ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 рокуСправа № 912/1507/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Колісник Т.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1507/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фертчем", Польський узвіз, буд. 6, м. Одеса, 65026

до відповідача Приватного підприємства "Ра-Сервіс", вул. Івана Богуна, буд. 143, кв. 46, м. Новоукраїнка, Кіровоградська область, 27100

про стягнення 1 104 697,73 грн

та за зустрічним позовом Приватного підприємства "Ра-Сервіс", вул. Івана Богуна, буд. 143, кв. 46, м. Новоукраїнка, Кіровоградська область, 27100

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фертчем", Польський узвіз, буд. 6, м. Одеса, 65026

про стягнення 154 707,00 грн

Представники

від позивача - Горева К.С., адвокат, ордер серії АЕ №1164042 від 16.11.2022 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - Ігнатенко В.В., адвокат, ордер серії ВА № 1042145 від 11.11.2022.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фертчем" (далі - ТОВ "Фертчем") до Приватного підприємства "Ра-Сервіс" (далі - ПП "Ра-Сервіс") про стягнення 1 104 697,73 грн, з яких 668 782,85 грн основного боргу, 236 388,96 грн інфляційних втрат, 45 431,22 грн 3% річних, 20 338,30 грн пені, 133 756,40 грн 20% штрафу, з покладенням судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору поставки №36/03 від 03.03.2020 в частині своєчасної та повної оплати товару.

Ухвалою від 24.10.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/1507/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 23.11.2022 о 14:30 год та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

15.11.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позов та зустрічна позовна заява від 11.11.2022 (вх №1698/22), яка містить вимоги про стягнення з ТОВ "Фертчем" 154707,00 грн боргу з повернення попередньої оплати, 3% річних та інфляційних витрат, з покладенням судових витрат. У відзиві ПП "Ра-Сервіс" заперечило факт поставки товару за специфікацією №9 від 14.12.2020, заперечило підписання та складання видаткової накладної №651 від 29.12.2020.

Ухвалою від 18.11.2022 суд прийняв зустрічну позовну заяву ПП "Ра-Сервіс" з вимогою про стягнення з ТОВ "Фертчем" 154707,00 грн боргу з повернення попередньої оплати, 3% річних та інфляційних витрат до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднавши вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. Врахував, що підготовче засідання по справі № 912/1507/22 призначено на 23.11.2022 о 14:30 год.

Ухвалою від 24.11.2022 суд призначив підготовче засідання у справі №912/1507/22 на 01.12.2022 о 10:00 год, оскільки засідання суду 23.11.2022 у справі не відбулось.

В підготовчому засіданні 01.12.2022 суд оголосив перерву на 16.12.2022 о 09:00 год, задовольнив клопотання ПП "Ра-Сервіс" та зобов`язав ТОВ "Фертчем" подати суду докази, про що постановив протокольну ухвалу.

09.12.2022 ТОВ "Фертчем" подало суду з доказами направлення на поштову адресу ПП "Ра-Сервіс":

- на виконання ухвали суду від 01.12.2022 клопотання №05/12 від 05.12.2022 про долучення документів до справи, де також викладено пояснення щодо таких доказів;

- відзив №05/12 від 05.12.2022 на зустрічну позовну заяву з запереченнями вимог, де серед іншого зазначило, що 29.12.2020 сторонами підписано видаткову накладну №651. 23.04.2021 ТОВ "Фертчем" здійснило поставку товару за адресою розташування покупця - Кіровоградська обл., місто Новоукраїнка, вулиця 8 березня, будинок 10, проте ПП "Ра-Сервіс" відмовилось від його отримання. Весь обсяг товару передано на відповідальне зберігання ТОВ "Компанія Агронова" за Договором №49/01 від 01.01.2020 та актом приймання-передачі №6 від 06.05.2021.

Також 15.12.2022 за супровідним листом №06/12 від 06.12.2022 ТОВ "Фертчем" подало суду для огляду оригінали документів витребувані ухвалою від 01.12.2022.

У зв`язку із масштабною та тривалою повітряною тривогою 16.12.2022, загрозою ракетних ударів по всій території України та відсутністю електропостачання по місту Кропивницькому засідання суду 16.12.2022 у справі не відбулось.

Ухвалою від 19.12.2022 суд призначив підготовче засідання на 22.12.2022 о 15:00 год.

19.12.2022 засобами електронного зв`язку (з КЕП) ТОВ "Фертчем" подало суду клопотання №15/12 від 15.12.2022 про витребування у Новоукраїнської ДПІ Головного управління ДПС у Кіровоградській області доказів.

Ухвалою від 22.12.2022 суд задовольнив клопотання ТОВ "Фертчем" та витребував від Новоукраїнської ДПІ Головного управління ДПС у Кіровоградській області докази. Продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів. Оголосив перерву в підготовчому засіданні на 11.01.2023 о 14:00 год.

05.01.2023 Головне управління ДПС у Кіровоградській області листом № 6235/5/11-28-04-02-08 від 29.12.2022 подало суду копію декларації з ПДВ за грудень 2020 року разом з додатком.

11.01.2023 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні на 16.01.2023 о 15:30 год.

16.01.2023 ПП "Ра-Сервіс" подало суду два клопотання про приєднання доказів від 13.01.2023 та від 16.01.2023, де просило долучити до справи: Витяги з ЄДР про ПП "Ра-Сервіс", копії квитанцій про плату за надання відомостей ЄДР, копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія АгроНова" вих. №163 від 11.01.2023 та додатків до нього; копію специфікації № 9 від 14.12.2020; бланк з реквізитами відповідача, відомості з ЄДР ТОВ "Компанія ДС-Сервіс", отримані 16.01.2023; копію наказу ТОВ "Фертчем" № 51-к від 31.08.2021; копії аркушів 1, 14-15, 16-17 трудової книжки серії НОМЕР_1 , оформленої на ім`я ОСОБА_1 . До клопотань додано докази їх направлення ТОВ "Фертчем".

16.01.2023 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні на 23.01.2023 о 15:30 год.

23.01.2023 ПП "Ра-Сервіс" подало суду клопотання про приєднання доказів до справи, де просило долучити до справи рекламну брошуру продукції ТОВ "Фертчем".

23.01.2023 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні на 27.01.2023 о 12:00 год.

24.01.2023 ТОВ "Фертчем" подало на запит суду кольорову роздруківку видаткової накладної №651 від 29.12.2020.

В підготовчому засіданні 27.01.2023 ПП "Ра-Сервіс" подало суду клопотання від 27.01.2023 про витребування доказів та призначення комплексної судової почеркознавчої й технічної експертизи документів.

27.01.2023 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні на 30.01.2023 о 10:00 год, про що постановив протокольну ухвалу.

Ухвалою від 27.01.2023 суд залишив без розгляду клопотання ПП "Ра-Сервіс" про приєднання доказів від 13.01.2023, від 16.01.2023 та від 23.01.2023. Відмовив в задоволенні клопотання ПП "Ра-Сервіс" від 27.01.2023 про призначення експертизи та витребуванні доказів у даній справі.

В підготовчому засіданні 30.01.2023 суд оголосив перерву на 02.02.2023 о 15:00 год, про що постановив протокольну ухвалу.

02.02.2023 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні на 03.02.2023 о 12:30 год, про що постановив протокольну ухвалу.

В підготовчому засіданні 03.02.2023 суд оголосив перерву на 06.02.2023 о 15:00 год.

03.02.2023 ПП "Ра-Сервіс" подав суду клопотання від 03.02.2023 про поновлення строку та приєднання доказів та заяву від 03.02.2023 про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія АгроНова" третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В підготовчому засіданні 06.02.2023 суд оголосив перерву на 07.02.2023 о 16:45 год.

07.02.2023 ПП "Ра-Сервіс" подано суду клопотання про призначення експертизи та витребування доказів.

В підготовчому засіданні 07.02.2023 суд оголосив перерву на 08.02.2023 о 08:50 год.

Ухвалою від 08.02.2023 суд задовольнив клопотання ПП "Ра-Сервіс" від 03.02.2023 про поновлення строку. Поновив ПП "Ра-Сервіс" строк на подачу доказів. Долучив до справи докази подані ПП "Ра-Сервіс" 16.01.2023, 23.01.2023 та 03.02.2023. Відмовив в задоволенні заяви ПП "Ра-Сервіс" від 03.02.2023 про залучення третьої особи. Відмовив в задоволенні клопотання ПП "Ра-Сервіс" від 06.02.2023 про призначення судової експертизи комп`ютерної техніки і програмних продуктів та витребування доказів.

В підготовчому засіданні 08.02.2023 суд оголосив перерву на 09.02.2023 о 16:15 год.

09.02.2023 ПП "Ра-Сервіс" подало суду заяву про залишення без розгляду зустрічних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою від 09.02.2023 суд залишив без розгляду вимогу зустрічної позовної заяви про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Закрив підготовче провадження у справі № 912/1507/22 та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.02.2023 о 09:00 год.

15.02.2023 від ТОВ "Фертчем" надійшли письмові пояснення з урахуванням долучених відповідачем документів.

В судовому засіданні 16.02.2023 суд розпочав розгляд справи по суті та оголосив перерву до 20.02.2023 о 15:30.

В засіданні 20.02.2023 суд продовжив розгляд справи по суті, дослідив докази у справі та оголошено перерву до 10:00 год. 23.02.2023.

В засіданні 23.02.2023 ПП "Ра-сервіс" подано заяву про зупинення провадження у справі, однак представник не підтримав подану заяву в засіданні, тому суд її не розглядає. В засіданні оголошено перерву до 12:30 цього ж дня.

Також представником ПП "Ра-сервіс" подано заяву про компенсацію судових витрат.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд встановив наступні обставини.

03.03.2020 між ТОВ "Фертчем" (постачальник) та ПП "Ра-Сервіс" (покупець) укладено Договір поставки № 36/03 (далі Договір, а.с. 15-20) за умовами якого постачальник зобов`язується поставляти товар, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товари у відповідності з термінами даного Договору та у відповідності з номенклатурою, асортиментом, кількістю і цінами, погодженими в Специфікаціях, Товарно-транспортних накладних, електронних погоджених замовленнях та рахунках-фактурах, при цьому і одні і інші, за винятком електронних погоджених замовлень, являються невід`ємними частинами даного Договору, сторони домовились, що товар поставляється партіями (п. 1.2.).

Грошовий еквівалент всіх грошових зобов`язань покупця по цьому Договору визначається відповідно до положень ч.2 ст.524 та ст.533 Цивільного кодексу України курс Євро до гривні, що встановлений на міжбанківській валютній біржі на день підписання Договору, якщо інше Сторони не погодять в Специфікації. У разі зміни курсу гривні до Євро, Сторони проводять перерахунок (дооцінку) вартості поставленого покупцю Товару (п. 2.3., 2.4. Договору).

У п. 4.1. Договору сторони погодили, що поставка Товару оформлюється Первинним документом, підписаним обома Сторонами. Підписанням Первинного документа Сторони засвідчують, що зазначений в ньому Товар переданий постачальником та прийнятий покупцем, в кількості, асортименті та за ціною узгодженою Сторонами.

Згідно п. 4.3 Договору поставка товару здійснюється силами та за рахунок:

- постачальника якщо сума рахунку перевищує 10000,00 Євро,

- покупця якщо сума рахунку менша ніж 10000,00 Євро.

У разі здійснення транспортування будь-якої партії товару до складу вказаного покупцем, що розташований у іншому місці, приймання товару по кількості здійснюється покупцем на складі, що знаходиться в такому місці (п. 4.5. Договору).

Право власності на товар переходить до покупця з моменту повного розрахунку (п. 4.9. Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині невиконаних зобов`язань, які виникли протягом дії цього Договору, до повного їх виконання (п. 10.1. Договору).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

Як зазначив відповідач, сторонами договору укладались ряд Специфікацій № 1 - 8, як додатків до договору, згідно яких було погоджено та здійснено поставку товару та оплату його вартості без порушень сторонами договору відповідних строків.

Позивач зазначеного не спростував.

В період з грудня 2020 року по жовтень 2021 року сторонами договору було укладено наступні Специфікації:

- Додаток № 9 до Договору - Специфікація № 9 від 14.12.2020, якою сторони погодили, що вартість замовленого Товару складає 22824,00 Євро, що станом на 14.12.2020 відповідно до курсу продажу Євро є еквівалентом 773 532,77 грн. Оплата здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника 20% передоплати від загальної вартості товару до 25.12.2020, а саме 4 564,80 Євро, що еквівалентно 154 707,00 грн, 80 % вартості товару до 30.06.2021, а саме 18 259,20 Євро. Курсова різниця сплачується згідно до п. 2.6., 2.6.3 Договору. Поставка здійснюється за рахунок постачальника за адресою Кіровоградської обл., м. Кропивницький у термін до 31 травня 2021 року.

- Додаток № 10 - Специфікація № 10 від 24.09.2021, якою сторони погодили, що вартість замовленого товару складає 16250,00 Євро, що станом на 24.09.2021 є еквівалентом 508137,60 грн; оплата здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника 100% передплати від загальної вартості товару до 24.09.2021 .

- Додаток № 11 - Специфікація № 11 від 11.10.2021, якою сторонипогодили, що вартість замовленого товару складає 648,01 Євро, що станом на 11.10.2021 є еквівалентом 19766,24 грн; оплата здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника 100% передплати від загальної вартості товару до 12.10.2021 (копія додана позивачем (первісним відповідачем) до його відзиву на первісну позовну заяву).

На виконання умов Специфікації № 9 відповідач сплатив на користь позивача 20% вартості товару в сумі 154707,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 16 від 29.12.2020 та карткою рахунку.

Як зазначає відповідач, на виконання умов Специфікацій № 10 та № 11 первісний відповідач сплатив вартість товару, а первісний позивач дійсно поставив товар первісному відповідачу, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями № 137 від 27.09.2021 та № 145 від 12.10.2021, а також відповідними видатковими накладними № 797 від 28.09.2021 та № 826 від 11.10.2021.

Позивач зазначає, що зобов`язання з оплати вартості поставленого товару відповідачем виконані частково, з порушенням погоджених сторонами строків, внаслідок чого утворилась заборгованість за специфікацією № 9 від 14.12.2020 станом на 05.10.2022 в розмірі 18259,20 Євро, що згідно узгодженої в договорі формули, сума заборгованості на день подання позовної заяви становить 19733,23 Євро, що за курсом визначеним у Специфікації № 9 еквівалентно 668782,85 грн.

З позовом про стягнення вказаної суми, а також інфляційних, відсотків річних та штрафних санкцій і звернувся позивач до суду.

Специфікацією № 9 сторони договору визначили, що 80% вартості товару сплачується первісним відповідачем до 30.06.2021, але така оплата має відбутись після поставки первісним позивачем товару, датою здійснення якої визначено "до 31 травня 2021" (п. 2, 4 Специфікації № 9 від 14.12.2020).

Тобто сторони договору визначили такий порядок (етапи, послідовність) поставки товару за Специфікацією № 9 від 14.12.2020:

1) 20% передплати до 25.12.2020, яку має здійснити покупець;

2) поставка товару до 31.05.2021, яку має здійснити продавець;

3) оплата 80% вартості товару до 30.06.2021, яку має здійснити покупець.

Відповідач стверджує, що позивач до цього часу не поставив товар, визначений Специфікацією № 9, відтак у первісного відповідача не виник обов`язок щодо сплати на користь позивача 80% вартості товару.

Також відповідач у відзиві зазначив, що він планував продати товар, визначений специфікацією № 9 своєму контрагенту, який планував обробити паростки кукурудзи, що можна було робити лише на певному етапі зростання паростків кукурудзи (так звана фаза 5 - 7 листа розвитку культури врожаю 2021, залежно від погодних умов це мав бути приблизно початок червня 2021 року).

Оскільки первісний позивач не поставив своєчасно товар первісному відповідачу, а первісний відповідач не поставив його своєму контрагенту і контрагент не зміг скористатись товаром за призначенням та в належні агрономічні строки, то відбулась ланцюгова відмова від товару: контрагент відмовився від отримання товару у первісного відповідача, а для первісного відповідача відповідно зникла необхідність в отриманні товару від первісного позивача.

Первісний відповідач запропонував в усній формі первісному позивачу повернути попередню оплату за товар або передати первісному відповідачу товар в обсязі, оплаченої його вартості.

Первісний позивач спочатку погодився розглянути запропоновані варіанти але потім вказав, що зможе передати первісному відповідачу лише всю партію товару.

В подальшому первісний позивач навіть запропонував первісному відповідачу укласти договір відповідального зберігання № 142/12 від 29.12.2020 разом зі Специфікацією № 1 від 29.12.2020 та актом приймання-передачі товару № 1 від 29.12.2020.

Відповідач відмовився від пропозиції первісного позивача щодо укладення договору відповідального зберігання, а в подальшому дізнався про те, що товар переданий первісним позивачем на відповідальне зберігання третій особі - ТОВ "Компанія АгроНова", що підтверджується договором відповідального зберігання № 49/01 від 01.01.2020, специфікацією № 6 від 06.05.2021, актом прийому-передачі товару № 6 від 06.05.2021 до договору відповідального зберігання № 49/01 від 01.01.2020.

Відповідач 29.08.2022 направив первісному позивачу лист (вручений адресату 06.09.2022) такого змісту: "...керуючись п. 4.9 та 9.4 договору поставки № 36/03 від 03.03.2020 та у зв`язку з неплатоспроможністю просимо вас узгодити процедуру повернення не оплаченої частини товару - Мінеральне добриво Фертінагро марки Мікроквель Амін Зіман у каністрах по 20 л у загальній кількості 3,2 куб.м. та просимо зробити відповідне розпорядження на ТОВ "Компанія "АгроНова" у якої фактично знаходиться весь об`єм (4,0 куб.м.) на відповідальному зберіганні згідно акту прийому-передачі товару № 6 до договору відповідального зберігання № 49/01 від 01.01.2020 щодо відвантаження оплаченої частини товару, а саме 0,8 куб.м. мінерального добрива Фертінагро марки Мікроквель Амін Зіман у каністрах по 20 л". попрохав первісного позивача зробити відповідне розпорядження на ТОВ "Компанія Агронова", у якої фактично знаходиться на відповідальному зберіганні весь обсяг товару, визначений Специфікацією № 9 від 14.12.2020 щодо відвантаження позивачу оплаченої ним частини товару в обсязі 0,8 м.куб." (т. 1 а.с. 28).

Позивач у відзиві на зустрічну позовну заяву зазначає, що 29.12.2020 сторонами було підписано видаткову накладну № 651 на суму 773532,77 грн (з ПДВ).

23.04.2021 відповідачем було завантажено транспортний засіб та направлено до позивача за адресою розташування позивача: Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. 8 березня, будинок 10.

Однак відповідач відмовився від отримання товару.

Позивач також вказує, що як зазначено у самій зустрічній позовній заяві та оскільки відповідач мав доставити товар до міста Кропивницького, відповідачем дійсно було запропоновано передати товар на відповідальне зберігання третій особі в місті Кропивницькому та оформити належним чином всі документи. Але позивач також відмовився, що й підтвердив у зустрічній позовній заяві.

У зв`язку з такою відмовою, відповідачем все ж було передано весь обсяг товару на відповідальне зберігання ТОВ "Компанія Агронова", що підтверджується договором відповідального зберігання № 49/01 від 01.01.2020 та актом приймання-передачі № 6 від 06.05.2021, про що було повідомлено позивача та надано всі зазначені документи.

Статтею 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 зазначеного закону, первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва документу (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис прирівняний до власноручного підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис" або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Накладна - документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Є декілька видів накладних, наприклад видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, тощо. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продаж між продавцем і покупцем. Видаткова накладна може бути замінена актом здачі-приймання. Товарно-транспортна використовується, якщо в процесі купівлі-продажу бере участь транспортна (експедиторська) компанія, що займається перевезенням товару від продавця до покупця.

На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України від 22.05.2003 № 851-ІV "Про електронні документи та електронний документообіг"

Разом з тим статтею 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, що використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом.

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

Відповідно до п. 11.8 договору, переписка між сторонами способом факсимільного або електронного повідомлення, вважається дійсною і не потребує подальшого обміну оригіналами документів, а також погоджують права та обов`язки сторін, можуть бути надані в судові інстанції як докази.

Позивач у клопотанні про долучення доказів від 05.12.2022 № 05/12 вказав, що надані суду копії видаткової накладної № 651 від 29.12.2020; специфікації № 9 від 14.12.2020; специфікації № 10 від 24.09.2021; специфікації № 11 від 11.10.2021; видаткової накладної № 797 від 28.09.2021 та видаткової накладної № 826 від 11.10.2021 наявні у вигляді сканованих копій зазначених документів, що були надіслані відповідачем електронними листами, на підтвердження чого надано роздруківки з електронної пошти позивача щодо надходження електронних листів від відповідача.

Також звернуто увагу на адресу електронної пошти, з якої надходили листи, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2. Дейкун Олександр Миколайович згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є директором відповідача.

Позивач наполягає на тому, що ним надсилались по два екземпляри видаткової накладної № 651 від 29.12.2020; специфікації № 9 від 14.12.2020; специфікації № 10 від 24.09.2021; специфікації № 11 від 11.10.2021; видаткової накладної № 797 від 28.09.2021 та видаткової накладної № 826 від 11.10.2021 на паперовому носії на адресу відповідача, але відповідач не повернув підписані документи на паперовому носії.

В письмових поясненнях з урахуванням долучених відповідачем документів від 13.02.2023 № 13/02 позивач наголошує, що отримав видаткову накладну шляхом її направлення на електронну адресу. Позивачем, як постачальником було створено видаткову накладну № 651, роздруковано на паперовому носії, підписано та проставлено печатку товариству. Після чого скановану копію даної видаткової накладної направлено на електронну адресу відповідача. Після отримання вищевказаної скан-копії, відповідач роздрукував дану скан-копію та підписав роздрукований документ зі сторони підприємства, в подальшому, знову шляхом сканування було створено його електронну копію та направлено на електронну адресу позивача.

Позивач зазначає, що відповідач, заперечуючи факт укладання між сторонами видаткової накладної № 651 з підстав необхідності її посвідчення електронним цифровим підписом, що не мало місце у спірних правовідносинах, помилково ототожнює поняття електронного документа та надіслання електронної копії письмового документа засобами електронного зв`язку.

Також на підтвердження отримання відповідачем товару, позивач посилаючись на висновок сформований у постанові ВП ВС від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17, наводить таке.

Відповідно до п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим кодексом термін.

Згідно з п. 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

29.12.2020 позивачем як постачальником, по факту здійснення поставки було складено податкову накладну № 14 та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить квитанція № 1.

Податкові накладні отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

За змістом частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд звертає увагу, що із внесенням 17.10.2019 змін до Господарського процесуального кодексу України його статтю 79 Господарського процесуального кодексу України викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

У практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява № 59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що "У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.

За положеннями ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату.

Відповідно до статей 663, 664 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Суд у розгляді даного спору враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 18.08.2020 у справі №927/833/18, від 21.09.2021 у справі №918/1026/20, зокрема, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, тобто, судам під час розгляду справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Позивач вважає накладну № 651 - електронною копією оригіналу паперового документа.

Поряд з тим, матеріали справи не містять доказів того, що:

- сторонами узгоджено адреси електронної пошти для листування;

- позивачем направлялась на електронну адресу відповідача видаткова накладна;

- позивачем направлялись по пошті оригінали в паперовому вигляді видаткової накладної;

- видаткову накладну підписано електронним цифровим підписом;

- позивач повідомляв відповідача про готовність товару до відправки;

- позивач попередив відповідача про дату відправки товару та місце доставки тощо.

Матеріали справи свідчать і що підтверджено позивачем, що згідно товарно-транспортної накладної № 364 від 23.04.2021 ТОВ "Фертчем" переадресувало вантаж мінеральне добриво Фертінагро марки Мікроквель амін зіман у каністрах по 20 л 4 куб.м. - ТОВ "Компанія Агронова" з огляду на те, що відповідач відмовився від отримання товару (т. 1 а.с. 119).

Поряд з тим докази того, що відповідач відмовився від отримання товару і узгодження зазначеної в товарно-транспортній накладній адреси, відсутні.

Між ТОВ "Фертчем" та ТОВ "Компанія "Агронова" 01.01.2020 укладено договір відповідального зберігання № 49/01.

Відповідно до акта прийому-передачі товару від 06.05.2021 № 6 до вказаного договору, ТОВ "Фертчем" передано на зберігання ТОВ "Компанія Агронова" мінеральне добриво Фертінагро марки Мікроквель амін зіман у каністрах по 20 л 4 куб.м. (т. 1 а.с. 67 - 71).

У листі від 11.101.2023 № 113, ТОВ "Компанія Агронова" повідомила, що товариством було отримано 06.05.2021 на зберігання мінеральне добриво Фертінагро марки Мікроквель амін зіман у каністрах по 20 л 4 куб.м.

Частина вказаних мінеральних добрив, що знаходилось на зберіганні, ТОВ "Компанія АгроНова" впродовж квітня-травня 2022 року, на підставі видаткових накладних №№ 141, 136, 113, викупило у ТОВ "Фертчем". Оплата за придбані добрива здійснено.

Залишок мінеральних добрив у загальній кількості 3,780 куб.м. продовжує знаходитись на зберіганні у ТОВ "Компанія АгроНова" та обліковується на забалансовому рахунку.

Договір з ПП "Ра сервіс" не укладався. (т. 1 а.с. 197).

Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області від 29.12.2022 зазначено, що відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних взаємовідносини між ПП "Ра-Сервіс" та ТОВ "Фертчем" із зазначеним кодом та найменуванням товара на суму ПДВ 128922,13 грн відбулися у грудні 2020 року.

Однак, під час розгляду справи відповідач подав уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, а також додаток № 1 до податкової декларації з податку на додану вартість, які подані відповідачем 30.01.2023 та якими відповідач уточнив звітний податковий період - грудень 2020 року.

Відповідно до даних документів відповідач виключив з раніше поданої ним 19.01.2021 податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2020 року (т. 1 а.с. 142 - 145) податковий кредит, що був сформований відповідачем на підставі податкової накладної позивача № 14 від 29.12.2020 (т. 1 а.с. 120).

Згідно платіжної інструкції № 631 від 30.01.2023, якою підтверджується сплата відповідачем до бюджету суми ПДВ в розмірі 128922,00 грн (така сплата здійснена згідно податкового законодавства на спеціальний рахунок відповідача, відкритий в Державній казначейській службі України).

Як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним. Крім того, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця щодо відображення ними у податковому та бухгалтерському обліках постачання спірного товару.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту поставки товару відповідачу. Видаткова накладна № 651, на яку посилається позивач як на підтвердження факту поставки товару, не є належним доказом, а надані податкові накладні, які були в подальшому скориговані відповідачем, за відсутності інших належних та допустимих доказів поставки товару відповідачу за підписаним договором не свідчать беззаперечно про поставку позивачем відповідачу товару, з огляду на те, що, позивачем також не доведено обставин зберігання та використання цього товару у господарській діяльності відповідача.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено те, що товар відповідачу фактично поставлено не було, він знаходиться на зберіганні у іншої особи, відтак суд не приймає в якості доказу поставки товару податкову накладну і, відповідно не застосовує правову позицію, наведену позивачем.

Відтак позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають.

У розумінні приписів норми статті 612, 693 ЦК України, покупцю належить право вимагати крім іншого, повернення попередньої передоплати за непоставлений товар.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України, умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від покупця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Так як матеріалами справи не підтверджено поставку товару відповідачу, тому позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за первісним та зустрічним позовом покладається на позивача.

ПП "Ра Сервіс" подано суду клопотання про стягнення судових витрат.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 1-2 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У пункті 5 ч. 6 ст. 238 ГПК України, зазначено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фертчем" повністю.

Зустрічний позов Приватного підприємства "Ра-Сервіс" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фертчем" (Польський узвіз, буд. 6, м. Одеса, 65026, і.к. 37169777) на користь Приватного підприємства "Ра-Сервіс" (вул. Івана Богуна, буд. 143, кв. 46, м. Новоукраїнка, Кіровоградська область, 27100, і.к. 39658724) 154707,00 грн, а також 2481,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 09.03.2023 о 09:00 год.

Подати суду всі докази на підтвердження судових витрат, які відповідач (позивач за зустрічним позовом) сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи у строк до 28.02.2023.

Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Кіровоградської області за адресою: 25022, м. Кропивницький, вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, в залі суд. засідань №204.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати ТОВ "Фертчем" () та адвокату Горевій К.С. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); ПП "Ра-Сервіс" (ІНФОРМАЦІЯ_2) та адвокату Ігнатенку В.В. через систему "Електронний суд".

Повне рішення складено 06.03.2023.

Суддя В.Г. Кабакова