номер провадження справи 33/1/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2023 Справа № 908/2613/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченка М.В., розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування (вул. Борщагівська, буд. 154, м. Київ, 03056, ідентифікаційний код 33908322)

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО (просп. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код 13622789)

про стягнення суми

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Арсенал Страхування з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо про стягнення майнової шкоди в розмірі 16109,19 грн. на підставі полісу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо №ЕР 202770131.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 993, 1188 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України Про страхування, ст. 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2022 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою суду від 21.12.2022 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивач отримав копію ухвали суду 27.12.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

03.01.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків з доказами на виконання вимог суду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2613/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, присвоєно справі номер провадження 33/1/23. Встановлено відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву з доказами направлення відзиву позивачу - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив з доказами направлення заперечень позивачу - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, необхідно подати у строк до 08.02.2023.

Копію ухвали надіслано сторонам електронною поштою.

Відповідач отримав копію ухвали суду в електронному кабінеті 09.01.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 09.01.2023.

17.01.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнав позовні вимоги у розмірі 16 109,19 грн. та просить повернути позивачу 50% сплаченого судового збору на підставі ст. 130 ГПК України, зменшити витрати на оплату правничої допомоги до 1000,00 грн., відмовити у стягненні витрат на проведення експертизи у розмірі 10 000,00 грн., розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі представника відповідача.

Суд прийняв відзив до розгляду.

27.01.2023 від позивача на адресу суду надійшла заява про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат.

Суд прийняв заяву до розгляду.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

15.09.2021 між Приватним акціонерним товариством «СК «Арсенал Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» укладено договір страхування наземного транспорту №218/21-Тз/Дп/07/548/1,згідно з умовами якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «TOYOTA Саmrу», д/н НОМЕР_1 ,його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

30.12.2021 в м.Кривий Ріг, на вул. Чарівній, 1 Б сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewwo», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «TOYOTA Саmrу»,д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Daewwo», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.01.2022 у справі №215/183/22 ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП.

Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «TOYOTA Саmrу», д.н. НОМЕР_1 , були спричинені значні механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток.

Страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу 04.01.2022.

Заяву було розглянуто позивачем та складено страховий акт № 006.00008522-1 від 31.01.2022, Акт огляду транспортного засобу від 04.01.2022.

Згідно з рахунком №АС00000064 від 06.01.2022, наданим ТОВ «АЛМАЗ СІСТЕМ», вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 17 609,19 грн.

Розмір страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», на підставі умов договору страхування наземного транспорту, склав 17 609,19 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5992741 від 01.02.2022.

На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, мас до особи, відповідальної за завдані збитки.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewwo», д.н. НОМЕР_1 ,була застрахована ТДВ «СК «Кредо» (Поліс №ЕР 202770131, ліміт за шкоду майну-130 000, 00 грн., франшиза - 1500,00 грн.), ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства.

Позивач направив на адресу відповідача претензію на суму 17 609,19 грн. з додатками. Проте, відповіді на вказану претензію відповідач не надав, суму страхового відшкодування не сплатив.

Предметом розгляду вказаної справи (з урахуванням заяви про усунення недоліків) є вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 16 109,19 грн.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договорами страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

У ст. 9 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР Про страхування визначено, що страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно положень ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром)

Як свідчать матеріали справи, 30.12.2021 в м.Кривий Ріг, на вул. Чарівній, 1 Б сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewwo», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «TOYOTA Саmrу»,д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Daewwo», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.01.2022 у справі №215/183/22 ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП.

Вартість відновлювального ремонту застрахованого у позивача автомобіля склала 17 609,19 грн.

Позивачем виплачено за заявою страхувальника страхове відшкодування в сумі 17 609,19 грн., згідно з платіжним дорученням № 5992741 від 01.02.2022.

За приписами ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься у ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР Про страхування та у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ЦК України).

Як вже зазначалось, відповідно до постанови суду водія транспортного засобу «Daewwo», д/н НОМЕР_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП станом на момент ДТП була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО». Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/202770131 ліміт відповідальності 130 000,00 грн. за шкоду заподіяну майну, та франшиза 1 500,00 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України від Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У ст. 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідач не надав суду доказів виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі 16109,19 грн., позовні вимоги визнав.

За таких обставин, суд визнав обґрунтованими та задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 16 109,19 грн.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, щодо стягнення 10 000,00 витрат на проведення експертизи до уваги суду не приймаються, оскільки предметом розгляду даної справи є стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 16 109,19 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір за розгляд позовних вимог у даній справі складає 2481,00 грн.

Отже, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету 50% сплаченого судового збору в розмірі 1240,50 грн. після набрання судовим рішенням законної сили.

Решта судового збору в розмірі 1240,50 грн. відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо заяви позивача про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. суд зазначає таке.

16.02.2022 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 755/6297/21, провадження № 61-16884св21 (ЄДРСРУ № 103871578) досліджував питання щодо використання факсиміле замість особистого підпису при поданні процесуальних заяв до суду.

Чинне законодавство України нормативно не визначає поняття факсиміле, однак частина третя статті 207 Цивільного кодексу України встановлює, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-цифрового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (16.03.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 640/5124/19, адміністративне провадження №К/9901/32084/19 (ЄДРСРУ № 88245538).

Факсиміле з латині "facsimile" - зробити подібне. Фактично це печатка, кліше, що відтворює власноручний підпис, аналог останнього.

Підпис - це графічне накреслення, що позначає виконавця підпису та наноситься ним з метою посвідчення. Як почерковий об`єкт, підпис має характерні риси. Зокрема, це посвідчувальний знак обов`язково певної особи; виконується нею власноруч у вигляді графічного креслення; наноситься на документ з метою посвідчення різних фактів та подій.

Факсиміле це печатка, за допомогою якої відтворюється підпис, який є копією підпису уповноваженої особи. Факсиміле від власноручного підпису відрізняється тим, що відсутня можливість стверджувати, що документ містить дійсну волю особи, чий підпис відтворено.

Окрім того, використання факсимільного відтворення підпису для посвідчення процесуальних документів не передбачено чинним законодавством і, з огляду на імперативний метод правового регулювання кримінальної процесуальної діяльності (дозволено те, що прямо передбачено законом) є порушенням процесуальної форми (17.02.2021 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в рамках справи № 712/11592/18, провадження № 51-4347 км 20 (ЄДРСРУ № 95042534).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 916/3209/20 зазначено, що оскільки процесуальним законодавством за загальним правилом передбачено особисте звернення позивача до суду та власноручне підписання ним заяв по суті справи, то подання процесуальних заяв з використанням факсимільного відтворення підпису позивача (його представника), що є штампом із зображенням підпису та може бути виготовлений і використаний будь-ким, не відповідає приписам частини другої статті 4, статей 42, 46, частини другої статті 162 ГПК України та не може бути доказом волевиявлення особи на підписання відповідного документа.

Близьку за змістом правову позицію щодо застосування частини восьмої статті 42 та/чи частини другої статті 162 ГПК України за обставин факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи на процесуальних документах викладено у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 5027/805-б/2012, від 26.06.2018 у справі № 922/4478/16, від 23.11.2018 у справі № 5023/1668/11 врахування якої судами попередніх інстанцій у цій справі колегія суддів касаційної інстанції вважає обґрунтованим.

Процесуальним законодавством не передбачено інших способів звернення до суду, окрім особистого звернення заявника та підписання заяви/скарги уповноваженою особою, то подання заяви/скарги з використанням факсимільного відтворення підпису певної особи, який є фактично штампом із зображенням певного підпису фізичної особи не може бути доказом волевиявлення певної особи на підписання документа.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.05.2018 у справі №922/4590/16, від 23.11.2018 у справі №5023/1668/11, від 03.05.2018 у справі №922/1743/17, від 05.06.2018 у справі №5027/805-б/2012 та ухвалах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №826/811/17, від 26.01.2018 у справі № 903/546/17, від 26.01.2018 у справі №922/1743/17.

Тобто, заява/скарга має бути підписана власноручно, відтворення підпису за допомогою факсиміле або інших технічних засобів відтворення зображення підпису процесуальним законом не допускається, однак процесуальний документ може містити електронний цифровий підпис, прирівняний до власноручного підпису, відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Судом встановлено, що на вказаній заяві позивача відтворено підпис за допомогою факсиміле, що не є підтвердженням волевиявлення сторони.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для її задоволення та стягнення з відповідача 3 000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 130, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО (просп. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код 13622789) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування (вул. Борщагівська, буд. 154, м. Київ, 03056, ідентифікаційний код 33908322) страхове відшкодування в розмірі 16 109,19 грн. (шістнадцять тисяч сто дев`ять грн. 19 коп.), витрати на сплату судового збору в розмірі 1240,50 грн. (одна тисяча двісті сорок грн. 50 коп.).

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Повернути позивачу з Державного бюджету судовий збір у розмірі 1240,50 грн. ухвалою суду після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 10.03.2023.

Суддя М.В. Мірошниченко