РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.02.2023Справа № 910/9096/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Степанець Є.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові Олії Груп" до Фізичної особи - підприємця Приказчикової Оксани Володимирівни про стягнення 269 745,76 грн,

за участю представників:

позивача: Кирієнко В.В.;

відповідача: Ковдій М.С.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові Олії Груп" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Приказчикової Оксани Володимирівни (далі - Підприємець) про стягнення заборгованості в розмірі 278 841,41 грн, з яких: 228 600,00 грн - основний борг, 43 631,29 грн - інфляційні втрати, 6 610,12 грн - штраф, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання бухгалтерських послуг від 14 березня 2019 року № 14/03.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 вересня 2022 року заяву Товариства про забезпечення позову, подану разом із позовом, повернуто заявнику на підставі частини 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2022 року позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9096/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

14 жовтня 2022 року на адресу суду від Підприємця надійшов відзив від 10 жовтня 2022 року, в якому останній заперечив проти задоволення позову та просив суд відмовити в його задоволенні у зв`язку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

У цей же день на адресу суду від відповідача надійшло клопотання від 10 жовтня 2022 року про призначення бухгалтерської експертизи.

Крім того, Підприємець подав клопотання від вказаної дати про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року вказане клопотання задоволено, вирішено здійснювати розгляд справи № 910/9096/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10 листопада 2022 року.

У підготовчому засіданні 10 листопада 2022 року представник позивача подав клопотання: про допит свідків, про долучення письмових доказів та про ознайомлення з матеріалами справи.

10 листопада 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 1 грудня 2022 року.

29 листопада 2022 року через загальний відділ діловодства суду Товариство подало заперечення на відзив від 24 листопада 2022 року.

30 листопада 2022 року на електронну адресу суду та 2 грудня 2022 року - через загальний відділ діловодства суду, від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У призначене підготовче засідання 1 грудня 2022 року сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від вказаної дати продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/9096/22 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 22 грудня 2022 року.

13 грудня 2022 року через загальний відділ діловодства суду від Товариства надійшла заява від 10 грудня 2022 про зміну предмета позову разом із уточненою позовною заявою.

14 грудня 2022 року через загальний відділ діловодства суду від Товариства надійшло клопотання від 12 грудня 2022 року про долучення до матеріалів справи нотаріально завіреної заяви свідка.

22 грудня 2022 року через загальний відділ діловодства суду від Підприємця надійшли заперечення від 19 грудня 2022 року на відповідь на відзив.

22 грудня 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви до 12 січня 2023 року.

30 грудня 2022 року через загальний відділ діловодства суду від Товариства надійшла відповідь на заперечення відповідача від 27 грудня 2022 року.

9 січня 2023 року через загальний відділ діловодства суду від Товариства надішли: клопотання від 5 січня 2023 року про долучення доказів до матеріалів справи та клопотання про залишення без розгляду заяв позивача: про допит свідків від 10 грудня 2022 року, про зміну предмета позову від 10 грудня 2022 року та відповідної уточненої позовної заяви. У цей же день до суду також надійшла заява від 5 січня 2023 року, в якій Товариство просило суд прийняти до розгляду позовну заяву від 5 січня 2023 року в новій редакції, якою змінено предмет позову, та в якій позивач просить суд стягнути з Підприємця заборгованість у сумі 269 745,76 грн, з яких: 228 600,00 грн - основний борг, 41 145,76 грн - інфляційні втрати, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором.

12 січня 2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про залишення без розгляду: заяви позивача про допит свідків від 10 грудня 2022 року, заяви позивача про зміну предмета позову від 10 грудня 2022 року та відповідної уточненої позовної заяви, а також клопотання позивача від 9 січня 2023 року про долучення доказів; про відмову в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи від 10 жовтня 2022 року, а також постановив протокольну ухвалу про прийняття до розгляду заяви Товариства від 5 січня 2023 року про зміну предмета позову.

У призначеному підготовчому засіданні представник Товариства зазначив, що заява від 5 січня 2023 року про зміну предмета позову є також заявою про відмову від частини позовних вимог щодо стягнення 6 610,12 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 січня 2023 року прийнято відмову Товариства від позову в частині стягнення 6 610,12 грн штрафу та закрито провадження у справі у відповідній частині. Вказаною ухвалою суд також закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 26 січня 2023 року.

Судове засідання 26 січня 2023 року не розпочалося вчасно у зв`язку з оголошенням о 7:45 год. повітряної тривоги, яка тривала до 12:08 год.

Розгляд справ, призначених на вказану дату, було проведено у порядку їх черговості через годину після закінчення повітряної тривоги, про що було повідомлено сторін на офіційному вебсайті Господарського суду міста Києва.

Однак сторони явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання не забезпечили, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляли, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 26 січня 2023 року розгляд справи було відкладено на 16 лютого 2023 року.

10 лютого 2023 року на адресу суду від Товариства надійшла заява, у якій останній в порядку частини 8 статті 129 ГПК України повідомив, що докази, які підтверджують розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення.

У судовому засіданні 16 лютого 2023 року Товариство підтримало вимоги, викладені у його позовній заяві в редакції від 5 січня 2023 року, та наполягало на їх задоволенні.

Представник Підприємця в цьому судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2019 року між Товариством та Підприємцем укладено договір про надання бухгалтерських послуг № 14/03, за умовами якого останній прийняв на себе обов`язки по складанню бухгалтерської, податкової звітності, веденню бухгалтерського обліку замовника, а позивач зобов`язався приймати та оплачувати такі послуги (пункт 1.1. договору).

Даний правочин підписаний відповідачем та уповноваженим представником позивача, а також скріплений його печаткою.

У пункті 1.3. договору наведено перелік послуг, які Підприємець надає Товариству за умовами цієї угоди.

Згідно з пунктом 2.3.1. договору позивач зобов`язався сплачувати послуги відповідача у розмірі, порядку й терміни, які установлені цим правочином.

Пунктом 2.4.2. даного правочину передбачено право позивача відмовитися від цієї угоди, попередивши відповідача про це за десять календарних днів.

Відповідно до пункту 3.1. договору розмір винагороди (гонорару) Підприємця за надання бухгалтерських послуг, що вказані в пункті 1.3. даного правочину, становить 10 900,00 грн.

За умовами пунктів 3.2., 3.3. цієї угоди оплата наданих бухгалтерських послуг проводиться шляхом перерахування Товариством коштів на розрахунковий рахунок Підприємця після підписання сторонами акта прийому-передачі наданих послуг. По питаннях, визнаних сторонами особливо складними, розмір винагороди (гонорару) відповідача обумовлюється сторонами додатково, шляхом укладення додаткової угоди до договору, яка є його невід`ємною частиною.

Підставою для оплати бухгалтерських послуг є підписаний сторонами в порядку, передбаченому пунктом 3.5. даного правочину, акт прийому-передачі наданих бухгалтерських послуг, який надається Товариству Підприємцем. Позивач зобов`язався оплачувати вартість наданих відповідачем послуг не пізніше п`яти робочих днів з моменту погодження та підписання Товариством акта прийому-передачі. Сторони можуть узгодити інший порядок оплати бухгалтерських послуг, у тому числі на умовах попередньої оплати, шляхом укладання відповідної додаткової угоди (пункт 3.4. договору).

За пунктом 3.5. зазначеного правочину, у разі наявності зауважень до наданих послуг, позивач вправі не пізніше трьох робочих днів з моменту отримання акта прийому-передачі наданих бухгалтерських послуг письмово висловити та надіслати відповідачу свої мотивовані зауваження щодо вартості та/або переліку наданих бухгалтерських послуг тощо, які мають бути враховані Підприємцем у строки, узгоджені сторонами. Якщо Товариство не надасть мотивовані зауваження у визначені цим пунктом строки, акт прийому-передачі наданих бухгалтерських послуг вважається схваленим, а надані послуги прийнятими позивачем.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2. договору по завершенню виконання послуг Підприємець надає Товариству акт здачі-приймання наданих послуг. Товариство приймає надані послуги та повертає другий примірник підписаного акта Підприємцю протягом трьох робочих днів з моменту його отримання.

Відповідно до пунктів 4.3., 4.4. цієї угоди, у випадку, коли надані послуги не відповідають умовам цього договору, Товариство протягом трьох робочих днів повинно надати аргументовану вимогу про доповнення наданих послуг. Якщо протягом трьох робочих днів Підприємець не отримує підписаний акт або аргументовану вимогу про доповнення наданих послуг, вони вважаються прийнятими з виконанням усіх умов договору.

Цей договір набирає законної сили з моменту його підписання сторонами та діє до 31 січня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим правочином. У випадку дострокового припинення дії договору, оплата вартості послуг виконавця проводиться Товариством виходячи з обсягу фактично наданих послуг за договором (пункти 8.1., 8.2. договору).

Судом встановлено, що між сторонами було укладено ряд додаткових угод, зокрема: 1 серпня 2019 року укладено додаткову угоду № 1, за якою сторони збільшили розмір винагороди до 16 800,00 грн, визначений в пункті 3.1. договору; додатковою угодою від 31 січня 2020 року № 2 сторони продовжили дію договору до 31 січня 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань; додатковою угодою від 15 червня 2020 року № 3 сторони внесли зміни в розділ 11 договору, зазначивши актуальний розрахунковий рахунок відповідача; додатковою угодою від 31 січня 2021 року № 4 сторони продовжили термін дії договору до 31 січня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Судом встановлено, що Підприємець сформував та виставив Товариству на підставі цього договору рахунки на оплату на загальну суму 228 600,00 грн (разом із ПДВ), копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: від 31 січня 2021 року № 1 на суму 16 800,00 грн, від 26 лютого 2021 року № 2 на суму 16 800,00 грн, від 29 березня 2021 року № 3 на суму 19 500,00 грн, від 26 квітня 2021 року № 4 на суму 19 500,00 грн, від 11 травня 2021 року № 5 на суму 19 500,00 грн, від 29 червня 2021 року № 6 на суму 19 500,00 грн, від 28 липня 2021 року № 7 на суму 19 500,00 грн, від 31 серпня 2021 року № 8 на суму 19 500,00 грн, від 28 вересня 2021 року № 9 на суму 19 500,00 грн, від 31 жовтня 2021 року № 10 на суму 19 500,00 грн, від 30 листопада 2021 року № 11 на суму 19 500,00 грн, від 28 грудня 2021 року № 12 на суму 19 500,00 грн.

Судом також встановлено, що на підставі вищезазначених рахунків Товариство перерахувало Підприємцю 228 600,00 грн (разом із ПДВ), що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями: від 29 січня 2021 року № 1491 на суму 16 800,00 грн, від 26 лютого 2021 року № 1550 на суму 16 800,00 грн, від 29 березня 2021 року № 1604 на суму 19 500,00 грн, від 26 квітня 2021 року № 1650 на суму 19 500,00 грн, від 11 травня 2021 року № 1666 на суму 19 500,00 грн, від 29 червня 2021 року № 1723 на суму 19 500,00 грн, від 28 липня 2021 року № 1754 на суму 19 500,00 грн, від 31 серпня 2021 року № 1803 на суму 19 500,00 грн, від 28 вересня 2021 року № 1837 на суму 19 500,00 грн, від 1 листопада 2021 року № 1903 на суму 19 500,00 грн, від 30 листопада 2021 року № 1940 на суму 19 500,00 грн, від 28 грудня 2021 року № 1984 на суму 19 500,00 грн.

9 серпня 2022 року позивач звернувся до відповідача з претензією від цієї ж дати № 09/08, в якій Товариство просило останнього надати належним чином обумовлені договором послуги з оформленням відповідних актів їх приймання-передачі, або здійснити повернення неналежно одержаних грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом трьох банківських днів з дня отримання цієї претензії. Однак вказана претензія була залишена Підприємцем без відповіді та задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позаяк Главою 63 ЦК України не врегульовано особливостей повернення виконавцем замовнику попередньої оплати в разі невиконання виконавцем своїх зобов`язань за договором про надання послуг та правового механізму її повернення, суд дійшов висновку про можливість застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України за аналогією закону до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем.

За приписами частини 1 статті 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Згідно з частиною 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У той же час, посилання відповідача на те, що обумовлені вказаним договором послуги виконані в повному обсязі та надані належним чином, судом визнаються необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, за умовами пунктів 3.2., 3.4., 4.1., 4.2. договору оплата наданих бухгалтерських послуг проводиться шляхом перерахування Товариством коштів на розрахунковий рахунок Підприємця лише після підписання сторонами акта прийому-передачі наданих послуг. Підставою для оплати бухгалтерських послуг є підписаний сторонами в порядку, передбаченому пунктом 3.5. даного правочину, акт прийому-передачі наданих бухгалтерських послуг, який надається Товариству Підприємцем. Позивач зобов`язався оплачувати вартість наданих відповідачем послуг не пізніше п`яти робочих днів з моменту погодження та підписання Товариством акта прийому-передачі. По завершенню виконання послуг Підприємець зобов`язаний був надати Товариству акт здачі-приймання наданих послуг. Товариство приймає надані послуги та повертає другий примірник підписаного акта Підприємцю протягом трьох робочих днів з моменту його отримання.

Разом із тим, матеріали справи взагалі не містять ні оригіналів, ні належним чином засвідчених копій відповідних актів приймання-передачі наданих послуг, а також доказів їх направлення Підприємцем на адресу Товариства.

Відтак, твердження Підприємця про належне надання ним Товариству бухгалтерських послуг за цим договором, не відповідають дійсним обставинам справи.

Крім того, зі змісту пункту 3.1. договору вбачається, що в цьому пункті сторони визначили загальний розмір винагороди відповідача за надання ним обумовлених вказаною угодою послуг.

На момент укладення договору цей розмір становив 10 900,00 грн. Додатковою угодою від 1 серпня 2019 року № 1 зазначений розмір було збільшено до 16 800,00 грн.

У той же час ні умовами самого договору, ні додатковими угодами до нього не було визначено те, що вказана сума є щомісячною оплатою.

Однак, незважаючи на зміст та умови договору, позивач на підставі виставлених відповідачем рахунків у січні та лютому 2021 року перерахував останньому по 16 800,00 грн, а з березня 2021 року по грудень 2021 року на підставі відповідних рахунків відповідача щомісячно сплачував останньому суму, яка взагалі не визначена договором та додатковими угодами до нього - 19 500,00 грн.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України також застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зважаючи на те, що в матеріалах цієї справи відсутні належні та допустимі докази надання відповідачем обумовлених договором бухгалтерських послуг, а також враховуючи встановлений судом факт сплати позивачем грошових коштів, які значно перевищують ціну вказаної угоди, останній, дійшов висновку про те, що грошові кошти в загальному розмірі 228 600,00 грн підлягають поверненню Товариству.

Таким чином, позов Товариства в частині стягнення з відповідача вказаної суми підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 41 145,76 грн інфляційних втрат, нарахованих на суму 228 600,00 грн за період з 9 лютого 2022 року по 6 вересня 2022 року.

У своїй позовній заяві Товариство зазначило, що фактично виявило неналежне виконання договору 9 лютого 2022 року, відтак нарахування вказаної компенсаційної виплати має відбуватися з лютого 2022 року.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2018 року в справі № 910/10156/17, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, здійснюються нарахування відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

За змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як було зазначено судом, претензія від 9 серпня 2022 року № 09/08 була направлена відповідачу на адресу його місцезнаходження лише 9 серпня 2022 року, що підтверджується описом вкладення на ім`я Товариства та накладною від вказаної дати за № 161.

У вказаній претензії позивач просив відповідача повернути неналежно одержані за вказаним договором кошти протягом трьох банківських днів з дня отримання цієї претензії.

Проте докази, з яких суд міг би встановити момент отримання Підприємцем зазначеної претензії або момент її повернення, позивач не надав. Такі докази відсутні й в матеріалах справи.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів, на підставі яких суд міг би встановити, коли саме відповідач отримав претензію чи відмовився від її отримання, беручи до уваги те, що вона була направлена лише 9 серпня 2022 року, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги Товариства щодо нарахування 41 145,76 грн інфляційних втрат, а відтак дана вимога задоволенню не підлягає.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Товариства підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Приказчикової Оксани Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові Олії Груп" (07301, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, "Карат" промисловий майданчик, будинок 5-А; ідентифікаційний код 41871114) 228 600 (двісті двадцять вісім тисяч шістсот) грн 00 коп. та 3 429 (три тисячі чотириста двадцять дев`ять) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано: 6 березня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко