ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року м.Дніпро Справа № 908/1297/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач),

суддів Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.,

секретар судового засідання Солодова І.М.

представники сторін:

від позивача: Губорєва Я.А. (поза межами суду)

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ЗАПОРІЖСТАЛЬ на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 (повне судове рішення складено 11.11.2022., суддя Мірошниченко М.В.) у справі № 908/1297/22

за позовом Акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03680, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця (пр. Дмитра Яворницького, буд.108, м. Дніпро, 49038)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ЗАПОРІЖСТАЛЬ (вул. Південне шосе, буд. 72, м. Запоріжжя, 69008, ідентифікаційний код 00191230)

про стягнення 3161094,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Акціонерне товариство УКРЗАЛІЗНИЦЯ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ЗАПОРІЖСТАЛЬ про стягнення 3161094,36 грн., з яких плата за користуванням вагонами 3019506,36 грн., збір за зберігання вантажу, в тому числі збір за зберігання вантажів у двократному розмірі, 141588,00 грн.

Позов заявлено на підставі ст. 307 Господарського кодексу України, ч. ч.1, 2 ст. 8 Закону України Про залізничний транспорт, п. п. 3, 6, 8, 12, 16 Правил користування вагонами і контейнерами, ст. ст. 3, 36, 42, 46, 71, 119, 125 Статуту залізниць України.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 у справі №908/1297/22 стягнуто з Публічного акціонерного товариства ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ЗАПОРІЖСТАЛЬ на користь Акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця плату за користуванням вагонами в сумі 3019506,36 грн. (три мільйони дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шість грн. 36 коп.), збір за зберігання вантажу, в тому числі збір за зберігання вантажів у двократному розмірі, в сумі 141588,00 грн. (сто сорок одна тисяча п`ятсот вісімдесят вісім грн. 00 коп.) та витрати зі сплати судового збору в сумі 47416,42 грн. (сорок сім тисяч чотириста шістнадцять грн. 42 коп.).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем надані належні на допустимі докази на підтвердження того, що за час затримки вагонів на коліях станцій, на під`їзних коліях станцією призначення на підставі актів загальної форми ГУ-23, пам`яток про подавання та забирання вагонів була нарахована плата за користування вагонами по відомостях плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №№ 29039147, 30039153, 23039116, 23039117, 24039120, 24039121, 25039124, 25039125, 25039126, 25039127, 26039129,26039130, 01049163, 28039133, 28039134, 28039135, 28039136, 28039137, 28039138, 01049164, 28039139, 28039140, 28039141, 29039143, 29039144, 31039156, 31039157, 30039155, 31039158, 31039159, 31039160 у розмірі 3019506,36 грн., збір за зберігання вантажу в тому числі у подвійному розмірі по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 №№ 22039029, 29039030 у розмірі 141588,00 грн., на загальну суму 3161094,36 грн. з урахуванням ПДВ. Відповідач не підтвердив у встановленому порядку настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання зобов`язання.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ЗАПОРІЖСТАЛЬ подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що 30.09.2016 року між AT «Українська залізниця» та ПАТ «Запоріжсталь» укладено Договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ «Запоріжсталь», яка примикає до станції Запоріжжя - Ліве регіональної філії «Придніпровська залізниця» AT «Укрзалізниця» № ПР/М- 16-3/1-708/НЮдч 20/2016/2889 (далі - Договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії), предметом якого є регламентація експлуатації під`їзних колій, які належать ПАТ «Запоріжсталь» і обслуговуються власними локомотивами відповідно до своєї промислової потужності.

25.02.2020 року між AT «Українська залізниця» та ПАТ «Запоріжсталь» укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 40- 01191230/2020-001 від 30.06.2020 року (далі - Договір з організації перевезення), предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення у внутрішньому та міжнародному сполученнях у власних вагонах перевізника, залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Позиція позивача полягає в тому, що на підставі перелічених у позові залізничних накладних на ст. Запоріжжя-Ліве на адресу ПАТ «Запоріжсталь» прибували вагони з вантажем та порожні вагони, які своєчасно не забиралися відповідачем на під`їзну колію, про що було складено акти загальної форми ГУ-23 та нараховано плату за користування вагонами, збір за зберігання та охорону вантажів.

Через військову агресію російської федерації та на виконання умов укладених з AT «Укрзалізниця» договорів, 01.03.2022 року ПАТ «Запоріжсталь» були направлені інформаційні листи про настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) на адресу Регіональної філії «Придніпровська залізниця» AT «Укрзалізниця» (вих. № 80/2009774 від 01.03.2022 року) та на адресу філії «Центр транспортної логістики» AT «Укрзалізниця» (вих. № 80/2009773 від 01.03.2022 року). Вказані листи були отримані представниками адресатів, про що свідчать власноручні підписи уповноважених осіб залізниці та штампи на вказаних листах. Також, 02.03.2022 року повідомлення про настання форс-мажорних обставин було направлено і на електронну адресу залізниці.

Враховуючи стрімке наближення ворожих військ у напрямку м. Запоріжжя, з метою запобігання негативним наслідкам техногенного, природного характеру та збереження життя і здоров`я працівників підприємства та мешканців м. Запоріжжя, Відповідачем було видано Наказ № 226 від 28.02.2022 року про виведення з експлуатації основних фондів та консервацію основного та допоміжного обладнання терміном з 28.02.2022 року до дати закінчення бойових дій у м. Запоріжжя або зменшення їх інтенсивності.

Персонал ПАТ «Запоріжсталь» включаючи фахівців управління залізничного транспорту був виведений у вимушений простій відповідно до ст. 34, ст. 113 Кодексу Законів про працю України, на підставі наказу ПАТ «Запоріжсталь» № 179 від 07.03.2022 року та розпорядження по управлінню залізничного транспорту № 148-1 від 09.03.2022 року.

Через консервацію основних фондів підприємства та виведення у простій персоналу на під`їзній колії ПАТ «Запоріжсталь», яка примикає до ст. Запоріжжя-Ліве, вимушено залишилось на простої близько 2200 вагонів, які підприємство Відповідача з незалежних від нього причин було не в змозі вивантажити та здати на ст. Запоріжжя - Ліве.

Таким чином, у період з 24.02.2022 року по 07.04.2022 року ПАТ «Запоріжсталь» було не в змозі виконувати свої зобов`язання щодо вивантаження та здачі вагонів на ст. Запоріжжя - Ліве, а також з оплати платежів за користування вагонами з незалежних від нього причин внаслідок настання обставин непереборної сили.

Скаржник вважає, порушення зобов`язання з боку відповідача сталось внаслідок настання дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) під впливом яких опинилось підприємство.

Однак, судом першої інстанції безпідставно не було прийнято до уваги вказані обставини.

Також апелянт звертає увагу суду, що після ухвалення судом оскаржуваного судового рішення ПАТ «Запоріжсталь» стало відомо про існування телеграмного розпорядження департаменту комерційної роботи AT «Українська залізниця» № ЦМ-13/693 від 05.04.2022.

Даним телеграмним розпорядженням затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовника послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів від обов`язків вносити плату за користування вантажними вагонами та зборів під час воєнного стану в Україні.

Визначені у переліку обставини передбачають звільнення замовників послуг від обов`язку вносити плату за користування вагонами у разі, зокрема, запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення.

На території Запорізької області згідно листа першого заступника голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації Шустова В. від 28.11.2022 року № 11933/08-49 (копія додається) було введено комендантську годину:

- з 24.02.2022р. з 22:00 до 06:00;

- з 27.02.2022р. з 19:00 до 06:00;

- з 12.03.2022р. з 20:00 до 05:00;

- з 26.03.2022р. з 20:00 до 06:00 28.03.2022р.;

- з 31.03.2022р. з 21:00 до 05:00.

