ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2023 р. Справа№ 910/4141/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Колосовська А.Р.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 16.02.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 (повний текст підписано 07.11.2022)

у справі № 910/4141/18 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа Державне територіально-галузеве об`єднання "Південно-західна залізниця"

про стягнення 598 470,82 дол. США та 65 167 018,39 грн.

В судовому засіданні 16.02.2023 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення донарахованої заборгованості за кредитним договором № 20-3759/2-1 від 29.12.2011 за період з 24.04.2017 по 26.03.2018, а саме: 598 470,82 дол.США заборгованості по процентам, 57 127 775,48 грн. пені по кредиту, 1 351 444,26 грн. пені по процентах, 6 272 919,29 грн. 3% річних по тілу кредиту, 134 879,36 грн. 3% річних по процентах, 280 000,00 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 24.05.2018 залучено до участі у справі Державне територіально-галузеве об`єднання "Південно-західна залізниця" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, запропоновано третій особі надати до суду у встановлений строк письмові пояснення по справі.

20.10.2022 судом першої інстанції отримано клопотання від представника Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про закриття провадження у справі. Відповідач посилався на те, що спір щодо предмету спору відсутній, оскільки зобов`язання за кредитним договором № 20-3759/2-1 від 29.12.2011 є припиненими.

01.11.2022 представник Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" подав до суду клопотання про повернення судового збору на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі №910/4141/18 закрито провадження у справі № 910/4141/18 за відсутністю предмета спору. Судовий збір покладено на позивача.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський виходив з того, що всі зобов`язання за спірним Кредитним договором, що існували станом на 31.03.2022, на підставах встановлених вищезазначеними законами вважаються погашеними з 19.05.2022. Отже, зобов`язання за кредитним договором № 20-3759/2-1 від 29.12.2011 є припиненими. Наявні підстави для закриття провадження у справі у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України. При цьому, суд дійшов висновку про покладення на позивача витрат по сплаті судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою в частині розподілу судових витрат та покладення судового збору на позивача, представник Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі №910/4141/18 в частині розподілу судових витрат та винести нове рішення, яким повернути позивачу судовий збір з державного бюджету в повному обсязі.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

- відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі;

- позивачем подане клопотання про повернення судового збору з бюджету у повному обсязі, проте судом першої інстанції неправильно застосовані норми закону;

- не повернення з державного бюджету судового збору Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" призведе до зменшення надходжень до ліквідаційної маси банку та унеможливить задоволення вимог кредиторів, в тому числі і вкладників - фізичних осіб.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4141/18.

Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/4141/18 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

26.12.2022 матеріали справи № 910/4141/18 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/4141/18, розгляд апеляційної скарги призначено до розгляду на 26.01.2023.

26.01.2023 у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м.Києві судове засідання у справі №910/4141/18 не відбулося, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2023 справу призначено до розгляду на 16.02.2023.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 16.02.2023 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.

Представник відповідача та представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції 16.02.2023 пояснили, що вважають ухвалу суду першої інстанції законною, позицію щодо апеляційної скарги не висловили.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із наступних встановлених обставин справи:

- спірні правовідносини виникли на підставі укладеного між сторонами кредитного договору № 20-3759/2-1 від 29.12.2011;

- всі зобов`язання за спірним кредитним договором, що існували станом на 31.03.2022, вважаються погашеними з 19.05.2022;

- зобов`язання за кредитним договором № 20-3759/2-1 від 29.12.2011 є припиненими.

-01.11.2022 представник Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" подав до суду клопотання про повернення судового збору на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір»;

- відповідно до платіжного доручення №153692 від 03.04.2018 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» сплатило за розгляд позовної заяви у справі №910/4141/18 - 616 700 грн.

- витрати по сплаті судового збору покладені на позивача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з апеляційної скарги у цій справі, ухвала суду першої інстанції представником позивача оскаржується лише в частині розподілу судових витрат, а відтак, враховуючи, що ухвала в частині закриття провадження у справі на підставі до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому, колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді ухвали суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі на підставі до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, або неправильне застосування норм матеріального права.

Проте колегія суддів не може погодитись з висновками суду щодо розподілу судових витрат по справі з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частиною 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" регламентовано порядок повернення судового збору.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній чи касаційній інстанціях.

Наведеною нормою Закону України "Про судовий збір" передбачено повернення судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 903/181/19 викладено таку правову позицію: «лише висновок суду першої інстанції про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково свідчить про вирішення спору по суті розглянутих вимог. Натомість, у тому випадку, коли в резолютивній частині судового рішення зазначається про закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору, спір по суті у відповідній частині не вирішується, навіть якщо розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду, без постановлення відповідної ухвали, як окремого процесуального документа.

Відповідно, у такому разі (закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у резолютивній частині рішення) норма частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, не застосовуються і не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у повному обсязі, в тому числі і щодо частини із заявлених вимог, за якою провадження було закрито.

Верховний Суд підкреслює, що у зазначеній нормі ГПК йдеться про здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі у разі вирішення спору по суті. Водночас, така норма не застосовується, якщо Закон України "Про судовий збір" у такому випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

Зокрема, у пункті 5 частини першої статті 7 цього Закону прямо встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях".

Подібний за змістом висновок щодо застосування приписів частини 9 статті 129 ГПК України, пункту 5 частини 1 статті 7 Закон України "Про судовий збір" викладений у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19, від 22.05.2019 у справі № 904/9628/17, від 06.09.2021 у справі № 910/8775/20.

У цьому зв`язку також колегія суддів вважає необхідним зазначити і про таке.

Суд враховує, що одним із основних принципів господарського судочинства є диспозитивність, який зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Провадження у справі №910/4141/18 закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

У постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі №199/9188/16-ц зазначено, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) не є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

У пункті 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на положення чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що у зв`язку із закриттям провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, позивач має право на повернення йому судового збору з Державного бюджету України у разі подання відповідного клопотання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими твердження скаржника щодо неправильного застосування судом першої інстанції приписів частини 9 статті 129 ГПК України, висновок суду здійснено без урахування приписів пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Колегія суддів вважає, що при прийнятті судом першої інстанції ухвали в оскаржуваній частині мало місце порушення норм процесуального права, а відтак, ухвала Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі №910/4141/18 підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат, а саме витрат позивача по сплаті судового збору за подачу позовної заяви, вказані витрати у повному обсязі підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на підстави часткового скасування ухвали суду першої інстанції, враховуючи вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі №910/4141/18 підлягає задоволенню.

Таким чином наявні підстави для повернення з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (, 01001, м.Київ, вул. Малопідвальна, 8) 616 700,00 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у даній справі на підставі платіжного доручення №153692 від 03.04.2018 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи, на підставі п.5 ч.1 ст. 7 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи вищенаведене, з огляду на відсутність встановлених процесуальним законом підстав для покладення судових витрат на позивача у випадку закриття провадження у справі на підставі вимог п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та часткове скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі №910/4141/18 з викладенням резолютивної частини ухвали в редакції даної постанови Північного апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі №910/4141/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі №910/4141/18 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

« 1. Закрити провадження у справі №910/4141/18 за відсутністю предмета спору.

2. Повернути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (, 01001, м.Київ, вул. Малопідвальна, 8) 616 700,00 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у даній справі на підставі платіжного доручення №153692 від 03.04.2018 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи.»

3. Матеріали справи №910/4141/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 06.03.2023.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко