ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/1216/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., за участю секретаря судового засідання Бадики Д.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз",

до відповідача - Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго",

про стягнення 11 560 471,47 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Пахомова О.А., адвокат, довіреність від 05.12.2022 № 1-3230, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 15.11.2017 серія ЧК № 000820;

від відповідача: Татаркіна М.К., адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 03.12.2007 № 282/Н, ордер від 09.01.2023 серія СА № 1045245 (в режимі відеоконференцзв`язку).

15.11.2022 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява від 03.11.2022 № 1001вих22-3970 Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз") з вимогою стягнути з Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" (далі - УКП "Уманьтеплокомуненерго") на користь АТ "Укртрансгаз" частину заборгованості за 11 місяців з оплати вартості відібраних без номінацій у січні-лютому 2017 року обсягів природного газу в сумі 7 412 326,65 грн, 93 489,47 грн три проценти річних, 821 717,06 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем обов`язків покладених на нього згідно з приписами ч. 2 ст. 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", де останній без поданих постачальником газу номінацій, у січні 2017 року здійснив відбір природного газу в обсязі 4 076,551 тис. куб. м. та в лютому 2017 року - в обсязі 4 104,524 тис. куб. м, на які у нього відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів.

Ухвалою від 21.11.2022 господарський суд відкрив провадження у справі №925/1216/22 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 19.12.2022 об 11:00 год. Встановив сторонам строк для подання заяв по суті.

06.12.2022 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач стверджує, що для регулювання правовідносин сторін не підходить застосування ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення», оскільки для такого застосування необхідним є відібрання природного газу без номінацій та відсутність підписаних актів приймання-передачі природного газу. Проте у висновках рішень судів у справах №№ 925/353/18 та 925/1105/19 зазначається про обов`язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону в силу розпорядження КМУ від 05.10.2016 № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року». Також відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові по справі № 905/2248/18 - можливість відбору підприємствами теплокомуненергетики із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах із Компанією обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Компанією своїх зобов`язань з підтвердженням обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, Тобто, видача Компанією номінацій є однією із гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон. Водночас, визначений розпорядженням обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону.

З огляду на дане, відповідач вважає, що природний газ спожитий УКП «Уманьтеплокомуненерго» фактично був спожитий за номінаціями та в обсягах, що підтверджені вищезазначеними рішеннями.

Відповідач зазначає, що факт не підписання між постачальником та споживачем актів приймання-передачі природного газу не впливає на результати вирішення даного спору, оскільки зазначене питання стосується виключно належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором постачання природного газу.

Відповідач зазначає, що частина 2 ст. 8 ЗУ 1730 (в старій редакції), що була доповнена частиною 3 ст. 8 до ЗУ 1730 вказує на наступне: «Підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані... ». Отже, відповідач вважає, що даний пункт стосується тих суб`єктів ринку природного газу, які не мають підтверджень щодо отриманих обсягів природного газу. Рішеннями судів, зокрема й тих, на які посилається Позивач чітко зазначено про об`єми спожитого природного газу УКП «Уманьтеплокомуненерго».

Судовими рішеннями у справі № 925/1105/19 за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" про повернення майна та стягнення 54670360,93 грн відмовлено у задоволені позовних вимог. Такими рішеннями встановлено факти, що не підлягають повторному доведенню при вирішенні цього спору, а саме: відсутність будь-якого зобов`язання перед позивачем по обсягах природного газу відібраного відповідачем у січні, лютому 2017р.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).

Відповідач, вважає, що, оскільки він не має заборгованості перед позивачем, що підтверджено судовими рішеннями у справі № 925/1105/19, сплила позовна давність і відсутні докази визнання заборгованості відповідачем, між сторонами відсутній укладений договір про реструктуризацію, що є необхідним відповідно до ст. 5 Закону України № 1730 «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», а набрання чинності змін до Закону України № 1639 та ст. 8 Закону України № 1730 не скасовує рішення суду, що набрало законної сили, то відсутні підстави для задоволення позову.