Як вбачається із здійсненого позивачем розрахунку, який міститься в матеріалах справи, ним нараховано плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажів без урахування комендантського часу який було введено на території Запорізької області починаючи з 24.02.2022 року.

ПАТ «Запоріжсталь» не погоджується з вказаними розрахунками позивача, оскільки вони не враховують фактор дії комендантської години.

Так, за контррозрахунками ПАТ «Запоріжсталь» (додаються) сума плати за користування вагонами у розмірі 55 674,20 грн. та сума збору за зберігання вантажів у розмірі 60 950,88 грн. не підлягають оплаті через запровадження режиму комендантської години на території Запорізької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 08.12.2022 у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2022 витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи №908/1297/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №908/1297/22.

21.12.2022 справа №908/1397/22 надійшла до Центрального апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Чус О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду №2205/22 від 23.12.2022, для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, тощо, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2022 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Орєшкіну Е.В., Кощеєва І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ЗАПОРІЖСТАЛЬ на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 у справі № 908/1297/22. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 09.02.2023 о 11:40 годин.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.01.2023 у даній справі (у зв`язку з виходом на роботу судді-доповідача Чус О.В.) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Чус О.В. (доповідач), суддів: Орєшкіну Е.В., Кощеєва І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2023 прийнято справу № 908/1297/22 за апеляційцною скаргою Публічного акціонерного товариства ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ЗАПОРІЖСТАЛЬ на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 року до свого провадження.

18.01.2023 позивачем надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено про те, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, правильно та повно дослідив докази та виніс законне та обґрунтоване рішення з дотриманням всіх процесуальних вимог ГПК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для його оскарження та скасування. З доводами, викладеними в апеляційній скарзі, позивач не погоджується та вважає їх необґрунтованими, непідтвердженими жодними належними та допустимими доказами та документами.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.01.2023 заяву (клопотання) Акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця у даній справі задоволено. Визначено провести судове засідання у справі № 908/1297/22, призначене на 09.02.2023 о 11:40 год. з Акціонерним товариством УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2023 заяву Публічного акціонерного товариства ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ЗАПОРІЖСТАЛЬ у справі № 908/1297/22 задоволено. Визначено судове засідання у справі №908/1297/22 провести в режимі відеоконференції. Доручено Гоподарському суду Запорізької області забезпечити проведення відеоконференції за участю Публічного акціонерного товариства ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ЗАПОРІЖСТАЛЬ з Центральним апеляційним господарським судом 09.02.2023 року о 11:40 год.

09.02.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 02.03.2023.

02.03.2023 скаржник наданим процесуальним правом не скористався та не забезпечив явку в судове засідання повноважних представників.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника скаржника.

В судовому засіданні 02.03.2023 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що взаємовідносини АТ «Українська залізниця» (позивач) з ПАТ «ЗМК « 3апорiжсталь» (відповідач) щодо організації перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються

договором №40-00191230/2020-0001 від 30.06.2020 «Про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом» та договором №ПР/М-16-3/1 708 НЮ/20/2016/2889 від 30.09.2016 «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ «Запоріжсталь», яка примикає до станції 3апорiжжя Лiве».

Відповідно до п. 1.1 договору N40-00191230/2020-0001 від 30.06.2020 «Про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом» предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або у вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг i проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за цим договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами (пункт 1.4 договору).

Обов`язками замовника, за цим договором, зокрема, є: надання або організація надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів; сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором, з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язана iз затримкою вагонів, контейнерів i вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України; оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника; та інше (п.п. 2.1.1, 2.1.4, 2.1.5 договору).

Вiдповiдно до пункту 1 договору NПР/М-16-3/l 708 НЮ/20/2016/2889 від 30.09.2016 «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії, яка примикає до станції 3апорiжжя Лiве», згідно iз Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів i на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, що примикає до станції 3апорiжжя Лiве стрiлкою №12 до парку «А» i стрілкою №172 до парку «Б» i яка обслуговується локомотивом власника колії.

3гiдно з п.14 договору власник колії сплачує залiзницi плату: за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами i контейнерами, положеннями цього договору та іншими нормативними документами; інші збори i плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залiзницi для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Порядок передачі вагонів на під`їзну колію відповідача визначений пунктом 6 договору. Подальший рух вагонів виконуються локомотивом власника колії.

На станцію 3апорiжжя Лiве на адресу одержувача ПАТ «Запоріжсталь» прибували вагони з вантажем та порожні вагони (як вантаж на своїх осях) за перевізними документами (накладні): №№45730504, 45730611, 45730553, 45730983, 45730637, 45731015, 45730967, 45742145, 45742525, 45742541, 45758083, 45758059, 45730736, 45730769, 45730926, 45730785, 45730991, 45730496, 45742558, 45742608, 45742061, 45758034, 45758000, 45758067, 45730777, 45730652, 45730702,45730819, 45730975, 45730959, 45742053, 45742509, 45742699, 45758091, 45757994, 45742350, 45730835, 45730603, 45730538, 45730546, 45730595, 45730587, 45742087, 45742582, 45742418, 45758042, 45758075, 45730710, 45730827, 45730744, 45730801, 45730876, 45730850, 45742442, 45742095, 45742491, 45758117, 45758109, 42570655, 45598661, 45608262, 45695624, 45773280, 45773256, 45773272, 46148573, 46137667, 46127908, 42502799, 42502922, 42502898, 42502914, 42570655, 34476416, 37062403, 37049954, 37049947, 34488528, 45749959, 45777141, 45626801, 34665208, 34665422, 34665208, 34661462, 34662783, 34665414, 34665364, 37104189, 34659631, 34659623, 34659615, 34661447, 34662767, 34662577, 37104197, 34662544, 34662536, 34662528, 34661348, 34665190, 34659565, 34659557, 34659540, 34659532, 45769015, 45768975, 45786449, 45901881, 45768975, 42092478, 34373951, 42172288, 45768975, 45777158, 45786738, 32109438, 45749942, 41721960, 34588806, 42283853, 36626026, 42283846, 42444034, 42444042, 42435297, 45875036, 45793890, 42428052, 45845229, 45957800, 45884236, 45608411, 45804358, 34502013, 42442764, 42442772, 32134843, 42330035, 45973294, 368696, 45528643, 34567404,45962370, 42348342, 45845237, 53291118, 45343928, 45769767 .

Щодо вагонів, які прибули на адресу ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» за вище переліченими накладними і своєчасно не забиралися відповідачем на під`їзну колію, у відповідності з п.8 Правил користування вагонами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України вiд 25.02.1999 №113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції Україні 15.03.1999 за N165/3458, позивачем на підтвердження затримки вагонів на станції 3апорiжжя Лiве в очiкуваннi подачі під вантажні операції з вини відповідача, складено акти загальної форми ГУ-23:

№1032 від 19.02.2022 - №1034 від 19.02.2022;

№1060 від 22.02.2022 - №1063 від 22.02.2022;

№1073 від 23.02.2022 - №1080 від 23.02.2022;

№1119 від 26.02.2022 - №1131 від 27.02.2022;

№1078 від 23.02.2022 - №1082 від 23.02.2022;

№1065 від 23.02.2022 - №1068 від 23.02.2022;

№1061 від 22.02.2022 - №1064 від 22.02.2022;

№1138 від 27.02.2022 - №1094 від 25.03.2022;

№1112 від 26.02.2022 - №1118 від 26.02.2022;

№1142 від 27.02.2022 - №1147 від 28.02.2022;

№1174 від 01.03.2022 - №1193 від 02.03.2022;

№1158 від 28.02.2022 - №1167 від 01.03.2022;

№1170 від 01.03.2022 - №1188 від 02.03.2022;

№1173 від 01.03.2022 - №1180 від 02.03.2022;

№1117 від 26.02.2022 - №1125 від 26.02.2022;

№1111 від 25.02.2022 - №1171 від 01.03.2022;

№1104 від 25.02.2022 - №1116 від 26.02.2022;

№1168 від 01.03.2022 - №1169 від 01.03.2022;

№1158 від28.02.2022 - №1167 від 01.03.2022;

№1195 від 02.03.2022 - №1199 від 03.03.2022;

№1207 від 03.03.2022 - №1211 від 04.03.2022;

№1017 від 18.02.2022 - №1018 від 19.02.2022;

№1233 від11.03.2022 - №1236 від 12.03.2022;

№1223 від 08.03.2022 - №1226 від 09.03.2022;

№1239 від 13.03.2022 - №1240 від 14.03.2022;

№1237 від 12.03.2022 - №1238 від 12.03.2022;

№1241 від 15.03.2022 - №1242 від 15.03.2022;

№1258 від 24.03.2022 - №1259 від 24.03.2022;

№1249 від 16.03.2022 - №1250 від16.03.2022;

№1253 від 20.03.2022 - №1255 від 21.03.2022;

№1256 від 23.03.2022 - №1260 від 26.03.2022.

У зв`язку з тривалим перебуванням деяких вагонів на коліях станції Запорiжжя-Лiве Придніпровської залізниці, позивачем було застосовано право, передбачене ст. 36 Статуту залізниць України , збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру.

Так, позивачем 18.03.2022 о 09 год. 00 хв. надано наказ №178 про застосування ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру, у порядку передбаченому пп.2.2 р.2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 N317, та повідомлено представників ПАТ "ЗМК «Запоріжсталь».

За час затримки вагонів на коліях станцій, на під`їзних коліях станцією призначення на підставі актів загальної форми ГУ-23, пам`яток про подавання та забирання вагонів була нарахована плата за користування вагонами по відомостях плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №№ 29039147, 30039153, 23039116, 23039117, 24039120, 24039121, 25039124, 25039125, 25039126, 25039127, 26039129,26039130, 01049163, 28039133, 28039134, 28039135, 28039136, 28039137, 28039138, 01049164, 28039139, 28039140, 28039141, 29039143, 29039144, 31039156, 31039157, 30039155, 31039158, 31039159, 31039160 у розмірі 3019506,36 грн., збір за зберігання вантажу в тому числі у подвійному розмірі по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 №№ 22039029, 29039030 у розмірі 141588,00 грн., на загальну суму 3161094,36 грн. з урахуванням ПДВ.

Вiдомостi плати за користування вагонами та накопичувальні картки пiдписанi відповідачем iз зауваженнями: «сплаті не підлягає через настання обставин непереборної сили (форс-мажор), які підтверджені листом ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, про що АТ «Укрзалізниця» була повідомлена листами NN, від 01.03.2022».

Відмова відповідача здійснити оплату зазначених сум стала підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно ст.71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з ст.36 Статуту у разі виникнення ускладнень на станції у зв`язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру

Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктами 3, 6, 8 - 10, 12, 13 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 за № 113, передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6)…

Час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій (п.6).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п.8).

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці (п.9).

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.

Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів.

Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником) (п.10).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів (п.12).

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці (п.13).

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085), усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно з п. 5, п. 8 Правил, зберігання вантажів (статті 12, 46 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу. Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

За приписами ч. 1 ст. 125 Статуту після прибуття на станцію призначення вантажу всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе одержувач.

Згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 866/5087, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї,на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до пп. 31.5 пункту 31 розділу ІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Тарифне керівництво №1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата за охорону вантажу.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Статуту у разі виникнення ускладнень на станції у зв`язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру.

