ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 Справа № 914/1965/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю., за участі секретаря судових засідань Копача М.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Трейд», м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд», м. Львів,

про стягнення 1278423,75 грн.

За участі представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «НМ Трейд», м. Львів, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія «Бетонбуд», м. Львів, 1278423,75 грн., з яких: 1155303,76 грн. заборгованості, 110201,31 грн. інфляційних втрат та 12918,68 грн. трьох процентів річних. Позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір та 100000 грн. втрат на професійну правничу допомогу.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору поставки № 05/03/21 від 05 березня 2021 р. він поставив відповідачу продукцію вартістю 17975277,16 грн. Вказана обставина підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їхніми печатками видатковими накладними. Передана відповідачу позивачем продукція вартістю 1155303,76 грн. відповідачем не оплачена у строки, встановлені Договором.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України згадану заборгованість з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду позовна заява залишалась без руху. Після усунення недоліків позовної заяви суд ухвалив відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.12.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судові засідання у справі відкладались з підстав, наведених в наявних у справі ухвалах суду.

Позивачем подано: 12.09.2022 р. - заяву про зменшення позовних вимог до 1249373,53 грн., з яких: 1115303,76 грн. основний борг, 118539,13 грн. інфляційні втрати та 15530,64 грн. три проценти річних;

22.11.2022 р. - заяву про зменшення розміру позовних вимог до 1214373,53 грн., з яких: 1080303,76 грн. основний борг, 118539,13 грн. інфляційні втрати та 15530,64 грн. три проценти річних;

13.02.2023 р. заяву, в якій позивач просить суд не розглядати збільшені ним заявою від 08.09.2022 р. позовні вимоги в частині донарахування 8337,82 грн. інфляційних втрат та 2611,96 грн. трьох процентів річних.

Суд прийняв до розгляду заяви позивача про зменшення позовних вимог. У цих заявах позивач, зменшуючи позовні вимоги в частині заборгованості, просить стягнути з відповідача збільшену суму інфляційних та 3 % річних. Вказані позовні вимоги фактично збільшено у заяві, поданій 12.09.2022 р. (позивач нарахував згадані суми за триваліший період часу, ніж просив у позовній заяві). Заяви позивача в частині збільшення позовних вимог до розгляду не приймались. Беручи до уваги викладене, на підставі застосування аналогії ст.ст.11, 174 ГПК України, ці заяви позивача, в частині збільшених позовних вимог на 8337,82 грн. інфляційних та 2611,96 грн. трьох процентів річних, повертаються судом без розгляду. Суд розглядає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних та трьох процентів річних в межах періодів, які зазначено в розрахунку ціни позову, що долучено до позовної заяви.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин між сторонами, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування факту поставки позивачем відповідачу на підставі договору поставки № 05/03/21 від 05.03.2021 р. продукції, факту неповної оплати відповідачем цієї продукції, факту обгрунтованості розміру заявлених позивачем до стягнення з відповідача інфляційних та трьох процентів річних, або ж доказування існування обставин, які спростовують факти, викладені у позовній заяві.

Вичерпний перелік доказів, якими позивач підтверджує наявність обставин, що є предметом доказування у справі, зазначено ним у додатках до позовної заяви, клопотань, пояснень та заяв.

Суд визнає встановленими, з огляду на вірогідність наявних у матеріалах справи доказів, такі обставини.

Наявними у матеріалах справи належно завіреними копіями видаткових накладних (а.с. 15-104) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу щебню, вартість якого відповідно до відомостей, зазначених сторонами у цих видаткових накладних, становила 17875277,16 грн. У видаткових накладних сторони зазначили, що поставка здійснюється по договору поставки № 5/03/21 від 05.03.2021 р.

Позивач надав суду копії виписок з своїх банківських рахунків, відкритих у АТ КБ «Львів» та АТ «Райффайзен Банк» (а.с. 210-252). Відомостями, зазначеними у банківських виписках, підтверджується перерахування відповідачем 16895479 грн. на користь позивача з 10.03.2021 р. до 20.09.2022 р. У призначенні платежів, які відображено у банківських виписках, наданих АТ КБ «Львів», йдеться про те, що відповідач оплачував щебінь згідно з «ДГ№05/03/21 від 05.03.2021 р.». У банківській виписці, наданій АТ «Райффайзен Банк» (а.с. 252), відповідачем в якості призначення платежу вказано: «Оплата за щебінь згідно рах. б/н від 21.05.2021 р.». Позивач у розрахунку ціни позову зараховує ці оплати відповідача, здійсненні з 31.05.2021 р. до 09.06.2021 р., в рахунок оплати заборгованості за Договором поставки № 5/03/21 від 05.03.2021 р. Відповідач проти такого зарахування не заперечив, рахунку позивача б/н від 21.05.2021 р. на оплату щебню суду не подав. За таких обставин, у суду немає підстав вважати наведене зарахування позивачем отриманих від відповідача грошових коштів необгрунтованим.

У матеріалах справи немає та відповідачем суду не надані докази оплати ним решти 979798,16 грн. вартості поставленого позивачем щебню. Наведене свідчить про порушення відповідачем права позивача на своєчасну оплату поставленого щебню на зазначену вище суму. Таке право позивача підлягає захисту судом шляхом стягнення з відповідача 979798,16 грн. заборгованості. Відповідач порушив передбачені розділом 3 договору зобов`язання з оплати отриманого від позивача товару.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача решти суми основного боргу, яку зазначено у заяві про зменшення позовних вимог, задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів, які б підтверджували її існування станом на день вирішення справи судом. При цьому суд встановив, що позивач при здійсненні розрахунків основного боргу та решти позовних вимог помилково виходив з того факту, що 17.12.2021 р. відповідач перерахував йому лише 99494 грн. Випискою з банківського рахунку (а.с. 231) підтверджується факт перерахування 17.12.2021 р. відповідачем позивачу в якості оплати за щебінь «згідно ДГ№05/03/21 від 05.03.2021 р.» 200000 грн.

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем законно заявлено до стягнення з відповідача 8558,15 грн. трьох процентів річних за період прострочення виконання грошових зобов`язань з 22.02.2022 р. до 11.08.2022 р. та 97863,53 грн. інфляційних за березень-червень 2022 р. При цьому суд виходить з п. 3.4. Договору поставки № 05/03/21 в частині визначення дати виконання грошових зобов`язань відповідачем за кожною окремою поставкою товару.

Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягають, з огляду на те, що наявні у матеріалах справи докази не підтверджують існування частини заборгованості, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача, а також свідчать про відсутність заборгованості відповідача станом на 22.02.2022 р. та наявність переплати відповідача за поставлений товар на цю дату. Подані позивачем докази підтверджують факт виникнення заборгованості відповідача 27.02.2022 р., проте у меншому розмірі, ніж стверджує позивач.

Враховуючи встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин між сторонами у справі, суд при вирішенні справи керувався тим, що згідно із статтями 509, 526, ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених у тому числі й договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 599 ЦК України та ст. 202 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом приписів статей 625, 626, 627, 628, 629, 655, 691, 712 ЦК України, ст. 265 ГК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у п.п. 1 та 2 частини 2 ст. 55 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Що стосується витрат позивача по сплаті судового збору, то на підставі вимог статті 129 ГПК України він покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплачена сума судового збору, згідно з ст. 7 Закону України «Про судовий збір», повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Доказів на підтвердження витрат позивача професійну правничу допомогу у справі немає.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ ТРЕЙД» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, ідентифікаційний код 38008556) до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОНБУД» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 367/2, ідентифікаційний код 32181428) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОНБУД» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 367/2, ідентифікаційний код 32181428) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ ТРЕЙД» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, ідентифікаційний код 38008556) 979798,16 грн. заборгованості, 8558,15 грн. трьох процентів річних, 97863,53 грн. інфляційних та 16293,30 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.02.2023 р.

Суддя Бортник О.Ю.