом в листі від 06.03.2023 № 908/401/18/871/23 на запит Верховного Суду щодо залучення/незалучення Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ "Український інноваційний банк" з ринку до участі у справі № 908/401/18 під час апеляційного розгляду та надіслання/ненадіслання копії оскаржуваної постанови касатору, колегія суддів дійшла висновку про поважність наведених скаржником підстав пропуску строку на касаційне оскарження.

З огляду на зазначене та виходячи з положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права скаржника на доступ до суду та пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України про забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що строк на касаційне оскарження у даному випадку підлягає поновленню.

Щодо дотримання форми та змісту касаційної скарги

Разом з тим, перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання касаційної скарги у справі про банкрутство становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання заяв кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки, як встановлено з судових рішень у справі № 908/401/18 заяву кредитора подано до суду першої інстанції у 2018 році, відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня встановлено у розмірі 1 762,00 грн.

Отже, за подання до Верховного Суду касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі № 908/401/18 скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 7 048,00 грн (1 762,00 грн * 2 * 200%).

Натомість, скаржником доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі до касаційної скарги не надано.

Разом з тим, скаржник порушує питання щодо відстрочення сплати судового збору з огляду на визнання банку неплатоспроможним.

Розглянувши подане клопотання про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, з аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відтак, скаржник не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", а зазначені ним у заяві підстави не передбачені вказаною нормою.

Верховний Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Враховуючи положення статті 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Саме по собі посилання скаржника на неможливість сплатити судовий збір по причині відсутності коштів не є підставою для відстрочення сплати судового збору в силу приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір".

З вищевикладених міркувань колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною другою статті 174 ГПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, суд зазначає, що касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ "Український інноваційний банк" з ринку Караченцева А. Ю. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі № 908/401/18 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги, а саме надання:

- доказів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 7 048,00 грн.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення або неповне (неналежне) усунення зазначених недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292, 304, 326, Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ "Український інноваційний банк" з ринку Караченцева А. Ю. про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Поновити Публічному акціонерному товариству "Український інноваційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ "Український інноваційний банк" з ринку Караченцева А. Ю. пропущений строк на подання касаційної скарги.

3. Відмовити у задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

4. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ "Український інноваційний банк" з ринку Караченцева А. Ю. залишити без руху.

5. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

6. Попередити скаржника про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме у разі невиконання вимог ухвали, у строк встановлений судом, касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. В. Білоус

О. В. Васьковський