РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2023Справа № 910/11031/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Крани України», Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Авангард

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Крос», м. Київ

про стягнення 549 513,99 грн,

Представники сторін:

від позивача: Сторожук Д.І.;

від відповідача: не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крани України» (далі - ТзОВ «Крани України»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Крос» (далі - ТзОВ «Агро-Крос»/відповідач) про стягнення 549 513,99 грн, у тому числі: 81 000,00 грн - основного боргу, 444 960,00 грн - пені, 20 169,00 грн - інфляційних втрат та 3 654,99 грн - 3% річних, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором №04/12/2020 від 04.12.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.10.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 28.11.2022.

22.11.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів у справі, зокрема, ТзОВ «Агро-Крос» просить суд витребувати у позивача належним чином завірену копію акту наданих послуг № 297 від 23.04.2021.

28.11.2022 у підготовчому засіданні позивачем подано клопотання про долучення доказів у справі, а саме копії акту надання послуг № 297 від 23.04.2021.

28.11.2022 суд відклав підготовче засідання на 30.01.2023.

16.12.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТзОВ «Агро-Крос» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на недоведеність позивачем наявності заборгованості за договором №04/12/2020 від 04.12.2020.

22.12.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

10.01.2023 та 13.01.2023 до канцелярії суду від позивача надійшли заяви про участь у судовому засіданні 30.01.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

30.01.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 27.02.2023.

02.02.2023 до канцелярії суду від ТзОВ «Агро-Крос» надійшли заперечення на відповідь на відзив.

09.02.2023 до канцелярії суду від ТзОВ «Крани України» надійшли додаткові пояснення.

27.02.2023 у судове засідання з`явився представник ТзОВ «Крани України» та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник ТзОВ «Агро-Крос» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №334.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крани України» (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Крос» (далі - замовник) укладено договір №04/12/2020, згідно умов якого виконавець зобов`язався надати послуги автокрану з машиністом відповідно до заявки замовника та додатку (-ів) до договору, а замовник зобов`язався прийняти належним чином надані послуги та оплатити їх в розмірі та в порядку, визначеному даним договором та додатками до нього.

Сума договору складається з вартості послуг, наданих за цим договором відповідно до заявок замовника. Вартість послуг визначається згідно додатків до даного договору, відповідно до потреб замовника та техніки, що буде використовуватись (п. 2.1. договору).

У відповідності до положень п. 2.2. та п. 2.3. договору умови та порядок розрахунків зазначаються у відповідному додатку до даного договору. Замовник проводить оплату послуг згідно відповідного додатку до даного договору та рахунку виставленого виконавцем. Оплата за послуги здійснюється у національній валюті - гривні, на підставі рахунків виконавця, шляхом перерахування грошових коштів замовником на поточний рахунок виконавця в безготівковій формі.

Згідно п. 3.4. договору виконання послуг, визначених у п. 1.1. даного договору оформлюється актом наданих послуг, в якому вказується: марка крану, кількість змін/годин, які він відпрацював, кількість годин простою (у разі, якщо був простій) та інші дані, які сторони вважають за необхідне зазначити в акті. Акт надається (направляється шляхом поштового, кур`єрського зв`язку або шляхом електронного документообороту або електронної пошти) замовнику виконавцем по завершенню надання послуг (частини послуг) - протягом 3 (трьох) днів з дня фактичного надання виконавцем послуг відповідно до заявки виконавця. Сторони погоджуються, що обов`язок виконавця щодо надання акту вважається виконаним в день направлення виконавцем акту шляхом поштового або кур`єрського зв`язку шляхом електронного документообороту або електронної пошти. Замовник зобов`язаний прийняти надані виконавцем послуги шляхом підписання акту та протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його отримання повернути виконавцю один примірник оформленого зі свого боку акту наданих послуг або в цей же строк направити мотивовану, документально підтверджену відмову від підписання акту.

В п. 3.5. договору сторони погодили, що у випадку відмови у підписанні акту наданих послуг та за відсутності мотивованої відмови у підписанні акту, про що представником виконавця робиться відмітка на акті, неповернення у зазначений строк підписаного акту наданих послуг, умови договору вважаються виконаними зі сторони виконавця, а акт наданих послуг узгодженим.

Відповідно до п. 5.4. договору за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник виплачує виконавцеві пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Договір діє з моменту підписання до 31.12.2021, у частині сплати наданих послуг за даним договором - до дати повного розрахунку (п. 7.1. договору).

Крім того, між сторонами підписано додаток № 2 до цього договору, згідно п. 10 якого облік робочого часу здійснюється за допомогою обопільно підписаних змінних рапортів на підставі яких оформлюється акт виконаних робіт.

У п. 12 додатку № 2 до цього договору сторони погодили умови оплати: оплата перебазування та робочого часу здійснюється авансовим платежем у розмірі 100%.

Так, на виконання п. 10 додатку № 2 між сторонами підписано змінний рапорт, в якому зазначено облік робочого часу .

23.04.2021 позивачем надано відповідачу послуги автокрану на загальну суму 315 000,00 грн, що підтверджується актом наданих послуг № 297 від 23.04.2021 із зазначенням марки крану, кількості змін та годин, які він відпрацював та вартості наданих послуг.

Проте, відповідач за надані послуги розрахувався частково в сумі 234 000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками, копії яких містяться в матеріалах справи.

01.02.2022 позивач надіслав на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості за надані послуги в сумі 81 000,00 грн, а також для підписання надіслав акт наданих послуг № 297 від 23.04.2021.

ТзОВ «Агро-Крос» відповіді на претензію не надало, заборгованість не погасило, підписаний акт наданих послуг №297 від 23.04.2021 не повернуло, при цьому, заперечень щодо якості та обсягів наданих послуг також не надало.

02.06.2022 позивач повторно направив на адресу відповідача лист-вимогу за вих. №26 від 01.06.2022 про сплату заборгованості у розмірі 81 000,00 грн.

Вимога за вих. №26 від 01.06.2022 залишена відповідачем також без задоволення.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням ТзОВ «Агро-Крос» своїх зобов`язань за договором №04/12/2020 від 04.12.2020 та додатку №2 до нього, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 81 000,00 грн, а також пені в сумі 444 690,00 грн, 3% річних у розмірі 3 654,99 грн та інфляційних втрат в сумі 20 169,00 грн, нарахованих за період з 24.04.2021 по 24.10.2022.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір № 04/12/2020 від 04.12.2020 та додаток № 2 до нього, а також підписано змінний рапорт, в якому зазначено облік робочого часу виконання робіт, відповідно до яких позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 315 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, відповідач за надані послуги розрахувався частково в сумі 234 000,00 грн, внаслідок чого у ТзОВ «Агро-Крос» виникла заборгованість перед ТзОВ «Крани України» у розмірі 81 000,00 грн.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Так, у відповідності до положень п. 2.2. договору умови та порядок розрахунків зазначаються у відповідному додатку до даного договору.

У п. 12 додатку № 2 до цього договору сторони погодили умови оплати: оплата перебазування та робочого часу здійснюється авансовим платежем у розмірі 100%.

Отже, судом встановлено, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, оплату за надані послуги у повному обсязі не здійснив.

Крім того, судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями щодо погашення заборгованості, а також направляв для підписання акт виконаних робіт № 297 від 23.04.2021, проте, ТзОВ «Агро-Крос» цей акт не підписало, при цьому зауважень щодо обсягів та якості наданих послуг також не надало.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене вище, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Агро-Крос» порушило умови договору №04/12/2020 від 04.12.2020 та додатку № 2 до цього договору, а також положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення позовних вимог ТзОВ «Крани України» про стягнення основного боргу у розмірі 81 000,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 444 690,00 грн, 3% річних у розмірі 3 654,99 грн та інфляційні втрати в сумі 20 169,00 грн, нараховані за період з 24.04.2021 по 24.10.2022.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, відповідно до п. 5.4. договору за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник виплачує виконавцеві пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином шести місяців.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, та встановив, що ТзОВ «Агро-Крос» не враховано положення ст. 232 ГК України.

Так, за розрахунком суду, обґрунтованою до стягнення є сума пені у розмірі 149 040,00 грн, нарахована на суму боргу за період з 24.04.2021 по 24.10.2021.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд також перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що їх обчислення здійснено арифметично вірно, що має наслідком задоволення цих вимог.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Крани України» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Крос» (03110, місто Київ, вулиця Преображенська, будинок 23А, офіс 2; ідентифікаційний код 42742496) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крани України» (67806, Одеська область, Овідіопольський район, смт Авангард, вулиця Теплична, будинок 1; ідентифікаційний код 40489427) 81 000 (вісімдесят одну тисячу) грн 00 коп. - основного боргу, 149 040 (сто сорок дев`ять тисяч сорок) грн 00 коп. - пені, 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн 99 коп. - 3% річних, 20 169 (двадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн 00 коп. - інфляційних втрат та 3 661 (три тисячі шістсот шістдесят одну) грн 48 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 06.03.2023.

Суддя В.В. Бондарчук