06.12.2022 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому відповідач просить закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України (Господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу). Відповідач стверджує, що позов у даній справі поданий з тим же предметом і підставами, що і позов у справі № 925/1105/19, який вже розглянутий судами всіх інстанцій.

19.12.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві. Позивач цитуючи ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730, наголошує, що її застосування не ставиться в залежність від реструктуризації заборгованості, зазначеної у ст. 5 цього ж Закону, так і від укладення договору обумовленого в ч. 8 ст. 5, як помилково вказує на це Відповідач у відзиві. Рішення у судовій справі № 925/1105/19 не спростовують позовних вимог у справі №925/1216/22, адже були ухвалені за іншого правового регулювання, без урахування приписів Закону № 1730 (в редакції Закону № 1639). Зокрема, такі правила запровадженні в 2021 році. Навпаки, суд у справі № 925/1105/19 встановив обставину споживання природного газу без поданих номінацій, а також відмови ПАТ «НАК «Нафтогаз України» підписати представлені акти, що має преюдиційне значення для правильного застосування ч.2 ст. 8 Закону № 1730 під час розгляду справи № 925/1216/22.

Щодо заяви відповідача про закриття провадження у справі, то позивач зазначає, що предмет та підстави позову у справі № 925/1216/22 та у справі №925/1105/19 є абсолютно різними, а виникнення у Відповідача обов`язку протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами оплатити (компенсувати) Позивачу вартість відібраних у січні-лютому 2017 року обсягів природного газу на підставі вимог Закону України №1730, які на момент звернення із позовом та ухвалення рішення Господарського суду Черкаської області від 06.03.2020 у справі №925/1105/19 ще не існували, що повністю спростовує необґрунтовані доводи, наведені Відповідачем у відзиві на позов.

Протокольною ухвалою від 19.12.2022, на підставі ст. 183 ГПК України, господарський суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 12.01.2023 об 11:00 год.

25.12.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить відхилити доводи позивача викладені в позовній заяві та відповіді на відзив з огляду на безпідставність та наявність чинних судових рішень між сторонами у справі 925/1105/19 та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

04.01.2023 від відповідача надійшли додаткові пояснення стосовно списання кредиторської заборгованості відповідно до рішення суду у справі № 925/1105/19 за періоди січень-лютий 2017 року на загальну суму 48 517 047,18 грн, яка у подальшому була відображена у фінансовій звітності, як прибуток підприємства. Відповідач просить суд, у разі задоволення позову, зазначити в мотивувальній частині рішення яким чином підприємство повинно поновити заборгованість в обліку та зазначити з посиланням на відповідну нормативну базу законність поновлення в бухгалтерському обліку даної заборгованості.

12.01.2023 відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, у якій зазначає, що внесення змін до ст. 8 Закону України № 1730 не змінює та не обмежує норми ЦК України стосовно застосування загальної позовної давності.

12.01.2023 електронною поштою з накладенням кваліфікованого електронного підпису від позивача надійшли пояснення.

Протокольною ухвалою 12.01.2023 господарський суд на підставі ч. 5 ст. 161 ГПК України прийняв пояснення сторін та долучив їх до справи.

Також протокольною ухвалою від 12.01.2023 господарський суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 14:30 02.02.2023.

31.01.2023 від позивача надійшла заява про збільшення ціни позову, в якій він просить стягнути з Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 10 107 718,16 грн заборгованості, з оплати вартості відібраних без номінацій у січні-лютому 2017 року обсягів природного газу, а також 178 228,15 грн три проценти річних та 1 274 525,16 грн інфляційних втрат.

02.02.2023 від позивача електронною поштою з накладенням кваліфікованого електронного підпису надійшли заперечення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні 02.02.2023 суд прийняв заяву позивача про збільшення позовних вимог і оголосив перерву в підготовчому засіданні до 13.02.2023 о 10:00 з метою надання додаткового часу відповідачу для подання відзиву на позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

09.02.2023 від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Ухвалою від 13.02.2023 господарський суд закрив підготовче провадження по справі № 925/1216/22 та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.02.2023 о 15:00. Визначив наступну дату судового засідання 06.03.2023 о 14:00.

20.02.2023 господарський суд розпочав розгляд справи по суті. Представниця позивача підтримала позовні вимоги, представниця відповідача позов заперечила. Під час дослідження доказів суд оголосив перерву у судовому засіданні до заздалегідь визначеної дати 06.03.2023.

06.03.2023 господарський суд продовжив розгляд справи по суті, закінчив дослідження доказів та заслухав заключні слова представників сторін.

У судовому засіданні 06.03.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд встановив такі обставини справи.

У період до 31 грудня 2019 року АТ «Укртрансгаз» здійснювало господарську діяльність із транспортування природного газу магістральними трубопроводами відповідно до Ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП № 211 від 28.02.2013, зі строком дії до 01.01.2020 та виконувало функції Оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС), який на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу (ст. 20 Закону України «Про ринок природного газу»).

УКП «Уманьтеплокомуненерго», який згідно п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» є Споживачем природного газу та водночас є підприємством, що виробляє, транспортує та постачає теплову енергію, надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, відповідно до ліцензій (що діяли у спірний період січня-лютого 2017 року):

АД № 041796 на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії,

АД № 041797 на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами,

АД № 041798 на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії.

Відповідач, без поданих постачальником газу номінацій, у січні 2017 року здійснив відбір природного газу в обсязі 4076,551 тис. куб. м. та в лютому 2017 року - в обсязі 4 104,524 тис. куб. м, на які у нього відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів. Вказане підтверджується таким.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначено Законом України «Про ринок природного газу», положення якого застосовуються до правовідносин усіх суб`єктів ринку природного газу, якими є, зокрема, оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, постачальник та споживач.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про ринок природного газу», правову основу ринку природного газу, зокрема, становлять Конституція України, цей Закон, закони України «Про трубопровідний транспорт», «Про природні монополії», «Про нафту і газ», міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України.

Водночас на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, поширюється дія Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» № 1730 (далі Закон України № 1730), виконання якого є обов`язковим для суб`єктів ринку природного газу у випадках та в порядку, визначених цим Законом.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу», з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 (далі - Положення № 758), на НАК «Нафтогаз України» покладено обов`язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення.

Відповідно до п. 16 Положення № 758, НАК «Нафтогаз України» у період з 1 травня2016 року по 31 березня 2017 року (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, та населенню в розмірі 4942 гривні за 1000 куб. метрів.

Згідно із пунктом 17 Положення № 758. Постачання природного газу НАК "Нафтогаз України виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Обов`язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК «Нафтогаз України» на період до 1 квітня 2017 року за умов, зокрема, укладення виробником теплової енергії з НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу відповідно до законодавства.

Також, відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

За визначенням положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Відповідно до пунктів 1-2 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС, для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку.

Номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх ЕІС-кодів.

Згідно із абзацом 1 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГТС, Замовник послуг транспортування має право подати по точці (точках) входу та точці (точках) виходу місячну номінацію на період не більше одного місяця в розрізі кожної доби. Місячна номінація на наступний газовий місяць приймається оператором газотранспортної системи в період з 15 по 20 число місяця (включно), що йде перед газовим місяцем транспортування. Якщо замовник послуг транспортування надає більше ніж одну місячну номінацію по одній і тій самій точці входу/виходу в строк до 20 числа місяця, що йде перед газовим місяцем транспортування, оператор газотранспортної системи розгляне місячну номінацію, яка була одержана останньою.

За період січня - лютого 2017 року для споживача - Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» номінації з обсягами постачання природного газу Оператору газотранспортної системи не подавалися.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р «Деякі питання опалювального сезону 2016/17» покладено на НАК «Нафтогаз України» обов`язок разом з операторами газотранспортних та газорозподільних систем забезпечити протягом опалювального сезону 2016/17 безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах, зокрема, яким є відповідач.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ринок природного газу», Оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

Відповідно до ч. 2, ч. 7 ст. 22 Закону України «Про ринок природного газу», з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний, зокрема: вживати необхідних заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, у тому числі безаварійної та безперебійної роботи газотранспортної системи; здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб; вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газотранспортної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству. Оператор газотранспортної системи придбаває енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, у недискримінаційний і прозорий спосіб та на ринкових умовах.

