ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2023 р. Справа №914/3173/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» б/н від 25.01.2023 року (вх. № 01-05/248/23 від 26.01.2023 року)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 16.01.2023 року (суддя Р.В. Крупник; повний текст ухвали складено 16.01.2023 року)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Дистриб`юшн компані» про забезпечення позову

у справі № 914/3173/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Дистриб`юшн компані» (надалі ТзОВ «Глобал Дистриб`юшн компані»)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» (надалі ТзОВ «Авіон+»)

про стягнення 11671058,60 грн. заборгованості за договором поставки №0318 від 18.03.2020,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Голуб Н.О. адвокат (ордер серії АА №0026726 від 28.02.2023 року);

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

13.12.2022 року ТзОВ «Глобал Дистриб`юшн компані» звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Авіон+» про стягнення заборгованості за договором поставки №0318 від 18.03.2020 в сумі 11671058,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.03.2020 між ТзОВ «Глобал Спірітс Європа», як постачальником, та ТзОВ «Авіон+», як покупцем, укладено договір поставки №0318 за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар (алкогольну продукцію) на підставі замовлення останнього та у відповідності відповідності до специфікації, а покупець зобов`язується прийняти поставлений товар та оплатити його вартість у порядку та на умовах, погоджених сторонами в договорі. Позивач зазначає, що відповідно до п. 1 додаткової угоди від 21.02.2021 до договору поставки покупець оплачує поставлений товар по закінченню 133 календарних дні з дати поставки товару. Позивач вказує, що на виконання умов договору постачальник в період з 18.03.2020 по 10.12.2021 здійснив поставки товару відповідача на загальну суму 17645760,10 грн., котрі відповідач оплатив лише в сумі 13012924,51 грн., у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 4632835,55 грн.

24.11.2021 між ТзОВ «Авіон+», ТзОВ «Глобал Спірітс Європа», ТзОВ «Глобал Дистриб`юшн компані» та укладено тристоронню додаткову угоду про заміну сторони договору поставки №0318, відповідно до якої позивач набув права та обов`язки постачальника. Крім цього, на виконання умов договору поставки, позивач в період з 30.11.2021 по 09.02.2022 поставив відповідачу товар на загальну суму 7038661,50 грн. Однак відповідач лише частково оплатив отриманий товар, перерахувавши позивачу 438,48 грн. Відтак, як зазначає позивач, заборгованість відповідача за поставлений товар в період з 30.11.2021 по 09.02.2022 становить 7038223,02 грн. Загалом заборгованість відповідача (з урахуванням боргу, який перейшов до позивача в порядку правонаступництва) становить 11671058,60 грн.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

10.01.2023 року позивач надіслав на електронну адресу суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на грошові кошти ТзОВ «Авіон+» в межах суми позову в розмірі 11671058,60 грн. та судового збору в розмірі 175065,90 грн., що знаходяться на банківських рахунках Товариства.

Заява мотивована значним розміром заявленої до стягнення з відповідача суми заборгованості; ухиленням від виконання в добровільному порядку взятих на себе зобов`язань щодо оплати отриманого товару; наявністю судових рішень щодо стягнення з відповідача заборгованості за договорами поставки перед іншими контрагентами; існуванням відкритих виконавчих провадження, в яких відповідач є боржником; наявністю у відповідача має податкового боргу; укладенням відповідачем кредитних договорів та передачею в іпотеку всього нерухомого майна. На переконання позивача, існують сумніви в подальшій можливості стягнення з відповідача спірної заборгованості у разі незастосування заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках відповідача в межах ціни позову та розміру судового збору. Тому вжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти є обґрунтованим та адекватним засобом. Оскільки позовні вимоги є вимогами майнового характеру, позивач вважає, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти є співмірним з предметом спору в цій справі.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Львівської області від 16.01.2023 року у справі №914/3173/22 (суддя Р.В. Крупник) задоволено заяву ТзОВ «Глобал Дистриб`юшн Компані» про забезпечення позову. Забезпечено позов у справі № 914/3173/22 шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банківських установах та належать ТзОВ «Авіон+» в межах ціни позову в розмірі 11671058,60 грн. та судового збору в розмірі 175065,90 грн.

Ухвала суду мотивована наявністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТзОВ «Авіон+» в межах суми позову в розмірі 11671058,60 грн. та судового збору в розмірі 175065,90 грн., що знаходяться на рахунках в банківських установах та належать Товариству. Суд встановив, що фінансове становище відповідача є тяжким, тому незастосування заходів забезпечення позову в даній справі може призвести до утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Суд зазначив, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештовані кошти фактично перебуватимуть у володінні останнього, однак обмежуватиметься лише можливість розпоряджатися ними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її необґрунтованою, прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права, при порушенні норм процесуального права. Покликається на те, що його заборгованість перед позивачем не становить 11671058,60, адже належним позивачем за вимогою про стягнення 4632835,55 грн. може бути виключно ТзОВ «Глобал Спірітс Європа», а не ТзОВ «Глобал Дистриб`юшн Компані». Нез`ясування судом вказаної обставини вплинуло на результат розгляду заяви про забезпечення позову. Стверджує про відсутність доказів, які б свідчили про наявність ризику його ухилення від виконання своїх договірних зобов`язань щодо оплати товару. Покликається на те, що позивач не обгрунтував існування обставин, які дійсно можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якощо таке буде прийнято на його користь. Зазначає, що відсутність у його власності нерухомого майна та транспортних засобів, наявність відкритих виконавчих проваджень, а також кількість судових справ, стороною у яких є Товариство, не свідчить про фінансові труднощі та проблеми з платоспроможністю. Просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 16.01.2023 року у справі №914/3173/22, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяву ТзОВ «Глобал Дистриб`юшн Компані» про забезпечення позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Покликається на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд не зобов`язаний досліджувати обгрунтованість предмета позову та розмір позовних вимог. Стверджує, що його заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 139 ГПК України, містить обгрунтування необхідності забезпечення позову та до заяви додано докази, що підтверджують наявність підстав для вжиття таких заходів. відтак суд правомірно вжив заходи забезпечення позову в межах предмета позову та суми судового збору. на думку позивача, оскаржена ухвала суду відповідає вимогам законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Просить залишити без змін ухвалу господарського суду Львівської області від 16.01.2023 року у справі №914/3173/22, апеляційну скаргу ТзОВ «Авіон+» без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти доводів скаржника, просив залишити без змін оскаржену ухвалу суду першої інстанції, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач не делегував свого представника у судове засідання. В апеляційні скарзі просить розглянути справу без його участі.

Оскільки явка сторін даної справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку, що в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності відповідача.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Водночас, частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

Пункт 3 частини першої статті 137 виключено на підставі Закону № 460-IX від 15.01.2020\

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

Пункт 7 частини першої статті 137 виключено на підставі Закону № 460-IX від 15.01.2020\

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Предметом позову у цій справі є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 11671058,60 грн.

Таким чином, виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

Суд першої інстанції правильно виснував у своєму рішенні, що такий вид забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки такі грошові кошти фактично перебувають у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на грошові кошти відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника (таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 03.03.2023, справа № 905/448/22).

У даній справі суд першої інстанції встановив наявність прямого зв`язку між запропонованим позивачем заходом забезпечення позову і предметом позову, відсутність у власності відповідача нерухомого майна та транспортних засобів, наявність відкритих виконавчих проваджень, а також велику кількість судових справ, стороною яких (боржником) є відповідач, що матиме наслідком суттєве погіршення фінансового стану та платоспроможності останнього, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Частиною 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з резолютивною частиною ухвали місцевого господарського суду в цій справі від 16.01.2023 суд правомірно застосував заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банківських установах та належать відповідачу, в межах в межах ціни позову в розмірі 11671058,60 грн. та судового збору в розмірі 175065,90 грн.

При цьому, суд правильно виходив з того, що між сторонами існує спір щодо сплати заборгованості у заяленому позивачем розмірі, а виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у відповідача грошових коштів.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач довів наявність обставин, які свідчать про існування сумнівів щодо можливості виконання судового рішення у випадку стягнення з відповідача заборгованості в сумі 11671058,60 грн.

У свою чергу відповідач не спростував наведені позивачем аргументи щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Оскільки предметом спору є майнова вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 11671058,60 грн., тому обраний судом вид забезпечення позову - накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми заявлених позовних вимог, є співмірним із заявленими позовними вимогами, не перешкоджає господарській діяльності відповідача, а також не порушує права інших осіб та є тимчасовим до вирішення спору по суті. Невжиття такого заходу забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не дослідив обгрунтованості та підставності позовних вимог, оскільки такі обставини з`ясовуються судом під час розгляду справи по суті, шляхом заслуховування пояснень сторін, дослідження доказів у справі тощо.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують висновків, покладених в основу оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

Ухвала господарського суду господарського Львівської області від 16.01.2023 року у справі №914/3173/22 прийнята у відповідності до норм процесуального права, яку необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 136-140, 197, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» б/н від 25.01.2023 року (вх. № 01-05/248/23 від 26.01.2023 року) залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Львівської області від 16.01.2023 року у справі №914/3173/22 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали оскарження ухвали від 16.01.2023 року у справі №914/3173/22 повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех