Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у господарській справі
за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування»
про стягнення 47 951, 50 грн.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» (далі-відповідач) про стягнення 47 951, 50 грн, з яких: 36 151, 49 грн - страхове відшкодування, 8 240, 56 грн - пеня, 3 559, 45 грн - інфляційне збільшення та 567, 53 грн - 3 % річних.
Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 173/002/000945 від 16.03.2021, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2023 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 36 151 (тридцять шість тисяч сто п`ятдесят одну) грн 49 коп. - страхового відшкодування, 8 240 (вісім тисяч двісті сорок) грн 56 коп. - пені, 3 559 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 45 коп. - інфляційних втрат, 567 (п`ятсот шістдесят сім) грн 53 коп. - 3 % річних, 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. - судового збору та 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

02.03.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій заявник просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката з підготовки відповіді на відзив у розмірі 3 000, 00 грн.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви, яка підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3,4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.

21.05.2019 між Приватним акціонерним товариствим «Українська пожежно-страхова компанія» та Адвокатським бюро «Юхименко та Партнери» укладено договір № 1/05 про надання правової допомоги, предметом якого є надання адвокатським бюро усіма законнними методами та способами правової допомоги клієнту спрямованої на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення або невизнання.

Додатковою угодою № 3 від 21.05.2022 до договору № 1/05 про надання правової допомоги від 21.05.2019, продовжено дію договору № 1/05 про надання правової допомоги від 21.05.2019 на наступні 12 календарних місяців.

Суд зазначає, що у відповіді на відзив, яка була надіслана до суду 09.01.2023 Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», позивач повідомляв суд про додаткові понесені судові витрати з підготовки відповіді на відзив, що складає 3 000, 00 грн. та зазначив, що докази сплати будуть надані позивачем після фактичної оплати правничих послуг.

При цьому, суд звертає увагу, що до акту про надання правової допомоги № 155 від 13.10.2022 до договору № 1/05 про надання правової допомоги від 21.05.2019, такі витрати не були включені позивачем.

Тож, як вбачається з акту про надання правової допомоги № 167 від 10.01.2023 до договору № 1/05 про надання правової допомоги від 21.05.2019 (доданий до заяви про ухвалення додаткового рішення) адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв правничі послуги у вигляді підготовки та складання відповіді на відзив у справі № 910/12452/22. Загальна вартість послуг за цим актом складає 3 000, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 11.01.2023 позивачем здійснено оплату наданої адвокатом послуги у розмірі 3 000, 00 грн згідно акту про надання правової допомоги № 167 від 10.01.2023 до договору № 1/05 від 21.05.2019, що підтверджується платіжним дорученням № 162221131 на суму 3 000, 00 грн.

Таким чином, перевіривши подані позивачем додаткові докази понесених витрат, враховуючи що у відповіді на відзив позивач повідомляв суд про додатково понесені судові витрати з підготовки відповіді на відзив та, що докази таких витрат будуть надані позивачем після їх фактичної оплати, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3 000, 00 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката з підготовки відповіді на відзив.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат - задовольнити

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» (вул. Рибальська, буд. 22, м. Київ, 01011, ідентифікаційний код - 30968986) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (вул. Кирилівська, буд. 40, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код - 20602681) 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. - витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката з підготовки відповіді на відзив.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С.О. Щербаков