РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2023Справа № 910/9051/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Степанець Є.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 179 463,42 грн,

за участю представників:

позивача: Луценка І.М.;

відповідача: Процька А.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно умов укладеного 7 грудня 2021 року між ним та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - Залізниця) договору поставки № ЦБРК-21-193 позивач у грудні 2021 року поставив останньому товар на суму 1 968 060,00 грн, за який відповідач не розрахувався. У зв`язку з цим позивач, посилаючись на статті 11, 16, 509, 525, 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути із Залізниці вищезазначену суму боргу, а також 195 433,42 грн інфляційних втрат, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

29 вересня 2022 року через загальний відділ діловодства суду позивач на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 4 жовтня 2022 року відкрито провадження в справі № 910/9051/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27 жовтня 2022 року.

17 жовтня 2022 року на адресу суду від Товариства надійшла заява від 13 жовтня 2022 року про участь його представника у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року вказане клопотання було задоволено.

26 жовтня 2022 року на адресу суду від Залізниці надійшов відзив на позовну заяву від 21 жовтня 2022 року № ЦБРК-08/103, у якому остання визнала факт поставки обумовленого договором товару, однак заперечила проти задоволення позову з підстав настання форс-мажорних обставин у зв`язку з введенням на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану та опублікуванням на сайті Торгово-промислової палати України листа від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1. Також, заперечуючи проти позову, Залізниця вказала, що позивач не дотримався обов`язкового досудового врегулювання спору, що прямо передбачено розділом 10 договору.

У той же день від Залізниці також надійшло клопотання від 24 жовтня 2022 року № ЦБРК-08/104 про проведення призначеного підготовчого засідання без участі представника відповідача.

27 жовтня 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 24 листопада 2022 року.

3 листопада 2022 року на адресу суду від Товариства надійшла відповідь на відзив від 1 листопада 2022 року № 182, у якій позивач навів свої аргументи на спростування позиції відповідача.

У цей же день від Товариства надійшла заява від 1 листопада 2022 року про участь його представника у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 листопада 2022 року задоволено вказану заяву.

22 листопада 2022 року через загальний відділ діловодства суду Залізниця подала: клопотання від 21 листопада 2022 року № ЦБРК-08/590 про залишення позову Товариства без розгляду та заперечення на відповідь на відзив від 21 листопада 2022 року № ЦБРК-08/589.

Разом із тим, 24 листопада 2022 року через загальний відділ діловодства суду Залізниця подала заяву від 23 листопада 2022 року № ЦБРК-08/117 про долучення доказів часткової сплати основного боргу в розмірі 492 015,00 грн.

У цей же день суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 15 грудня 2022 року.

29 листопада 2022 року на адресу суду від Товариства надійшла заява від 24 листопада 2022 року про участь його представника у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 грудня 2022 року вказану заяву задоволено.

15 грудня 2022 року через загальний відділ діловодства суду Залізниця подала: додаткові пояснення від 12 грудня 2022 року № ЦБРК-08/637 та заяву від 14 грудня 2022 року № ЦБРК-08/124 про долучення додаткових доказів часткової сплати основного боргу в розмірі 492 015,00 грн.

У цей же день суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 12 січня 2023 року.

22 грудня 2022 року на адресу суду від Товариства надійшла заява від 15 грудня 2022 року про участь його представника у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яку було задоволено ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 січня 2023 року закрито провадження в справі № 910/9051/22 у частині стягнення з Залізниці на користь Товариства 984 030,00 грн основного боргу, в іншій частині закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 2 лютого 2023 року.

16 січня 2023 року через загальний відділ діловодства суду Залізниця подала заяву від вказаної дати № ЦБРК-08/18 про долучення доказів часткової сплати основного боргу в розмірі 492 015,00 грн.

17 січня 2023 року на адресу суду від Товариства надійшла заява від 12 січня 2023 року про участь його представника у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18 січня 2023 року задоволено вказану заяву.

1 лютого 2023 року через загальний відділ діловодства суду Залізниця подала: клопотання від 1 лютого 2023 року № ЦБРК08/233 про відкладення розгляду справи та заяву від вказаної дати № ЦБРК-08/234 про долучення доказів часткової сплати основного боргу в розмірі 219 138,00 грн.

2 лютого 2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання до 23 лютого 2023 року.

9 лютого 2023 року на адресу суду від Товариства надійшла заява від 2 лютого 2023 року про участь його представника у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка була задоволена ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 лютого 2023 року.

15 лютого 2023 року через загальний відділ діловодства суду Залізниця подала заяву від 14 лютого 2023 року № ЦБРК-08/237 про долучення доказів часткової сплати залишку основного боргу в розмірі 272 877,00 грн.

23 лютого 2023 року через загальний відділ діловодства суду Залізниця подала заяву від 16 лютого 2023 року № ЦБРК 01/239 про долучення до матеріалів цієї справи копії актів звірки взаємних розрахунків між сторонами за період з 1 грудня 2021 року по 15 лютого 2023 року за вказаним договором.

У судовому засіданні 23 лютого 2023 року Товариство підтримало вимоги, викладені у його позовній заяві та наполягало на їх задоволенні.

Представник Залізниці в цьому судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

7 грудня 2021 року між Залізницею та Товариством було укладено договір поставки № ЦБРК-21-193, за умовами якого останнє зобов`язалося у 2021 році поставити, а відповідач - прийняти та оплатити товар згідно зі специфікацією № 1 (пункт 1.1. зазначеного правочину).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Згідно з положеннями пунктів 1.2.-1.5. договору найменування товару: круги шліфувальні; виробник: Приватне акціонерне товариство "Запорізький абразивний комбінат" (Україна); рік виготовлення: 2021 рік; кількість та асортимент продукції визначаються в специфікації № 1 (додаток № 1), яка є частиною даної угоди.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. цього правочину ціна товару встановлюється в національній валюті. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору), та включають в себе: вартість товару, тару, всі податки і збори, передбачені чинним законодавством, транспортні витрати позивача згідно з пунктом 5.2. зазначеного договору. Загальна сума договору становить 3 686 400,00 грн (разом із ПДВ).

Оплата за поставлену продукцію здійснюється відповідачем у безготівковій формі відповідно до рахунку-фактури на відповідну партію товару на 45-ий банківський день після реєстрації податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Датою оплати вважається дата відправлення коштів Залізницею на банківські реквізити Товариства (пункти 4.2., 4.3. договору).

За умовами пункту 5.1. договору позивач здійснює поставку товару за власний рахунок, на умовах DDP (відповідно до вимог "Інкотермс" у редакції 2010 року), згідно із заявками Залізниці за адресами: 39618, місто Кременчук, вулиця Мічуріна, 93 (структурний підрозділ "Кременчуцький рейкозварювальний потяг" філії "Центр з будівництва та ремонту колії" Залізниці (код підрозділу 951) (РЗП-11); 55213, Миколаївська область, місто Первомайськ, вулиця Вокзальна, будинок 11 (структурний підрозділ "Первомайський рейкозварювальний потяг" філії "Центр з будівництва та ремонту колії" Залізниці (код підрозділу 924) (РЗП-13); 51660, Дніпропетровська область, місто Верхівцеве, вулиця Залізнична, будинок 11 (структурний підрозділ "Верхівцевський рейкозварювальний поїзд" філії "Центр з будівництва та ремонту колії" Залізниці (код підрозділу 924) (РЗП-39).

Для приймання товару Залізниці надаються наступні документи: акт приймання-передачі; видаткова накладна; рахунок-фактура; документи, які підтверджують якість продукції, зазначені у пункті 2.2. договору; копії пакувальних аркушів (при наявності) (пункт 6.1. договору).

За приписами пунктів 7.1.1., 7.1.2. вказаного правочину Залізниця зобов`язалася приймати поставлену продукцію згідно з документами, зазначеними в пункті 6.1. цієї угоди, та своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за поставлений товар.

Відповідно до положень пунктів 14.1., 14.2. договору він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного виконання їх сторонами. Строк дії договору та виконання зобов`язань щодо передачі товару може бути продовжено у разі виникнення документально підтверджених обставин, що спричинили таке підтвердження, у тому числі форс-мажорних обставин, затримки фінансування витрат Залізниці за умови, якщо такі не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі.

Зі змісту специфікації № 1 (додатку № 1 до договору) вбачається, що сторони погодили поставку: 8 500 штук шліфувальних кругів 250х32х32 ПП 14А 80СТ1-3 на бакелітовій зв`язці, 3 500 штук шліфувальних кругів 300х40х76 ПП 14А 80СТ1-3 на бакелітовій зв`язці, 5 800 штук шліфувальних кругів 250х32х32 ПП 14А 40СТ1-3 на бакелітовій зв`язці, на загальну суму 3 686 400,00 грн (разом із ПДВ).

З огляду на матеріали справи, відповідач замовив у відповідача продукцію на загальну суму в розмірі 1 968 060,00 грн, що підтверджується заявками від 22 грудня 2021 року: № ЦБРК-18/889 на суму 984 030,00 грн, № ЦБРК-18/890 на суму 984 030,00 грн.

Судом встановлено, що на виконання умов договору Товариство поставило Залізниці продукцію на вищезазначену суму, що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними: від 23 грудня 2021 року № ЗП-00012071 на суму 984 030,00 грн, від 30 грудня 2021 року № ЗП-00012258 на суму 984 030,00 грн, а також належним чином оформленими актами прийому-передачі товару: від 23 грудня 2021 року на суму 984 030,00 грн, від 30 грудня 2021 року на суму 984 030,00 грн. Копії зазначених документів містяться в матеріалах справи.

Факт поставки обумовленого товару також визнається Залізницею у своєму відзиві.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, у разі відсутності предмету спору.

Оскільки Залізниця після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті погасила залишок спірного основного боргу в розмірі 984 030,00 грн згідно з платіжними дорученнями: від 12 січня 2023 року № 12652 на суму 246 007,50 грн, від 12 січня 2023 року № 12653 на суму 246 007,50 грн, від 31 січня 2023 року № 45825 на суму 219 138,00 грн, від 8 лютого 2023 року № 70840 на суму 26 869,50 грн, від 8 лютого 2023 року № 70841 на суму 246 007,50 грн, - суд дійшов висновку про відсутність предмету спору в даній справі в частині зазначеної суми основного боргу, у зв`язку з чим вважає за необхідне провадження у ній щодо вказаної суми закрити на підставі вищезазначеної норми.

Заперечуючи проти позову, Залізниця послалася на настання форс-мажорних обставин.

Відповідно до частини 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до пунктів 9.1.-9.2. даного договору жодна із сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов договору в разі настання наступних обставин: повінь, пожежа, землетрус, катастрофи або інших незалежних від сторін обставин, або ембарго, накладених державною владою на експорт або імпорт, якщо вони виникнуть після вступу даного договору в силу, прийняття нормативного акту, який унеможливлює виконання умов зазначеного договору. Якщо будь-яка з вищевказаних обставин прямо не вплине на своєчасність виконання умов, що передбачені цим договором, то вони будуть продовжені на період, рівний по тривалості цим обставинам. Сторони у п`ятиденний термін повинні сповістити одна одну про початок вказаних обставин, що має бути підтверджено відповідними компетентними органами. Строк дії форс-мажорних обставин підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України.

Частиною 1 статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Тобто відповідний сертифікат торгово-промислової палати є документом, який підтверджує виникнення форс-мажорних обставин та строк їх дії.

Проте у порушення приписів чинного законодавства на підтвердження форс-мажорних обставин відповідач надав не сертифікат Торгово-промислової палати України, а копію її листа від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1.

Таким чином, наданий відповідачем лист не є належним та допустимим доказом, що підтверджує наявність обставин непереборної сили.

Також судом встановлено, що всупереч пункту 9.2. договору в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин.

За таких обставин, доводи відповідача про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за прострочення виконання основного зобов`язання є необґрунтованими.

Заперечуючи проти позову, Залізниця також послалася на недотримання позивачем досудового врегулювання спору.

У розділі 10 договору сторони визначили, що всі спори та розбіжності, які виникають між сторонами за цим договором або у зв`язку з ним, вирішуються шляхом переговорів. Додержання досудового врегулювання спору є обов`язковим. Усі спори між сторонами, по яких не було досягнуто згоди, вирішуються у порядку, передбаченому чинним законодавством України, у господарському суді за місцем знаходження відповідача.

Разом із цим, суд вважає дані доводи Залізниці необґрунтованими, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 (справа № 1-2/2002) можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту, держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, позивач також просив суд стягнути з відповідача 195 433,42 грн інфляційних втрат, нарахованих у період з березня 2022 року по липень 2022 року на суму боргу в розмірі 1 968 060,00 грн.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами договору оплата за поставлену продукцію здійснюється відповідачем у безготівковій формі відповідно до рахунку-фактури на відповідну партію товару на 45-ий банківський день після реєстрації податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Датою оплати вважається дата відправлення коштів Залізницею на банківські реквізити Товариства (пункти 4.2., 4.3. договору).

Судом встановлено, що відповідні податкові накладні від 23 грудня 2021 року № 1258 на суму 984 030,00 грн та від 30 грудня 2021 року № 1260 на суму 984 030,00 грн були зареєстровані 5 січня 2022 року, що підтверджується квитанціями про реєстрацію цих податкових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, останнім днем для сплати вартості поставленого товару було 12 березня 2022 року.

Оскільки заявлений Товариством до стягнення розмір інфляційних втрат відповідає вимогам чинного законодавства, положенням договору та не перевищує розрахованої судом суми, позовна вимога про стягнення з відповідача цієї компенсаційної виплати підлягає задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позов Товариства підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 4 статті 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи клопотання позивача про повернення йому сплаченої суми судового збору, суд позбавлений можливості вирішити вказане питання по суті на час прийняття даного рішення.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 931,50 грн.

Керуючись статтями 86, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" (69063, місто Запоріжжя, вулиця Олександрівська, будинок 2; ідентифікаційний код 38920229) 195 433 (сто дев`яносто п`ять тисяч чотириста тридцять три) грн 42 коп. інфляційних втрат та 2 931 (дві тисячі дев`ятсот тридцять одну) грн 50 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" 984 030,00 грн основного боргу закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 6 березня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко