УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.03.2023Справа № 910/13534/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

позовну заяву Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос Текнолоджи"

про стягнення 11 000 827,20 грн

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос Текнолоджи" (далі - відповідач) про стягнення 11 000 827,20 грн штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором про закупівлю товару № 04-03/2 від 04.03.2022, що виразилось у простроченні поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 165 012,41 грн у встановленому порядку (на платіжні реквізити Господарського суду міста Києва).

22.12.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про продовження строку усунення недоліків, яка обґрунтована особливостями фінансування позивача як бюджетної установи, у зв`язку з чим йому необхідний додатковий час для сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2023 продовжено Міністерству оборони України строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 - на 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

22.02.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про продовження строку усунення недоліків позовної заяви.

В ухвалах суду від 12.12.2022 та від 10.02.2023 позивачу було роз`яснено, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

При застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2007 у справі "Walchli v. France"; від 08.12.2016 у справі "ТОВ "Фріда" проти України").

Частинами 2, 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Частина 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника справи може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим, на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, суд також не може продовжити строк понад встановлений Господарським процесуальним кодексом України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16.

З огляду на вищевказане, а також враховуючи ту обставину, що ухвалою від 10.02.2023 суд продовжив Міністерству оборони України на максимальний десятиденний строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, для усунення недоліків позовної заяви, правові підстави для задоволення клопотання позивача про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви відсутні.

За приписами частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням позивача є: Україна, 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6.

На виконання приписів чинного процесуального закону, ухвалу суду про продовження строку усунення недоліків від 10.02.2023 було направлено судом на вказану вище адресу.

Відповідно до повернутого на адресу суду повідомлення про вручення поштового відправлення № 550, копію ухвали про продовження строку усунення недоліків від 10.02.2023 було вручено позивачу 20.02.2023.

Відтак, з урахуванням приписів статті 116 Господарського процесуального кодексу України, позивач повинен був усунути недоліки позовної заяви у строк до 02.03.2023.

Проте позивач у встановлений судом строк описані в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 12.12.2022 недоліки позовної заяви не усунув.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

З огляду на викладене, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, на які звертав увагу позивача суд, залишаючи позовну заяву без руху, позовну заяву і додані до неї документи, на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати неподаною та повернути позивачу.

З урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 119, 162, 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про продовження строку усунення недоліків позовної заяви відмовити.

2. Позовну заяву Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос Текнолоджи" про стягнення 11 000 827,20 грн вважати неподаною і повернути позивачу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: позовна заява з додатками

Суддя О.В. Нечай