На виконання зазначених обов`язків Оператора газотранспортної системи, позивач у спірний період належним чином здійснив безперебійне транспортування природного газу магістральними трубопроводами, в обсягах, необхідних для задоволення очікуваного попиту усіх суб`єктів ринку природного газу, у тому числі відповідача, за рахунок придбаного природного газу для здійснення своєї господарської діяльності.

Водночас відповідач, без поданих постачальником газу номінацій, у січні 2017 року здійснив відбір природного газу з газотранспортної системи (через газорозподільну систему ПАТ «Уманьгаз») в обсязі 4076,551 тис. куб. м, а в лютому 2017 року - в обсязі 4104,524 тис. куб. м, на які у нього відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів.

Зазначені обставини фактичного відбору природного газу без номінацій в загальному обсязі 8 181,075 тис. куб. м у спірний період, а також фактичні обставини укладення між відповідачем та НАК «Нафтогаз України» договорів постачання природного газу №2329/1617-ТЕ-36 від 06.09.2016 та №2567/1617-50-36 від 31.10.2016, а також відсутність підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів встановлено постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі №925/352/18, який розглядався за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Публічного акціонерного товариства «Уманьгаз», за участю третіх осіб Уманського Комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», про стягнення заборгованості за надані послуги балансування, що набрала законної сили.

Зокрема, в постанові від 13.08.2019 № 925/352/18 у п. 39, 44.1, 44.2, 44.8, 44.13, Верховний Суд, який залишив без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019, дійшов таких висновків:

«39. Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач, як Оператор ГРМ, надавав позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об`єкти якого підключені до його газорозподільної системи, що відображено у наданих позивачеві щомісячних зведених алокаціях відповідача про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень та грудень 2017, реєстрах обсягів природного газу, використаних споживачами по договорах з ПАТ "ПАК "Нафтогаз України" із мереж відповідача в січні та лютому 2017, в розрізі кінцевих споживачів. Вказані алокації (звіти) відповідача містять фактичні обсяги споживання газу споживачами, що отримують природний газ з газорозподільної системи, за попередній газовий місяць, а також вказані постачальники таких обсягів природного газу для споживачів з інформацією про підтверджений та фактично спожитий обсяг природного газу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в алокаціях за вказаний період відповідач зазначав про те, що газ у об`ємах 4 076,551 тис. куб. м та 4 104,524 тис. куб. м спожитий КП "Уманьтеплокомуненерго", постачальником якого є ПАТ "НАК "Нафтогаз України", про що свідчать наявні в матеріалах справи договори постачання природного газу №2329/1617-ТЕ-36 від 06.09.2016 та №2567/1617-БО-36 від 31.10.2016, укладені між КП "Уманьтеплокомуненерго" (споживачем) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальником). Названі договори були укладені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період) ".

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що за умовами названих договорів передбачалося постачання природного газу у періоді з 01.10.2016 по 31.03.2017 та визначався обсяг постачання газу помісячно у вказаному періоді (п.2.1 договорів). В матеріалах справи наявні акти приймання-передачі газу за січень та лютий 2017року із зазначенням об`єму спожитого природного газу у розмірі 4 076,551 тис. куб. м та 4 104,524 тис. куб. м, які підписані КП "Уманьтеплокомуненерго" та направлялися на підпис постачальнику - ПАТ "НАК "Нафтогаз України". Однак ПАТ "НАК "Нафтогаз України" повернув вказані акти та відмовився від їх підписання, пославшись на відсутність підтвердження планових обсягів (номінацій) природного газу у вказаному періоді.

44.8 Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що виникнення в точці виходу до газорозподільної системи відповідача (оператора ГРМ) неврегульованого негативного небалансу обсягів природного газу за січень та лютий 2017 відбулося внаслідок дій ПАТ "НАК "Нафтогаз України" щодо неподання споживачу - КП "Уманьтеплокомуненерго" номінації на плановий обсяг газу на вказаний період. Проте вказана обставина не звільняла ПАТ "НАК "Нафтогаз України" від обов`язку постачати природний газ зазначеному споживачу за укладеними між ними договорами постачання природного газу.

44.13 3 огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що наведені обставини у їх сукупності свідчать про відсутність несанкціонованого відбору природного газу з ГТС, оператором якої є позивач, споживачем - КП "Уманьтеплокомуненерго у січні та лютому 2017 та, як наслідок, неправомірності віднесення на відповідача (оператора ГРМ) негативного небалансу у вказаному об`ємі та відшкодування витрат з оплати наданих послуг балансування у сумі 42 160 753,18 грн. за січень 2017 та 45 333 646,38 грн. за лютий 2017».

Відповідно до п. 1.2 договору постачання природного газу №2329/1617-ТЕ-36 від 06.09.2016, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню; відповідно до п. 1.2 договору №2567/1617-50-36 від 31.10.2016, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 925/352/18 встановлено:

здійснення Відповідачем відбору природного газу з газотранспортної системи в обсязі 8 181,075 тис. куб. м у спірний період без поданих постачальником газу номінацій;

відсутність підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів;

обставини укладення між відповідачем та НАК «Нафтогаз України» договорів постачання природного газу №2329/1617-ТЕ-36 від 06.09.2016 та №2567/1617-БО-36 від 31.10.2016.

Зазначені обставини підтверджуються, зокрема, звітами ПАТ «Уманьгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу у період січня-лютого 2017 року, номінаціями НАК Нафтогаз України» за спірний період, у яких відсутні обсяги постачання для Споживача, яким є відповідач, а також наданими під час розгляду справи №925/352/18 Уманським комунальним підприємством «Уманьтеплокомуненерго» та НАК «Нафтогаз України» копіями Договорів, постачання природного газу та складеними відповідачем актами приймання-передачі природного газу за січень-лютий 2017 року, що залишилися не підписаними постачальником.

З метою запровадження комплексу організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, в Україні ухвалено Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VIII (Закон № 1730), а згодом Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639-IX (Закон № 1639).

Оскільки на практиці виникали ситуації, коли ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не подавав номінацій оператору ГТС, а виробники теплової енергії продовжували споживати природний газ, АТ «Укртрансгаз» довелося балансувати газотранспортну систему за рахунок власного природного газу. Враховуючи ці обставини, законодавець визначив умови та суб`єкта ринку природного газу, якому споживач повинен сплатити вартість спожитого природного газу за відсутності підтверджених номінацій. Адже не може залишитися без урегулювання ситуація, коли особа спожила природний газ, проте нікому не оплатила його вартості.

Тож, Закон № 1639 вніс численні зміни до Закону № 1730, розширивши сферу його дії, у тому числі шляхом викладення статті 2 в новій редакції: дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VI1, в редакції, яка набрала чинності 29.08.2021 відповідно до Закону України № 1639, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

Аналіз наведеного припису закону дає підстави для висновку, що підприємства, які виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, мають обов`язок оплатити особі, яка виконувала функції оператора ГТС до 31.12.2019, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за наявності таких умов:

- відбір природного газу відбувся упродовж 01.12.2015-31.12.2019.

- відбір природного газу відбувся без поданих постачальником газу номінацій та за умови відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками щодо таких обсягів.

Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, внаслідок здійснення відповідачем у січні-лютому 2017 року відбору природного газу з газотранспортної системи в обсязі 8 181,075 тис. куб. м без поданих постачальником газу номінацій, на які у відповідача відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, та на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», у відповідача 29.08.2021 (дата набрання чинності ст. 8 Закону України № 1730) виникли зобов`язання перед позивачем протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати вартість відібраних обсягів природного газу.

Щодо розміру вартості відібраних обсягів природного газу.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 8 Закону № 1730, відповідач зобов`язаний оплатити позивачу вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

Приписами п. 16 Положення № 758 Кабінетом Міністрів України був встановлений тариф постачання НАК «Нафтогаз України» у період з 1 травня 2016 по 31 березня 2017 (включно) природного газу виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, та населенню в розмірі 4942 гривні за 1000 куб. метрів.