Згідно з пп. 2.1 п. 2 розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Тарифне керівництво №1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, при виникненні на станції ускладнень, пов`язаних із несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів одержувачами (експедиторами), начальник залізниці має право збільшити ставку збору за зберігання вантажів до двократного розміру. Підвищена ставка вводиться після двох годин з моменту повідомлення одержувача про введення підвищеної ставки, але не раніше ніж через 24 години після закінчення терміну безоплатного зберігання.

За час затримки вагонів на коліях станцій, на під`їзних коліях станцією призначення на підставі актів загальної форми ГУ-23, пам`яток про подавання та забирання вагонів була нарахована плата за користування вагонами по відомостях плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №№ 29039147, 30039153, 23039116, 23039117, 24039120, 24039121, 25039124, 25039125, 25039126, 25039127, 26039129,26039130, 01049163, 28039133, 28039134, 28039135, 28039136, 28039137, 28039138, 01049164, 28039139, 28039140, 28039141, 29039143, 29039144, 31039156, 31039157, 30039155, 31039158, 31039159, 31039160 у розмірі 3019506,36 грн., збір за зберігання вантажу в тому числі у подвійному розмірі по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 №№ 22039029, 29039030 у розмірі 141588,00 грн., на загальну суму 3161094,36 грн. з урахуванням ПДВ.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що позивачем було правомірно нараховано плату за користуванням вагонами в сумі 3019506,36 грн. та збір за зберігання вантажу, в тому числі збір за зберігання вантажів у двократному розмірі, в сумі 141588,00 грн.

Факт накопичення вагонів на станції призначення підтверджується актами форми ГУ-23, які складені станцією затримки Запорiжжя-Лiве Придніпровської залізниці та в яких вказано час початку та час закінчення затримки вагонів і їх номери.

Розрахунки плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу здійснені позивачем правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Обґрунтовуючи звільнення від сплати належних залізниці платежів, відповідач/скаржник посилається на офіційний лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, відповідно до якого засвідчено форс-мажорні обставини: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президент; підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням обов`язком виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання яких форс-мажорних обставин.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні":

- Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово- промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно;

- форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки. замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

У постанові Верховного Суду Касаційного господарського суду від 01 червня 2021 року за № 910/9258/20 вказано, що у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року зі справи N 915/531/17, від 26 травня 2020 рок зі справи N 918/289/19, від 17 грудня 2020 року зі справи N 913/785'17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого: статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово- промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не наданий сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконань зобов`язань за договором (відсутність підстав для сплати залізниці належних платежів).

Відтак, твердження відповідача про звільнення від сплати належних залізниці платежів (плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу в т.ч. збір за зберігання вантажів у двократному розмірі в сумі 3 161 094,36 грн.) з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану є необґрунтованим.

Як вже зазначалось вище, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (стаття 129 Статуту залізниць України).

Так, як слідує з актів загальної форми ГУ-23 на підставі котрих була нарахована плата за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, та збір за охорону вантажу, вагони на адресу Відповідача надходили з 19.02.2022 року, й перебування їх на коліях станцій відбувалось до передачі на під`їзну колію, а саме за період перебування вагонів на коліях станції нараховані платежі, в більшості до початку військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану тобто 24.02.2022 року.

Наслідком є безпідставне посилання відповідача на форс-мажорні обставини.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на зупинення виробництва, виведення персоналу в простій, зупинення вантажно-розвантажувальних комплексів та механізмів, локомотивів, систем служб сигналізації та блокування, які забезпечували рух, навантаження та розвантаження залізничних вагонів з 24.02.2022 року не може бути прийнято до уваги, так як спростовується актами загальної форми ГУ-23, з яких вбачається що здійснення передавальних операцій, а саме приймання вагонів зі станції Запоріжжя ПАТ «Запоріжсталь» здійснювалось повсякденно.

За змістом частини 2 статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, норма частини другої статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду №904/3886/21 від 25.01.2022, №917/1053 18 від 16.07.2019, №913/20/21 від 09.11.2021.

