ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

07 березня 2023 року м. Харків Справа № 913/526/20
Провадження №5/913/526/20
Суддя Господарського суду Луганської області Вінніков С.В.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ: банкрутство, ліквідаційна процедура.
Постановою Господарського суду Луганської області від 22.03.2021, зокрема, визнано боржника Товариство з обмеженою відповідальністю «Свинець.», банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича ліквідатором банкрута, на якого покладено обов`язки та повноваження, встановлені ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ).
Оприлюднення на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури здійснено 22.03.2021.
Ухвалою суду від 15.06.2022 продовжено строк проведення ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора Віскунова Олександра Віталійовича на 6 місяців, тобто до 22.09.2022.
Ухвалю суду від 25.07.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» (далі ТОВ «ДДЗ «Енергоавтоматика») від 27.06.2022 №19/2022 з грошовими вимогами до боржника задоволено частково; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Свинець.» у сумі 276 433 грн 08 коп. (судовий збір за подання касаційної скарги) та 4 962 грн 00 коп. (судовий збір за подання до суду заяви з грошовими вимогами), які підлягають включенню до першої черги задоволення вимоги кредиторів; у решті вимог заяви відмовлено.
Ухвалою суду від 20.10.2022 продовжено строк проведення ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора Віскунова Олександра Віталійовича по 31.12.2022 (включно); клопотання ліквідатора Віскунова Олександра Віталійовича від 15.10.2022 №15/10-22.1 про визначення умов продажу майна (права вимоги) боржника на другому повторному аукціоні задоволено; визначені умови продажу на другому повторному аукціоні.
23.11.2022 матеріали справи направлені до Східного апеляційного господарського суду у зв`язку із оскарженням Акціонерним товариством «Міжнародний інвестиційний банк» ухвали суду від 20.10.2022.
07.02.2023 матеріали справи повернулися до Господарського суду Луганської області.
Ухвалою суду від 13.02.2023 продовжено строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора до 30.04.2023.
14.02.2023 (дата оформлення відповідного поштового відправлення) ТОВ «ДДЗ «Енергоавтоматика» звернулося до суду зі скаргою, яка зареєстрована канцелярією суду 22.02.2023, від 14.02.2023 №36 на дії ліквідатора Віскунова О.В. у справі №913/526/20 про банкрутство ТОВ «Свинець.», у якій просить постановити ухвалу, якою зобов`язати ліквідатора визначити умови продажу банкрута ТОВ «Свинець.» на аукціоні за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення) відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства та до розгляду скарги по суті заборонити ліквідатору ТОВ «Свинець.» арбітражному керуючому Віскунову О.В. здійснювати продаж майна банкрута в рамках справи №913/526/20 про банкрутство ТОВ «Свинець.», яка перебуває в провадженні Господарського суду Луганської області.
Ухвалою суду від 23.02.2023 призначено розгляд скарги ТОВ «ДДЗ «Енергоавтоматика» від 14.02.2023 №36 на дії ліквідатора Віскунова О.В. у справі №913/526/20 про банкрутство ТОВ «Свинець.» на 14.03.2023.
28.02.2023 (дата оформлення відповідного поштового відправлення) ТОВ «ДДЗ «Енергоавтоматика» звернулося до суду із заявою від 28.02.2023 №51, яка зареєстрована канцелярією суду 03.03.2023, про забезпечення позову.
У заяві заявник просить суд до розгляду скарги від 14.02.2023 №36 по суті заборонити ліквідатору ТОВ «Свинець.» арбітражному керуючому Віскунову О.В. здійснювати продаж майна банкрута в рамках справи №913/526/20 про банкрутство ТОВ «Свинець.».
Вирішуючи вказану заяву суд виходить з наступного.
Частиною 6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Відповідно до ч.1 ст.40 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) передбачено, що господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди арбітражного керуючого правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.
Статтею 136 ГПК України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Системний аналіз зазначених норм ГПК України та КУзПБ дозволяє зробити висновок про те, що КУзПБ, як спеціальним законом, визначено особливі різновиди заходів забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі та надано право їх застосування як за клопотанням кредитора, так за ініціативою суду. Разом з тим, загальні принципи застосування забезпечуваних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до ст.136 ГПК України.
Пунктом 2 ч.1 ст.137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Відповідно до ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Суд зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).
Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, враховуючи викладене, при вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Суд зауважує, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
У даному випадку досліджуватися повинна така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Суд бере до уваги, що ухвалою від 20.10.2022 визначені умови продажу майна (права вимоги) боржника на другому повторному аукціоні та умови продажу на другому повторному аукціоні.
При цьому з огляду на доводи скарги ТОВ «ДДЗ «Енергоавтоматика» від 14.02.2023 №36 на дії ліквідатора Віскунова О.В. щодо наявності порушень при визначенні умов продажу, оцінка яких буде надана судом за результатами її розгляду, можуть у подальшому вплинути на правомірність реалізації майна банкрута, якщо таке буде мати місце, тому суд вважає можливим вжити відповідних заходів забезпечення шляхом встановлення заборони ліквідатору ТОВ «Свинець.» арбітражному керуючому Віскунову О.В. до розгляду скарги від 14.02.2023 №36 по суті здійснювати продаж майна банкрута в рамках справи №913/526/20 про банкрутство ТОВ «Свинець.».
Відповідно до ч.6 ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 31.08.2020 у справі №917/1274/19 обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.
Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, складовою якого є виконання рішення суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними.
Важко уявити ситуацію, щоб п.1 ст.6 Конвенції докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.
Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції.
Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.
У пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
В пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 Конституційний Суд України також наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви ТОВ «ДДЗ «Енергоавтоматика» від 28.02.2023 №51 про забезпечення позову.
Згідно з ч.8 ст.140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
Керуючись ст.40 КУзПБ, ст.ст.136 140, 232234 ГПК України, суд

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика» від 28.02.2023 №51 про забезпечення позову задовольнити.
2. Заборонити ліквідатору ТОВ «Свинець.» арбітражному керуючому Віскунову О.В. до розгляду скарги від 14.02.2023 №36 по суті здійснювати продаж майна банкрута в рамках справи №913/526/20 про банкрутство ТОВ «Свинець.».
5. Дана ухвала відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, набрала законної сили 07.03.2023 та може бути пред`явлення до виконання по 08.03.2026 (включно).
6. Ухвалу надіслати:
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 07.03.2023 у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Інформацію у справі можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/sud5014.

Суддя Сергій ВІННІКОВ