Таким чином загальний розмір зобов`язання відповідача перед позивачем з оплати за відібрані без номінацій 8 181,075 тис. куб. м природного газу становить 48 517 047,18 грн (у т. ч. ПДВ) (8 181,075 тис. куб. м х 4942 грн + 20%).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 1730, відповідач протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, зобов`язаний щомісяця оплачувати позивачу 1/72 частину від суми 48 517 047,18 грн загальної вартості природного газу в обсязі 8 181,075 тис. куб. м, що становить по 673 847,8775 грн щомісяця.

З метою врегулювання заборгованості відповідача перед позивачем, згідно положень ч.2 ст.8 Закону України №1730, на офіційному сайті AT «Укртрансгаз» було оприлюднено проект договору про організацію взаєморозрахунків.

Також позивачем на адресу відповідача було направлено лист від 26.10.2021 № 1001ВИХ-21-8008 про необхідність здійснити компенсацію вартості відібраного у січні- лютому 2017 року природного газу в обсязі 8 181,075 тис. м. куб., власником яких є позивач.

Проте, відповідач не вжив визначених ч. 2 ст.8 Закону України № 1730 заходів із врегулювання зазначеної заборгованості та не здійснив починаючи з 1 жовтня 2021 року оплати рівними частинами вартості відібраних ним обсягів природного газу без номінацій у період з 01.01.2017 по 28.02.2017.

Відповідач Листом від 04.11.2021 № 1632 звернувся до позивача із питаннями, що виникли у нього з метою реалізації положень ч. 2 ст.8 Закону України № 1730.

Позивач Листом від 17.11.2021 № 1001ВИХ-21-8767 звертав увагу відповідача на необхідності виконання визначених ч. 2 ст. 8 Закону України №1730 обов`язків перед AT «Укртрансгаз» з компенсації 48 517 047,18 грн вартості відібраних обсягів природного газу без номінацій у період з 01.01.2017 по 28.02.2017.

19.08.2022 набрала чинності нова редакція частини 2 та доповнено частиною 3 ст. 8 Закону України №1730 (згідно Закону № 2479-ІХ від 29.07.2022), відповідно до яких:

Підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання- передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість:

відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;

послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів (ч. 2 ст.8 Закону України №1730).

Обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання (ч. 3 ст.8 Закону України №1730).

На момент звернення із позовом до суду, відповідач в порушення покладених на нього згідно приписів ч. 2 ст. 8 Закону України №1730 обов`язків перед позивачем з оплати щомісяця рівними частинами відібраних без номінацій обсягів природного газу починаючи із 01.10.2021 протягом 15 місяців не виконав, чим порушує права та законні інтереси позивача.

Твердження відповідача щодо необхідності укладення договору про реструктуризацію заборгованості на підставі ч. 8 ст. 5 Закону України № 1730 спростовуються прямою нормою ч. 2 ст. 8 такого Закону, у якій визначено, що компенсацію вартості відібраних без номінацій природного газу необхідно здійснювати незалежно від укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків.

Таким чином, внаслідок здійснення відповідачем у січні та лютому 2017 року відбору природного газу з газотранспортної системи в обсязі 8 181,075 тис. куб. м, без поданих постачальником газу номінацій, та на які у відповідача відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», у відповідача 29.08.2021 виникли зобов`язання протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) позивачу 48 517 047,18 грн вартості відібраних обсягів природного газу.

Так позивач пред`явив позов про стягнення такої заборгованості за період з 01.10.2021 по 31.12.2022 15 частин із 48 = 10 107 718,16 грн. Позов в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Позивач також просить стягнути нараховані 3% річних в сумі 178 228,15 грн та інфляційні втрати в сумі 1 274 525,16 грн.

Частина 2 статті 8 Закону № 1730 (в редакції Закону № 1639) визначає обов`язок споживача природного газу зі сплати грошових коштів та встановлює графік такої сплати: щомісяця рівними частинами упродовж 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач порушив обов`язок зі сплати грошових коштів у порядку, визначеному законом, розрахунок додаткових нарахувань позивача є правильним, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення 178 228,15 грн 3 % річних, та 1 274 525,16 грн інфляційних втрат.

Рішення у справах № 925/1105/19 та № 925/352/18 не спростовують позовних вимог, адже були ухвалені за іншого правового регулювання, без урахування приписів Закону № 1730 (в редакції Закону № 1639). Суд нагадує, що такі правила запровадженні уже в 2021 році. Висновки судів про постачання природного газу в межах укладених договорів є правовою оцінкою встановлених обставин. З огляду на частину 7 статті 75 ГПК України правова оцінка, надано судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду. Навпаки, суд у справі № 925/1105/19 встановив обставину споживання природного газу без поданих номінацій, а також відмови ПАТ «НАК «Нафтогаз України» підписати представлені акти.

З вказаних підстав не підлягає до задоволення заява відповідача про закриття провадження у справі, оскільки позов у судовій справі № 925/1105/19 поданий з інших підстав ніж позов у справі №925/1216/22, оскільки рішення у справі № 925/1105/19 були ухвалені за іншого правового регулювання, без урахування приписів Закону № 1730 (в редакції Закону № 1639), так як такі правила запровадженні в 2021 році.

Стосовно питання відповідача перед судом щодо своєї господарської діяльності, то цим самим по суті відповідач просить дати юридичну консультацію по застосуванню положень законодавства, що не входить до компетенції господарського суду; нормами ГПК України не передбачено у мотивувальній частині рішення відповідати на питання відповідача, як йому в подальшому вести господарську діяльність.

У своєму відзиві відповідач звертається до практики ЄСПЛ справа «Брумареску проти Румунії».

Дійсно, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності судового рішення. Згідно з цим принципом жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

У цій справі відносини з відбору природного газу без поданих номінацій виникли та існували до моменту ухвалення Закону № 1639 та залишалися неврегульованими до часу ухвалення останнього. Відповідач, знаючи, що спожив природний газ без номінацій, при цьому нікому не сплативши за нього коштів, навпаки повинен був розуміти та розраховувати на врегулювання такої ситуації (в тому числі законодавче).

Відповідачем заявлено заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до якої стверджує, що у відповідності до позовних вимог відбір спірного газу було здійснено в січні-лютому 2017 року, відтак з посиланням на норми ст. 256, 266, 267 ЦК України строк позовної давності для звернення з відповідним позовом до суду, сплив.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає про відмову в її задоволенні, виходячи з такого.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

За змістом ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відтак, за змістом норм чинного законодавства початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на звернення до суду із позовною заявою, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку.

Як було зазначено вище, з метою забезпечення сталого функціонування ринку природного газу було прийнято Закон України від 14.07.2021 № 1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ на забезпечення фінансової стабільності на ринку природною газу», яким доповнено статтею 8 Закон України від 03.11.2016 №1730 про нормативне регулювання правовідносин щодо заборгованості підприємства ПЕК перед оператором ГТС, які протягом періоду з 01.12.2015 по 31.12.2019 здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без подання номінацій.

Тобто, тільки з прийняттям вказаного Закону № 1639 було визначено порядок компенсації використаного природного газу без поданих номінацій на користь оператора ГТС та право останнього отримати такі виплати, тобто і право звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Дані обставини свідчать про те, що строк позовної давності до суми основного боргу у вигляді нарахованої компенсації, про сплив якої зазначає відповідач, позивачем не пропущено.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Зважаючи на те, що стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є додатковими вимогами порівняно із заявленою сумою компенсації, за стягненням якої позивач звернувся до суду та відповідно до ст. 257 ЦК України до яких застосовується загальна позовна давність в три роки, суд також зазначає, що строк позовної давності стосовно заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, не пропущено.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76 - 77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" (ідентифікаційний код 02082675, вул. Тищика, 12А, м. Умань, Черкаська обл., 20300) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (ідентифікаційний код 30019801, вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021) 10 107 718,16 грн заборгованості з оплати вартості відібраних без номінацій у січні-лютому 2017 року обсягів природного газу, 178 228,15 грн три проценти річних, 1 274 525,16 грн інфляційних втрат, а також 173 407,07 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам.

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2023.

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА