УХВАЛА

м. Київ

13.03.2023Справа № 910/14118/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1

до Приватного підприємства "Кандагар Тревел"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2

про припинення трудових відносин.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Приватного підприємства «Кандагар Тревел» про припинення трудових відносин.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставною відмовою ОСОБА_2 , як власником ПП «Кандагар Тревел», у прийняття заяви про позивача про звільнення з посади директора.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та призначено підготовче судове засідання на 30.01.2023.

У судове засідання 30.01.2023 представник позивача з`явився, представник відповідача та третя особа не з`явились.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 27.02.2023, яку занесено до протоколу судового засідання.

27.02.2023 представником позивача подано клопотання про відкладення судового засідання.

У судове засідання 27.02.2023 представники учасників справи не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 підготовче засідання відкладено на 13.03.2023.

У судове засідання 13.03.2023 представник позивача з`явився, представник відповідача та третя особа не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі, з огляду на наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати трудові відносини між ОСОБА_3 та ПП «Кандагар Тревел» припиненими з 17.11.2022 у зв`язку з її звільненням з посади директора за власним бажанням, із записом до трудової книжки про звільнення на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Водночас, 07 грудня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про передання справи № 448/362/22, предметом якої є зокрема вимоги позивача про визнання припиненими з 13 квітня 2022 року трудових відносин з товариством за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а також відносини представництва між ним як представником і товариством, на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

В обґрунтування необхідності передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що позивач оскаржив рішення судів першої й апеляційної інстанцій порушенням ними правил юрисдикції. Звернув увагу, зокрема, на таке:

1) існує неоднакова практика застосування положень статті 38 КЗпП України Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду та Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Вважає, що слід відступити від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, сформульованого у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 911/719/21. У вказаній справі Верховний Суд, розглядаючи позов фізичної особи до товариства з обмеженою відповідальністю, директором і учасником якого була ця особа, про визнання трудових відносин припиненими, виснував про можливість розгляду справи за правилами господарського судочинства.

Натомість Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 761/40378/18, від 8 червня 2021 року у справі № 569/20123/18, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 390/1449/19 вказав, що у випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівник для захисту його прав може звернутися до суду з вимогою про визнання трудових відносин припиненими за правилами цивільного судочинства;

2) на думку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства з огляду на таке:

- в абзаці першому частини першої статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства;

- господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України). Наведений припис не охоплює спори директора товариства, який не є його учасником (засновником, акціонером, членом), із самим товариством про припинення трудових відносин - звільнення на підставі статті 38 КЗпП України (за власним бажанням);

- за змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається;

- Європейський суд з прав людини, аналізуючи поняття «приватного життя» за пунктом першим статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказав, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей значно можуть розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165));

- наявність у реєстрі інформації про позивача як про керівника товариства стосується сфери професійної діяльності й охоплюється поняттям «приватне життя»;

- свобода праці включає можливість особи працювати чи не працювати, вільно обирати роботу, без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. Право на працю є невідчужуваним і передбачає забезпечення рівних можливостей для його реалізації;

- Конституційний Суд України у рішеннях від 7 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 вказав, що право на працю (стаття 43 Конституції України) є природною потребою людини своїми фізичними та розумовими здібностями забезпечувати власне життя та передбачає можливість як самостійно займатися трудовою діяльністю, так і працювати за трудовим договором (контрактом);

- підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (пункт 4 частини першої статті 36 КЗпП України);

- працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник (частина перша статті 38 КЗпП України);

- трудове законодавство України для керівника товариства (директора), як і для будь-якого іншого працівника, передбачає право звільнитися за власним бажанням у передбачений законом спосіб, тобто шляхом дотримання необхідних етапів визначеної законом процедури, а саме шляхом попередження власника або уповноваженого ним органу про таке звільнення письмово за два тижні.

Як встановлено судом, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2023 прийнято до розгляду справу № 448/362/22, предметом якої є зокрема вимоги позивача про визнання припиненими з 13 квітня 2022 року трудових відносин з товариством за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а також відносини представництва між ним як представником і товариством.

Приймаючи до розгляду справу № 448/362/22, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 19.01.2023 зазначила, що: «Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 7 грудня 2022 року просить відступити від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеного у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 911/719/21, щодо розгляду за правилами господарського судочинства вимоги фізичної особи-директора до товариства з обмеженою відповідальністю про визнання трудових відносин припиненими. Вважає, що таку вимогу треба розглядати за правилами цивільного судочинства. Оскільки принцип верховенства права вимагає юридичної визначеності юрисдикції суду для розгляду вказаної вимоги, Велика Палата Верховного Суду приймає справу для продовження розгляду.».

Відтак, за наслідками розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи господарського суду міста Києва №448/362/22 будуть надані правові висновки щодо предметної юрисдикції позовів фізичної особи-директора до юридичної особи про визнання трудових відносин припиненими, у подібних зі справою № 910/14118/22 правовідносинах.

В свою чергу, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №910/14118/22 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 448/362/22.

Згідно з ч.1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено: 13.03.2023

Суддя О.А. Грєхова