ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2023 р. Справа№ 910/12680/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Банерс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2023

у справі № 910/12680/22 (суддя Р.В. Бойко)

за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Банерс"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест"

про звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі № 910/12680/22 Товариству з обмеженою відповідальністю "Банерс" (далі - ТОВ "Банерс", Товариство) повернуто зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства "Банк Альянс" про визнання недійсним договору застави з доданими до неї матеріалами.

Повертаючи зустрічну позовну заяву, суд виходив з того, що провадження у справі за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Банерс", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Дейвест" про звернення стягнення на предмет застави було відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2022, яка була надіслана 24.11.2022 та вручена відповідачеві 28.11.2022. Оскільки цією ж ухвалою останньому було встановлено строк на подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали, відповідно ТОВ "Банерс" повинне було подати відзив на позовну заяву в строк до 13.12.2022 включно.

Зваживши на те, що від ТОВ "Банерс" відзив надійшов до суду 13.12.2022, суд першої інстанції дійшов висновку, що поданий 11.01.2023 Товариством зустрічний позов у даній справі є таким, що поданий з порушенням частини 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), без клопотання чи заяви про поновлення процесуального строку для подачі зустрічного позову.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, 17.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Банерс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, вказуючи на незаконність ухвали, постановлення її з порушенням норм процесуального права, без встановлення усіх обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою, скаржник наголошує на тому, що чинне законодавство не передбачає обов`язкової письмової форми для заяви про поновлення процесуального строку; суд в порушення ч.4 ст. 182 ГПК України, виніс ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви передчасно, в день її надходження до суду, хоча підготовче судове засідання було призначено на наступний день (12.01.2023), в якому скаржник планував заявити усне клопотання про поновлення процесуального строку із наданням відповідних доказів; скаржник не мав об`єктивної можливості подати клопотання про поновлення процесуального строку через постійні тривоги в місті Києві, під час дії яких відділення АТ «Укрпошта» не працювали, а також через планові відключення електроенергії, що позбавляло можливості користуватися мережею Інтернет; також судом не враховано прийняте Радою адвокатів України 17.11.2022 рішення №148 щодо визнання поважними причини неприбуття чи припинення участі адвоката в судових засіданнях, які зумовлені наслідками війни, відповідно такі дії не є порушенням Правил адвокатської етики; оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції позбавив ТОВ "Банерс" конституційного права на звернення до суду.

17.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду від представника скаржника надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Банерс" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/12680/22, питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Банерс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі №910/12680/22 відкладено до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

01.02.2023 матеріали оскарження у справі №910/12680/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Банерс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі № 910/12680/22; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; учасникам апеляційного провадження встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу до 22.02.2023.

16.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Банк Альянс" надійшов відзив, у якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, підкреслюючи, що відповідачеві судом був встановлений розумний та достатній строк для подання відзиву на позовну заяву, протягом якого останній мав реальну можливість звернутися до суду із зустрічною позовною заявою; поновлення відповідачеві строку для пред`явлення зустрічного позову без встановлення для того поважних причин призведе до нівелювання принципу рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 180 ГПК України унормовано, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

У свою чергу, частиною 1 ст. 113 ГПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

За приписами частини 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Як вбачається з матеріалів оскарження, ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 відкрито провадження у даній справі, підготовче засідання призначено на 15.12.2022 та встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Вказана ухвала була направлена на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана останнім 28.11.2022, відтак ТОВ "Банерс" повинне було подати відзив на позовну заяву у строк до 13.12.2022 включно.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі констатував, що 13.12.2022 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва ТОВ "Банерс" надало відзив на позовну заяву, тобто у строк, визначений ухвалою суду, при цьому відповідачем були висловлені заперечення проти заявлених позивачем вимог з посиланням на ту обставину, що на момент звернення АТ "Банк Альянс" до суду із даним позовом, Банком вже було реалізовано позасудовий спосіб задоволення своїх кредиторських вимог шляхом здійснення 14.10.2022 реєстрацію відомостей про звернення стягнення на предмет застави за Договором застави обладнання №21-001-84/О від 04.10.2021. У відзиві відповідач також повідомив про орієнтовний розмір судових витрат у сумі 1 000,00 грн. на оплату поштових пересилань, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

11.01.2023 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Банерс" надійшов зустрічний позов до Акціонерного товариства "Банк Альянс" про визнання недійсним Договору застави обладнання №21-001-84/О від 04.10.2021, в обґрунтування якого Товариство вказує, що за своїм змістом пункт 5.7 Договору застави обладнання фактично встановлює, що цей договір також є договором купівлі-продажу майна з відкладальною обставиною, в той час як керівнику ТОВ "Банерс" не надавались повноваження на укладення договору застави, який передбачає безумовне відчуження майна товариства. Разом з тим, визначений у п. 5.7 Договору застави обладнання порядок передачі обтяжувачу права власності на предмет забезпечувального обтяження суперечить ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень". Товариство з обмеженою відповідальністю "Банерс" у зустрічній позовній заяві також повідомило, що очікує понести судові витрати у орієнтовному розмірі 1 000,00 грн. на оплату поштових пересилань.

Як вже зазначалось судом апеляційної інстанції вище, частина 1 статті 180 ГПК України надає відповідачеві право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Таким чином, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі правильно та вмотивовано вказав, що право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії (частина 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України).

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Таким чином пропущений процесуальний строк може бути поновлений лише за заявою учасника справи у разі, якщо суд визнає наведені причини пропуску цього строку поважними.

Виходячи з приписів наведених норм процесуального законодавства, враховуючи, що право подати відзив на позовну заяву у Товариства з обмеженою відповідальністю "Банерс" було обмежене строком до 13.12.2022 включно, суд першої інстанції правомірно зазначив, що поданий 11.01.2023 ТОВ "Банерс" до відділу діловодства Господарського суду міста Києва зустрічний позов у даній справі є таким, що поданий поза межами цього строку, тобто з порушенням встановленого законом строку на 28 календарних днів.

Як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви, така не містить будь-якої інформації про причини пропуску відповідачем строку для подання зустрічного позову, не долучалось до зустрічної позовної заяви і окремої заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Банерс" про поновлення процесуального строку.

За таких умов вирішення судом питання про прийняття до розгляду зустрічного позову могло мати місце тільки за наслідками розгляду та задоволення заяви відповідача про поновлення процесуального строку згідно з вимогами статті 119 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі №910/6915/19.

Доводи апелянта про те, що закон не вимагає обов`язкової письмової форми для заяви про поновлення процесуального строку, а також твердження останнього про передчасне прийняття судом ухвали про повернення зустрічної позовної заяви, що позбавило його права заявити усне клопотання про поновлення процесуального строку із наданням відповідних доказів у підготовчому засіданні, призначеному на 12.01.2023, судова колегія відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, враховуючи наступне.

Приписи статей 55, 129 Конституції України гарантують кожному застосовувати та користуватися правами на судовий захист у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку -норм ГПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ГПК України щодо її подання.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 46 ГПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 3 частини другої статті 46 ГПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідачеві судом був встановлений розумний та достатній строк для подання відзиву на позовну заяву, протягом якого останній мав реальну можливість звернутися до суду із зустрічною позовною заявою.

Процесуальні обмеження у разі пропуску строку для пред`явлення зустрічної позовної заяви були очевидними та передбачуваними для відповідача, останній був поінформований ухвалою про встановлений йому строк, при цьому відповідач був обізнаний стосовно того, які процесуальні дії він може вчинити для здійснення ефективного захисту своїх прав та інтересів у даній справі.

Подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення.

Правова позиція з цього питання є сталою і послідовною, викладена у ряді постанов Верховного Суду від 04.03.2019 у справі №920/342/17, від 29.07.2019 у справі №925/872/18, від 07.11.2019 у справі №910/2892/19.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з твердженнями АТ «Банк Альянс» про те, що поновлення відповідачеві строку для пред`явлення зустрічного позову до суду без встановлення для того поважних причин, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення відповідної процесуальної дії, призведе до явного порушення принципу правової визначеності, та як наслідок, принципу верховенства права.

До того ж, поновлення вказаного строку за відсутності на те поважних причин призведе і до нівелювання принципу рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, викладене в апеляційній скарзі твердження скаржника щодо передчасності винесення оскаржуваної ухвали, що позбавило його можливості заявити у підготовчому засіданні 12.01.2023 усне клопотання про поновлення строку для подачі зустрічного позову, колегія суддів відхиляє та звертає увагу останнього на недотримання ним вимоги ч.4 ст. 119 ГПК України, тобто критерію одночасності заявлення такого клопотання разом із зустрічною позовною заявою.

Формуючи такий висновок, судом апеляційної інстанції враховано правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 17.04.2020 у справі №920/663/19 з цього приводу.

Апеляційні доводи про об`єктивну неможливість подати клопотання про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову через постійні повітряні тривоги у м. Києві, які зумовлюють припинення роботи відділень АТ «Укрпошта», а також через відключення електроенергії, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки скаржник мав можливість направити таке клопотання на електронну пошту Господарського суду міста Києва та на адреси електронної пошти інших учасників даної справи, уникаючи тим самим відправлення кореспонденції через поштове відділення. Оскільки в самій апеляційній скарзі апелянт зазначав, що відключення електроенергії були плановими, у останнього була можливість скористатись засобами електронної комунікації, дотримуючись графіків відключення електроенергії.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє відповідача права звернутись до господарського суду з окремим позовом в загальному порядку, відтак, доводи апелянта про порушення його права на доступ до правосуддя та ефективний захист свого права, обмеження його конституційного права на звернення до суду є необгрунтованими.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі № 910/12680/22 відповідає чинному законодавству та обставинам справи, прийнята з дотримання норм процесуального права, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 253-255, 269, 270-271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Банерс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі № 910/12680/22 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі № 910/12680/22 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження у справі №910/12680/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова