ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2023 р. Справа№ 911/3674/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик"

на рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022

(повне рішення суду складено 12.10.2022)

та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2022

(повне рішення складено 14.10.2022)

у справі № 911/3674/21 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик"

до Державного підприємства "Київське лісове господарство"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне агентство лісових ресурсів України

про визнання недійсним одностороннього правочину - повідомлення про розірвання договору

за участю представників:

від позивача: Попова О.В.

від відповідача: Крохмальова Я.Е.

від третьої особи: не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик" (далі - ТОВ "МРК "Ярик") звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до ДП "Київське лісове господарство" про визнання недійсним одностороннього правочину - повідомлення про розірвання договору про умови здійснення біотехнічних заходів від 13.09.2017.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність обставин у спірних правовідносинах сторін, з якими закон пов`язує визнання правочинів недійсними, та невстановлення судом неправомірності дій відповідача при вчиненні спірного правочину.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 13.09.2022 заяву ДП "Київське лісове господарство" про стягнення з позивача судових витрат задоволено повністю; стягнуто з позивача на користь відповідача 20 000,00 грн судових витрат на правничу допомогу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "МРК "Ярик" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на нез`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі № 911/3674/21 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Скаржник наполягає на відсутності передбачених п. 7.5 договору підстав для його розірвання в односторонньому порядку.

ТОВ "МРК "Ярик" звернулось до Північного апеляційного господарського суду також з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на нез`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2022 у справі № 911/3674/21 і ухвалити нове рішення, яким судові витрати. пов`язані з розглядом справи, залишити за відповідачем.

За твердження скаржника, відповідачем пропущено строк на подання доказів, що підтверджують понесені судові витрати, а суд розглянув заяву без повідомлення позивача.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ТОВ "МРК "Ярик"; апеляційні скарги на рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2022 у справі № 911/3674/21 об`єднано в одне апеляційне провадження; призначено до розгляду на 31.01.2023.

16.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому ДП "Київське лісове господарство" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "МРК "Ярик" на рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі № 911/3674/21; стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати - 20 000,00 грн за орієнтовним розрахунком. Відповідач наполягає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції та зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та умов договору, незгоди з висновками суду першої інстанції та до переоцінки доказів.

16.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду також надійшов відзив, в якому ДП "Київське лісове господарство" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "МРК "Ярик" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2022 у справі № 911/3674/21; стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати.

ДП "Київське лісове господарство" також заявило клопотання про закриття апеляційного провадження для недопущення порушення принципу правової визначеності, обґрунтоване відсутністю підстав для поновлення строку апеляційного оскарження рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 та додаткового рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2022 у справі № 911/3674/21.

Судове засідання 31.01.2023 не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 справу № 911/3674/21 призначено до розгляду на 14.02.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 розгляд справи № 911/3674/21 відкладено на 07.03.2023.

В судове засідання 07.03.2023 представники третьої особи не з`явились, хоч учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалами Північного апеляційного господарського суду доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розгляд справи за відсутні представників третьої особи.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційних скарг підтримала та просила їх задовольнити, наполягаючи на недоведеності порушення договору ТОВ "МРК "Ярик" та відсутності підстав для відшкодування відповідачу судових витрат.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційних скарг заперечив, доводячи їх необґрунтованість.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів відхилила як безпідставні клопотання ДП "Київське лісове господарство" про закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ТОВ "МРК "Ярик" на рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2022 у справі № 911/3674/21.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 13.09.2017 між ДП "Київське лісове господарство" та ТОВ "МРК "Ярик" укладено договір про умови здійснення біотехнічних заходів, на умовах якого ДП "Київське лісове господарство" як постійний лісокористувач надало згоду на здійснення на закріплених за користувачем мисливських угіддях біотехнічних заходів, зокрема, облаштування та подальшу експлуатацію біотехнічних споруд, а саме: комплексу різноманітних господарських робіт, спрямованих на поліпшення умов існування, розмноження та збільшення чисельності мисливських тварин у напіввільних умовах. До біотехнічних споруд належать: вольєри для утримання диких копитних тварин, годівниці, мисливські вежі для санітарного відстрілу, живопастки, тощо. Утримання мисливських тварин у напіввільних умовах/вольєрне утримання - утримання набутих у встановленому порядку мисливських тварин у штучно створених умовах, в яких вони живляться переважно природними кормами, але не мають можливості вільно переміщуватися за межі штучно ізольованої ділянки мисливського угіддя (п 1, 2, 3 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору за погодженням між сторонами облаштування біотехнічних споруд буде здійснюватись ТОВ "МРК "Ярик" виключно у межах кварталів, а саме: кв. 4 вид 1-14 площею 32,3 га, кв. 5 вид 1-13, 14 (3,1 га), 20 (0,3 га), 21, 22, 29, 31, 33-35 площею 40,8 га, кв. 6 вид 1-21, 24, 25 (0,6 га), 26 (0,7 га), 36-38 площею 45,9 га, кв. 7 вид 1-12, 13 (1,9 га), 14-17, 18 (1,5 га), 19-22, 23-28, 30-33 площею 55,6 га, кв. 8 вид 1-31 площею 58,0 га Плахтянського лісництва ДП "Київський лісгосп" на лісовій ділянці, загальною площею 232,6 га (опис меж відповідно до матеріалів лісовпорядкування визначено в окремому протоколі до договору).

Розділом 4 договору визначено права та обов`язки сторін. Зокрема, надано ТОВ "МРК "Ярик" право на облаштування та експлуатацію, у визначених сторонами межах біотехнічної споруди - вольєру у межах кварталів № 4, 5, 6, 7, 8 Пляхтянського лісництва ДП "Київський лісгосп" (п. 3.1); за письмовою згодою із ДП "Київське лісове господарство" на погодженій території облаштовувати необхідні тимчасові некапітальні споруди, здійснювати інші заходи, що не суперечать чинному законодавству України.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до закінчення строку дії договору про умови ведення мисливського господарства від 05.02.3013, укладеного між ТОВ "МРК "Ярик" та Київським обласним та по м. Києві управлінням лісового та мисливського господарства (п. 7.1 договору).

У пункті 7.5 договору сторони передбачили, що ДП "Київське лісове господарство" має право в односторонньому порядку розірвати договір у разі здійснення будівництва на виділеній території капітальних споруд, здійсненні самовільних рубок ТОВ "МРК "Ярик". В такому разі, договір вважається розірваним після закінчення триденного строку з моменту направлення на адресу позивача відповідачем повідомлення про розірвання договору цінним листом з описом.

02.12.2021 до ТОВ "МРК "Ярик" надійшло повідомлення ДП "Київське лісове господарство" про розірвання договору про умови здійснення біотехнічних заходів від 13.09.2017 в односторонньому порядку на підставі п. 7.5 договору з вимогою виконати умови п. 7.6 договору по приведенню території в первинний стан. Заява про виявлені порушення умов договору обґрунтована посиланням на акт обстеження вольєру ТОВ "МРК "Ярик" від 18.11.2021.

Так, 11.11.2021, за результатами наради, яка відбулась 10.11.2021 у приміщенні Державного агентства лісових ресурсів України щодо проблемних питань доступу жителів Київської області до лісових масивів, які надані, як мисливські угіддя ТОВ "МРК "Ярик", а також можливим розміщенням капітальних будівель і споруд на земельних ділянках, які перебувають у постійному користуванні ДП "Київське лісове господарство" та ДП "Клавдієвське лісове господарство" прийнято доручення № 23, яким директорам цих підприємств доручено розглянути питання щодо розірвання договорів про умови здійснення біотехнічних заходів від 13.09.2017 № 403 та від 12.09.2017 б/н з ТОВ "МРК "Ярик"; начальнику Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства Бойку О.Л. доручено, в межах компетенції, забезпечити перевірку фактів можливого порушення законодавства, які були озвучені під час наради та вжити відповідних заходів реагування (в разі виявлення порушень) та проінформувати Держлісагентство про виконання данного доручення у строк до 17.11.2021.

18.11.2021 комісія обстежила вольєр позивача та склала акт, у якому зафіксовано:

1) у кварталі 5 виділ 2 Плахтянського лісництва біля водойми виявлено споруди, які за зовнішніми ознаками можуть бути капітальними, але потребують експертної оцінки. Від споруди до краю водойми облаштовані сходи з тротуарної плитки та дерев`яний пірс;

2) у кв. 4 вид. 11 виявлено площадку відсіяну гравієм, яка облаштована для розвантаження диких копитних тварин, що завозяться у вольєр великогабаритним транспортом. Вказана площадка облаштована внаслідок самовільного пошкодження та вирубки лісових культур у кв. 4 вид. 11 Плахтянського лісництва, про що на директора ТОВ "МРК "Ярик" складено протокол № 35 від 17.07.2018 та нараховано збитки в сумі 17 290,85 грн, які були сплачені позивачем.

До суду також надано копію постанови № 035 та копію протоколу № 035, що складені представником ДП "Київське лісове господарство" про накладення адміністративного стягнення від 17.07.2018, згідно з текстом яких директором ТОВ "МРК "Ярик" вчинено правопорушення, а саме: здійснено самовільну порубку дерев сосни діаметром до 10 см в кв. 4 вид. 11 Плахтянського лісництва в кількості 113 штук. Відповідно до вказаних протоколу та постанови, на директора позивача як керівника ТОВ "МРК "Ярик" накладено штраф в адміністративному порядку за вирубку лісових порід.

Позивачем не спростований факт порушення його посадовою особою умов договору (вказані документи у судовому порядку не оскаржувались і сторонами визнаються).

Доводи позивача про те, що спірну вирубку 113 сосен вчинив директор позивача особисто, як фізична особа, а зазначення у протоколі про накладення адміністративного стягнення того, що він являється директором ТОВ "МРК "Ярик" пов`язане з вимогами до змісту таких протоколів для ідентифікації фізичної особи - зазначення її місця роботи - мотивовано оцінено судом критично, оскільки, крім зазначення посади, вказаний протокол не містить інших ідентифікуючих даних, з огляду на твердження позивача про необхідність заповнення усіх без виключення його розділів: ідентифікаційний номер, дата та місце народження, адреса реєстрації та, зважаючи на положення ст. 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Крім того, штраф за спірне адміністративне правопорушення сплачений ТОВ "МРК "Ярик". Зазначення директором позивача у спірному протоколі того, що він зрубав дерева для власних потреб не спростовує висновків суду, з урахуванням сукупності доказів та надання судом переваги об`єктивним відомостям над суб`єктивними твердженнями.

З метою спростування доводів відповідача щодо характеру виявленої споруди, ТОВ "МРК "Ярик" надало суду висновок експерта № 37725, складений за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за зверненням представника ТОВ "МРК "Ярик" адвоката О.М.Коршун 23.12.2021 експертом Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України Мацак Наталією Анатоліївною. За висновком експерта: "загальна площа забудови нежитлової споруди з ганком становить 200,8 кв.м... За конструктивною схемою споруда, виконана в металевому каркасі, фасади частково виконані із суцільного скління (метало пластикових вікон), частково облицьовані дерев`яним сайдингом... Фундаменти відсутні, за відсутності фундаментів, стіни змонтовані на бетонні поребрики та тротуарну плитку; тротуарна плитка укладена на цементно-піщаній основі... Укладення бруківки (ФЕМ) виконано з наступних матеріалів: - шар щебеню близько 5 см, - шар цементно-піщаної суміші близько 10 см, - бруківка ФЕМ товщиною 4 см... Споруда розташована в кварталі 5 виділу 2 Плахтянського лісництва... Досліджувані споруди технічно відносяться до тимчасових споруд….не відносяться до капітальних споруд та не є об`єктами нерухомого майна".

Місцевий господарський суд відхилив вказаний висновок експерта № 37725, пославшись на те, що він не відповідає критеріям повноти (не було досліджено проектну документацію спірних об`єктів), об`єктивності (експертизу проведено із використанням нечинних на момент проведення експертизи нормативно-правових актів), достовірності (висновки експерта суперечать наявним фотокопіям спірних об`єктів у матеріалах справи та доводам самого висновку). Суд також послався на те, що експерт, який проводив експертизу, відмовився надати суду усні пояснення у судовому засіданні, пославшись на офіційну відпустку, перший день якої припав саме на день судового засідання, в якому експерт повинна була роз`яснити суду вказані вище неточності та проблемні аспекти наданого висновку за результатами експертизи, опосередковано може свідчити про вірність висновків суду щодо неприйнятності наданого позивачем експертного висновку.

Із змісту висновку експерта № 37725 від 23.12.2021 вбачається, що ТОВ "МРК "Ярик" для дослідження було надано лише копії договору про умови здійснення біотехнічних заходів від 13.09.2017 та акту обстеження вольєру ТОВ "МРК "Ярик" від 18.11.2021.

Обстеження об`єкту - споруди "бесідки відпочинку охорони та лісничих", розташованої в кварталі 5 виділ 2 Плахтянського лісництва на березі водойми (Київська область, Бучанський район) проводилось 21.12.2021 у присутності в.о. директора Матвієнка О.В. Під час обстеження було виконано розкриття бетонного вимощення та розкриття вимощення ФЕМ та встановлено, що фундаменти - відсутні, за відсутності фундаментів стіни змонтовано на бетонні поребрики та тротуарну плитку, товщиною 4 см, тротуарна плитка укладена на цементно-піщаній основі - шар щебеню, товщиною близько 5 см та шар цементно-піщаної суміші близько 10 см.

Тобто збірно-розбірна, за висновком експерта, споруда, зведена на бетонному вимощенні, загальною товщиною близько 20 см, хоч і не належить до об`єктів нерухомого майна, проте й не належить до споруд, обумовлених договором від 13.09.2017 про умови здійснення біотехнічних заходів. Адже за умовами договору позивачу було дозволено облаштування виключно біотехнічних споруд, до яких віднесено вольєри для утримання диких копитних тварин, годівниці, мисливські вежі для санітарного відстрілу, живопастки, тощо.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на помилковість тлумачення скаржником визначеної у договорі капітальної споруди лише як об`єкт нерухомого майна.

Дійсно, чинне законодавство України не дає визначення поняттю "капітальна споруда", як і не виділяє ознаки капітальності споруди.

Національний стандарт № 2 "Оцінка нерухомого майна", який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1442 (із змінами), не містить визначення поняття "капітальна споруда", а згідно п. 2 цього стандарту споруди - це земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій (дамби, тонелі, естакади, мости тощо). При цьому, земельне поліпшення - це результати будь-яких заходів, що призводять до зміни якісних характеристик земельної ділянки та її вартості. До земельних поліпшень належать матеріальні об`єкти, розташовані у межах земельної ділянки, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення, а також результати господарської діяльності або проведення певного виду робіт (зміна рельєфу, поліпшення ґрунтів, розміщення посівів, багаторічних насаджень, інженерної інфраструктури тощо).

Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, також не містить визначення "капітальна споруда".

При цьому, 09.03.2017 Департаментом екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації погоджено проект вольєру для напіввільного утримання та технологія штучного розведення для оленя європейського, оленя плямистого, лані європейської, козулі європейської та муфлона європейського ТОВ "МРК "Ярик".

За погодженим проектом, вольєр - обгороджена ділянка природних угідь для утримання тварин. Стовпи вольєрні вбиваються або закопуються (залежно від структури ґрунту) в ґрунт на глибину 0,7-0,75 м. Огорожа запланованого вольєру буде виконана з залізних квадратних стовпів довжиною 3,5 метри. Металеві стовпці, на які буде закріплюватись сітка - розміром 50х30 мм, відстань між стовпами планується 4 метри. Стовпи будуть закопані в землю на глибину 1 метр. Стовпи планується розташовувати із зовнішньої сторони вольєру (частина 5 проєкту "Технічні рішення будівництва вольєра"); у вольєрі заплановано будівництво 2-х будинків для охорони вольєру. Вони будуть знаходитись в куту вольєру кв. 8 Плахтянського лісництва ДП "Київське лісове господарство" та в куту вольєру кв. 57 Дібровського лісництва ДП "Клавдіївське лісове господарство". Будівництво будинків необхідно проводити без пошкодження лісових насаджень (частина 11 проєкту "Біотехнічні споруди")".

Аналіз виокремлених вище положень узгодженого проєкту зокрема та додатків до проєкту, якими конкретизовано технічні особливості кожної біотехнічної споруди, в цілому, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, свідчить, що жодна із погоджених у проєкті біотехнічних споруд, як і сам вольєр, не мають бетонного або іншого типу фундаменту та споруджуються безпосередньо на ґрунтовому покриві ділянок без пошкодження лісових насаджень.

Лісове насадження - це ділянка лісу однорідна за деревною, чагарниковою рослинністю та живим надґрунтовим вкриттям.

Ліс, за визначенням Лісового кодексу України, це тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Тобто, зведення ТОВ "МРК "Ярик" спірної споруди з пошкодженням лісових насаджень на капітальному бетонному вимощенні, загальною товщиною близько 20 см ("земельне поліпшення"), за межами погоджених у договорі територіальних зон, за умовами договору є капітальними спорудами, здійснення будівництва яких ТОВ "МРК "Ярик" є порушенням умов договору та підставою для його розірвання.

Стаття 651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

ДП "Київське лісове господарство" скористалось передбаченим п. 7.5 договору від 13.09.2017 правом на одностороннє розірвання договору, направивши ТОВ "МРК "Ярик" відповідне повідомлення.

Наведені в повідомленні обставини, які стали підставою для вчинення ДП "Київське лісове господарство" одностороннього правочину із розірвання договору від 13.09.2017 про умови здійснення біотехнічних заходів, ТОВ "МРК "Ярик" належними та допустимими доказами не спростувало.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги до чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. У даному випадку, з огляду на презумпцію правомірності оспореного правочину, на позивачеві лежить тягар доведення відсутності правопорушення, а не лише відсутності його належної фіксації.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України). Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

В розумінні ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Скаржником не спростовано висновку місцевого господарського суду про недоведеність позовних вимог, не доведено належного виконання умов договору та відсутності підстав його розірвання.

За змістом ч. 1. 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Згідно із ч. 3 - 5 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

У наведених постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначено, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст.129 ГПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Крім того, згідно із ч. 3 ст. 124 ГПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Зокрема, заявником подано копію договору № КЛГ 18/01/2022 від 18.01.2022 про надання правничої допомоги, укладеного між ДП "Київське лісове господарство" та АО "Капітал Партнерс". Відповідно до договору, адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання з надання клієнту правової допомоги та/або представництва прав, свобод та законних інтересів клієнта, серед іншого, у всіх судах системи судоустрою України. Повноваження конкретного адвоката адвокатського об`єднання підтверджуються ордером. Розмір винагороди, вартості послуг визначається у додаткових угодах.

Згідно із додатком № 2 до договору № КЛГ 18/01/2022, адвокатське об`єднання здійснює юридичний супровід розгляду господарської справи № 911/3674/21 в Господарському суді Київської області за позовом ТОВ "МРК "Ярик" до ДП "Київське лісове господарство" про визнання недійсним одностороннього правочину повідомлення про розірвання договору (п. 1 додатку).

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди, вартість юридичних послуг, зазначених у п. 1 цього додатку, складає 20 000,00 грн.

У матеріалах справи міститься належним чином завірений ордер на адвоката Крохмальову Я.Е., якою здійснювалось представництво інтересів відповідача у справі № 911/3674/21 в суді першої інстанції. Крім того, суду було надано детальний опис, як наданих адвокатських послуг, так і витрачений на вказані послуги адвокатом час, у тексті якого: 1) конкретизовано послуги, які адвокатом надані клієнту; 2) вказано час, який витрачено адвокатом на надання послуг; 3) вказана кореляція між наданими послугами та витраченим часом адвоката.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення заяви ДП "Київське лісове господарство" про прийняття додаткового рішення та покладення на позивача судових витрат в сумі 20 000,00 грн, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Додаткове рішення ґрунтується на доказах, поданих відповідачем у строк, встановлений ч. 8 ст. 129, ч. 7 ст. 116 ГПК України, оскільки 30.08.2022 заява з доказами була направлена поштою.

Натомість доводи скаржника щодо відсутності підстав для задоволення цих витрат є помилковими з урахування наведених вище висновків об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду сформульованих у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 відповідно до яких розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення заяви про відшкодування позивачем понесених відповідачем судових витрат відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційних скарг його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду та додаткового рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик" на рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі № 911/3674/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі № 911/3674/21 залишити без змін.

3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2022 у справі № 911/3674/21 залишити без задоволення.

4. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2022 у справі № 911/3674/21 залишити без змін.

5. Матеріали справи № 911/3674/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.03.2023.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова