УХВАЛА

08 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/10309/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Зубець Л.П., судді - Алданова С.О., Гаврилюк О.М.)

від 31.01.2023

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз"

до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

про стягнення 3 155 086,81 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. У червні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Укрбудтрансгаз" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі - Підприємство) про стягнення заборгованості у розмірі 3 155 086,81 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Підприємством зобов`язань за договором від 30.12.2015 №913-В-ОДФ-15 в частині оплати виконаних робіт.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 позов задоволено повністю. Стягнуто з Підприємства на користь Товариства 3 155 086,81 грн заборгованості, а також 47 326,50 грн судового збору.

4. 31.01.2023 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою рішення суду першої інстанції скасував, постановив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стягнув з Товариства на користь Підприємства 70 989, 45 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. 20.02.2023 Товариство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

7. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

8. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції:

- не надав належної оцінки доказам, що підтверджують проведення господарської операції та виконання робіт;

- неправильно застосував норми статті 853 ЦК України та не врахував висновку, викладеного у постановах Великої Палати Верховного суду від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17 та Верховного Суду від 22.08.2017 у справі № 923/2110/15 (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України);

- неправильного застосував норму частини четвертої статті 882 ЦК України, і відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування цієї норми, що є підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України;

- порушено пункт 4 частини третьої статті 310 ГПК України.

9. Верховний Суд звертає увагу, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

9.1. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

9.2. При цьому, обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

9.3. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

9.4. У касаційній скарзі скаржник, визначаючи підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, не наводить висновку щодо застосування норми статті 853 ЦК України в оскаржуваному судовому рішенні, а також висновку щодо її застосування у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник у скарзі (від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17 та від 22.08.2017 у справі № 923/2110/15), та не наводить обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справах, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

9.5. Водночас Верховний Суд зауважує, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова від 22.08.2017 у справі № 923/2110/15 ухвалена Вищим господарським судом України. При цьому, застосування судом норм права без урахування висновків про їх застосування, викладених у постановах Вищого господарського суду України не може бути підставою для касаційного оскарження судових рішень відповідно до вимог процесуального закону. Такою підставою згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, є застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного саме у постанові Верховного Суду.

10. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах, і у який спосіб необхідно сформувати єдину практику застосування цих норм.

10.1. У касаційній скарзі скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми частини 4 статті 882 ЦК України у подібних правовідносинах, однак, не зазначає, як на його думку, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах і у який спосіб необхідно сформувати єдину практику застосування цієї норми.

10.2. Натомість в обґрунтуваннях касаційної скарги скаржник зазначає висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 913/1397/16 щодо застосування цієї норми права, що не узгоджується з його посиланням стосовно відсутності висновку Верховного Суду.

11. Також у касаційній скарзі скаржник посилається на норми процесуального права, а саме статей 74, 76-77, 86, частини п`ятої статті 236 ГПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доказам, що підтверджують проведення господарської операції та виконання робіт (без конкретизації яких саме), проте в цій частині касаційна скарга не містить підстави касаційного оскарження, передбаченої частиною другою статті 287 ГПК України.

11.1. У разі, якщо касаційна скарга подається у зв`язку з порушенням норм процесуального права відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України, то підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

11.2. Водночас відповідно до цього пункту не всі процесуальні порушення є підставою для касаційного оскарження. У такому разі касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

11.3. Товариство, посилаючись у скарзі на пункт 4 частини третьої статті 310 ГПК України (суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів), що є підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд у зв`язку з порушенням норм процесуального права, не зазначає, який саме доказ, на його думку, є недопустимим, та не наводить обґрунтування такого твердження, а також не зазначає, які обставини встановлено на підставі цього доказу, чому вони є суттєвими або як вони вплинули на прийняття оскаржуваного рішення.

12. Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

12.1. Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.

12.2. Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

12.3. За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункти 1, 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

12.4. Відповідно до вимог касаційної скарги заявник за подання касаційної скарги мав сплатити судовий збір у розмірі 94 652, 60 грн (200 % х (3 155 086,81грн х 1,5 %).

12.5. До касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

12.6. Водночас скаржник просив відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги до відкриття касаційного провадження.

12.7. Верховний Суд розглянув клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги та дійшов висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.

12.8. Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

12.9. Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої цієї статті можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18).

12.10. Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

12.11. Таким чином, Товариство не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", а зазначені ним у заяві підстави не передбачені вказаною нормою.

12.12. Оскільки до касаційної скарги не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, і у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено, касаційна скарга також залишається в цій частині без руху для надання скаржнику строку на усунення встановлених недоліків.

13. Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

14. Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 174, 234, 287, 288, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 у справі № 910/10309/21 залишити без руху.

2. Установити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:

- привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 9, 10 та 11 цієї ухвали;

- уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази такого надіслання;

- надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 94 652, 60 грн.

3. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Кондратова