Для засвідчення форс-мажору самого лише посилання на воєнні дії недостатньо, оскільки особа, що порушила зобов`язання повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Викладено у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 зі справи № 915/531/17, від 26.05.2020 зі справи № 918/289/19, від 17.12.2020 зі справи № 913/785/17.

Відповідач 01.03.2022 повідомив позивача про неможливість виконання зобов`язань за договором через військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 24.02.2022, в підтвердження чого надав (долучив) лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні» та деталізовано в розділі 6 регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15 липня 2014 року № 40(3) (з наступними змінами).

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

Таким чином, у законі та регламенті зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а на сайті ТПП України 28.02.2022 розміщено загальний офіційний лист.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28 лютого 2022 року не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не надав доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Статтями 46, 47, 119, 125 Статуту залізниць України визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори. Такий обов`язок не пов`язаний з неможливістю вчинення одержувачем дій щодо відвантаження вагонів та використання їх за призначенням.

Відповідачем не доведено підстав для складання актів загальної форми, які б засвідчували обставини, що звільняють вантажовласника від відповідальності згідно телеграмного розпорядження №ЦМ-13/693 від 05.04.2022.

Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, залізниця є об`єктом критичної інфраструктури, працівники станції задіяні в роботі залізниці як в денний так і в нічний час. Будь які документи, які б забороняли роботу станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці під час дії комендантської години, відсутні. Жодних письмових повідомлень від відповідача про те, що він не здійснює роботу в нічний час, позивачу не надходило.

Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно з п. 5, п. 8 Правил зберігання вантажів (статті 12, 46 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу. Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

Відповідно до ст. 36 Статуту залізниць України у разі виникнення ускладнень на станції у зв`язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру.

Застосування двократного розміру збору за зберігання вантажу є підвищеною мірою відповідальності, яка застосовується за умови створення вантажоодержувачем ускладнень на станції призначення з його вини. Диспозиція даної норми пов`язує можливість застосування такої фінансово-господарської санкції саме зі створенням вантажоодержувачем ускладнень на станції призначення внаслідок несвоєчасного вивантаження вантажів, які прибули на цю станцію. Аналогічну правову позицію містить постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 по справі № 908/1795/19 (п.22).

Як вже зазначалось, у зв`язку з тривалим перебуванням деяких вагонів на коліях станції Запорiжжя-Лiве Придніпровської залізниці, позивачем було застосовано право, передбачене ст. 36 Статуту залізниць України , збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру.

Так, позивачем 18.03.2022 о 09 год. 00 хв. надано наказ №178 про застосування ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру, у порядку передбаченому пп.2.2 р.2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 N317, та повідомлено представників ПАТ "ЗМК «Запоріжсталь».

За час затримки вагонів на коліях станцій, на під`їзних коліях станцією призначення на підставі актів загальної форми ГУ-23, пам`яток про подавання та забирання вагонів була нарахована плата за користування вагонами по відомостях плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №№ 29039147, 30039153, 23039116, 23039117, 24039120, 24039121, 25039124, 25039125, 25039126, 25039127, 26039129,26039130, 01049163, 28039133, 28039134, 28039135, 28039136, 28039137, 28039138, 01049164, 28039139, 28039140, 28039141, 29039143, 29039144, 31039156, 31039157, 30039155, 31039158, 31039159, 31039160 у розмірі 3019506,36 грн., збір за зберігання вантажу в тому числі у подвійному розмірі по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 №№ 22039029, 29039030 у розмірі 141588,00 грн., на загальну суму 3161094,36 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідачем зазначені доводи не спростовані.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються викладеним.

З огляду на встановлені обставини, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284, 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ЗАПОРІЖСТАЛЬ на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 у справі № 908/1297/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 у справі № 908/1297/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

З огляду на кількість та тривалість повітряних тривог в м. Дніпро, повний текст постанови виготовлено та підписано 13.03.2023.

Головуючий суддя О.В.Чус

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв