РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2023Справа № 910/15705/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Гарантований покупець"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 1 088 585 971,57 грн.

Представники сторін:

від позивача: Коваль О.С., довіреність № 124-Д від 27.12.2022; Прокопів Н.М., довіреність № 122-Д від 27.12.2022;

від відповідача: Щербина В.М., довіреність № 06/01-17 від 06.01.2023.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 516 877 012,80 грн пені, 502 467 474,87 грн. 7% штрафу, 20 433 198,07 грн. 3% річних, 48 808 285,83 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов договору №0414-09051/52/01 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 26.06.2019 та Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641, несвоєчасно виконав свої зобов`язання з оплати послуг з серпня по грудень 2020 року, а тому позивач на підставі п.п. 4.1, 4.3 договору та відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу 516 877 012,80 грн. пені, 502 467 474,87 грн. 7% штрафу, 20 433 198,07 грн. 3% річних та 48 808 285,83 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022, позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" 20 433 198, 07 грн. 3% річних, 48 808 285,83 грн. витрат від інфляції, 81 700 703, 63 грн. пені та 502 467 474,87 грн. штрафу, в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 10.11.2022 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 в частині стягнення 81 700 703,63 грн. пені та 502 467 474, 87 грн. штрафу скасовано, а справу № 910/15705/21 в цій частині передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 у справі № 910/15705/21 залишено без змін.

17.11.2022 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 910/15705/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 справу № 910/15705/21 прийнята до свого провадження суддею Грєховою О.А., підготовче засідання призначено на 19.12.2022.

19.12.2022 представником позивача подано письмові пояснення.

У судове засідання 19.12.2022 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 16.01.2023.

06.01.2023 представником відповідача подано письмові пояснення.

У судове засідання 16.01.2023 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 06.02.2023.

17.01.2023 представником позивача подано письмові пояснення.

У судове засідання 06.02.2023 представники сторін з`явились.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2023, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 27.02.2023 представники сторін з`явились.

Представники позивача у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили.

Представник відповідача підтримав заявлене клопотання про зменшення розміру пені та штрафу.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 27.02.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2019 року між Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі - постачальник послуг, позивач) та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - замовник, відповідач ) укладено Договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0414-09051/52/01 (далі - Договір), для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга) в обсязі та на умовах, визначених договором.

Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2019 №321 Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" перетворено у Приватне акціонерне товариства (ПрАТ), 100% акцій якого належить державі та не підлягають відчуженню, затверджено Статут новоутвореного підприємства. Новоутворене Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго". У зв`язку з наведеним 29.08.2019 сторонами укладено Додаткову угоду №579/01 до Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов договору.

Вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг (п. 2.1 Договору).

Згідно з п.п. 4 п. 3.3 Договору замовник зобов`язаний у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої регулятором.

Сторони цього договору несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором відповідно до чинного законодавства. У разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у Порядку, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково сплачується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів (п.п. 4.1, 4.3 Договору).

Цей Договір набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 01.01.2030 (п. 7.1 Договору).

Сторонами підписані без будь-яких зауважень акти приймання-передачі наданих послуг та акти коригування, а саме:

- за серпень 2020 року: акт приймання-передачі від 31.08.2021 №8 на суму 3 901 434 182,87 грн. (з ПДВ); акт коригування від 31.08.2020 на суму 4 267 017 121,97 грн. (з ПДВ); акт коригування від 01.02.2021 на суму 4 267 566 945,70 грн. (з ПДВ);

- за вересень 2020 року: акт приймання-передачі від 30.09.2020 №9 на суму 3 347 113 221,08 грн. (з ПДВ); акт коригування від 30.09.2020 на суму 3 023 793 119,90 грн. (з ПДВ); акт коригування від 30.09.2020 на суму 3 012 230 687,46 грн.; акт коригування від 01.06.2021 на суму 3 012 642 703,87 грн. (з ПДВ);

- за жовтень 2020 року: акт приймання-передачі від 31.10.2020 №10 на суму 2 888 962 496,64 грн. (з ПДВ); акт коригування від 31.10.2020 на суму 2 544 988 925,39 грн. (з ПДВ); акт коригування від 23.07.2021 на суму 2 545 048 755,89 грн. (з ПДВ);

- за листопад 2020 року: акт приймання-передачі від 30.11.2020 №11 на суму 1 608 681 437,51 грн. (з ПДВ); акт коригування від 30.11.2020 на суму 1 620 887 171,05 грн. (з ПДВ);

- за грудень 2020 року: акт приймання-передачі від 31.12.2020 №12 на суму 2 254 603 222,42 грн. (з ПДВ).

Відповідачем було повністю оплачено надані позивачем послуги, проте з порушенням строків оплати, в зв`язку з чим, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 516 877 012,80 грн. пені, 502 467 474,87 грн. 7% штрафу, 20 433 198,07 грн. 3% річних, 48 808 285,83 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022, позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Державного підприємства «Гарантований покупець» 20 433 198,07 грн. 3% річних, 48 808 285,83 грн. витрат від інфляції, 81 700 703, 63 грн. пені та 502 467 474,87 грн. штрафу, в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 10.11.2022 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 в частині стягнення 81 700 703,63 грн. пені та 502 467 474,87 грн. штрафу скасовано, а справу № 910/15705/21 в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 у справі № 910/15705/21 залишено без змін.

Верховний Суд, скасовуючи судові акти попередніх судових інстанцій та скеровуючи справу на новий розгляд в частині стягнення 81 700 703,63 грн. пені та 502 467 474,87 грн. штрафу, у своїй постанові зазначив: «Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог та арифметичного розрахунку сум 3% річних, втрат від інфляції, пені та штрафу, разом з тим висновки господарських судів в частині відмови в задоволенні клопотання ПрАТ "Укренерго" про зменшення пені та штрафу вважає передчасними.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Водночас, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Також, право суду зменшити розмір неустойки визначено частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши зазначені приписи, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.

Верховний Суд також зауважує, що застосоване у частині 3 статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи. Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 24.02.2020 у справі № 917/686/19, від 26.02.2020 у справі № 922/1608/19, від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19 та від 04.10.2021 у справі № 922/3436/20.

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд також зазначає, що у пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правових наслідків є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Отже, хоч зменшення пені і є правом суду, однак це право не усуває його обов`язку розглянути подане стороною клопотання про зменшення штрафних санкцій, заявлених до стягнення з цієї сторони, з наведенням у рішенні змістовних мотивів його відхилення чи задоволення (часткового задоволення), чого з прийнятих у справі рішень не вбачається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій, взявши до уваги аргументи позивача, викладені у запереченнях на клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, разом з тим не врахували та не дали оцінки всім доводам відповідача, наведеним на обґрунтування наявності обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки.

Так, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" зазначало про те, що є організацією, що створена для задоволення потреб споживачів в передачі електричної енергії, а тому сплата штрафних санкцій в повному обсязі, в даному випадку, зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інші інтереси, оскільки здатність відповідача здійснювати безперебійну передачу електричної енергії прямо залежить від фінансового стану НЕК "Укренерго", тобто в спроможності організації в подальшому належним чином здійснювати свою господарську діяльність щодо обслуговування належних йому об`єктів, які забезпечують стале функціонування ОЕС України, адже руйнація або пошкодження яких призведе до порушення електропостачання суб`єктів господарювання і побутових споживачів, можливих людських жертв і значних матеріальних збитків для держави в цілому.

Також Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" просило врахувати добросовісну поведінку відповідача, беручи до уваги, що основна заборгованість була погашена до подання позовної заяви (кінцеві проплати за останні періоди здійснювалися в січні-лютому 2021 року з найбільшою затримкою в 35 днів); суспільну необхідність господарської діяльності відповідача та її соціальну спрямованість.

Крім того, взявши до уваги, що позивач у цій справі є відповідачем у судових спорах, за якими він має сплатити заборгованість та штрафні санкції на користь ДП "НАЕК "Енергоатом", ПрАТ "Укргідроенерго" та виробників за "зеленим" тарифом, що виникли внаслідок порушення відповідачем свого обов`язку з оплати послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, суд апеляційної інстанції разом з тим не врахував, що суди неодноразово доходили висновку про те, що є обґрунтованим зменшення розміру заявлених до стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат на більш ніж 50%. Таке зменшення суди вважали оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігали настанню негативних наслідків для сторін, зокрема у справах за участю Державного підприємства "Гарантований покупець" як відповідача.

Отже, колегія суддів вважає, що ні суд першої, ні суд апеляційної інстанції не дали належної оцінки всім тим обставинам, які мають бути враховані при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), зокрема: причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; ступінь виконання зобов`язання боржником; незначності прострочення виконання; майновий стан обох сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; наслідків порушення зобов`язання.

Разом з тим щодо посилання скаржника на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, то колегія суддів зазначає, що він сформульований виходячи з інших фактичних обставин справи, які є відмінними від цієї справи, що переглядається, оскільки в спірних правовідносинах відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку встановлена в розмірі 3% річних, як це передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, а не залежить від процентів встановлених договором.

Вирішуючи питання, зокрема, про зменшення судом розміру процентів річних у справі № 902/417/18, Велика Палата Верховного Суду врахувала конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві та дотримання розумного балансу між інтересами боржника та кредитора. Крім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що сума неустойки, штрафу і процентів річних у справі № 902/417/18 перевищують майже в два рази суму прострочення та очевидно є неспівмірними, оскільки наслідки невиконання боржником зобов`язань вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

За таких обставин, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 дійшла висновку щодо обмеження розміру санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовила у стягненні процентів річних з цих підстав.».

В силу ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Верховний Суд вже неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. (постанова Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №910/8396/20).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач посилався на те, що він є підприємством, фінансування якого здійснюється за рахунок платежів від наданих послуг та є організацією відповідальною за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також для забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії. Відповідно до положень ст. 52 Закону №2019-VIII відповідач виконує функції адміністратора розрахунків та адміністратора комерційного обліку. Також відповідач зазначає про те, що позивачу не завдано збитків.

За приписами ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору із врахуванням вимог чинних правових актів, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Таким чином, цивільне законодавство обмежується презумпцією добросовісності та розумності поведінки особи.

Зміст добросовісності (bona fides) виражається через поняття "розумність і справедливість". При цьому згідно з обмежувальною функцією добросовісності, правило, обов`язкове для сторін, не застосовується настільки, наскільки за даних обставин це буде неприйнятним відповідно до критерію розумності та справедливості. Отже, добросовісність може за певних обставин анулювати чи виключити застосування правил, встановлених сторонами.

Водночас, принцип справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо.

При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм.

Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

Суд, надаючи оцінку доводам заявника в сукупності з визначеними положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії", статусом та особливостями діяльності ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» в сфері функціонування ринку електричної енергії, дійшов висновку про доведення належним чином заявником наявності сукупності обставин, пов`язаних з перебігом спірних правовідносин, що вказують на існування виняткових обставин для зменшення штрафних санкцій, а саме:

- ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» виконує покладені на нього спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії;

- загальна вартість послуги, затверджена НКРЕКП, за 2020 рік склала понад 30 299 716 032,09 грн., що перевищує суму, передбачену структурою тарифу на послуги з передачі електричної енергії на весь 2020 рік, встановленою постановою НКРЕКП від 10.12.2019 №2668 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ПрАТ «Укренерго» на 2020 рік», якою встановлено відповідний тариф та його структуру;

- позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність у позивача збитків саме у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання зобов`язання за договором, в той час як прострочення грошових зобов`язань ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» компенсується за рахунок стягнення 3% річних та інфляційних втрат;

- сплати відповідачем суми основного боргу у повному обсязі до звернення з позовом до суду та незначні строки порушення зобов`язання за Договором.

Так, стан виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем зумовлений певними об`єктивними обставинами. Ці обставини свідчать не про відсутність вини відповідача, водночас вказують на її ступінь як такий, що не пов`язаний з його умислом.

Крім того, волевиявлення відповідача щодо укладення Договору зумовлено законодавчими приписами, якими також і встановлено механізм розрахунків, зміна якого за згодою сторін є неможливою. Отже, правовідносини щодо проведення розрахунку між сторонами визначаються імперативним впливом держави.

З огляду на це, зменшення неустойки матиме наслідком дотримання балансу інтересів сторін і унеможливить надмірне обтяження фінансової спроможності відповідача.

З урахуванням викладеного, суд, виходячи з вищевказаного права, вважає за можливе, частково задовольнити подане відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки та зменшити розмір штрафу та пені до 50 %, а саме: штраф до 251 233 737,43 грн., пеню до 40 850 351,81 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов в частині стягнення 81 700 703,63 грн. пені та 502 467 474,87 грн. штрафу задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код: 00100227) на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27; ідентифікаційний код: 43068454) штраф у розмірі 251 233 737 (двісті п`ятдесят один мільйон двісті тридцять три тисячі сімсот тридцять сім) грн. 43 коп. та пеню в розмірі 40 850 351 (сорок мільйонів вісімсот п`ятдесят тисяч триста п`ятдесят одна) грн. 81 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.03.2023

Суддя О.А. Грєхова