УХВАЛА

м. Київ

22.02.2023Справа № 910/7027/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Князькова В.В., розглянувши заяву Державного підприємства завод "ГЕНЕРАТОР" про відвід судді Селівона А.М. від розгляду справи № 910/7027/22

за позовом Державного підприємства завод "ГЕНЕРАТОР"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТЕСКО"

про зобов`язання вчинити дії

Буз виклику учасників справи.

Державне підприємство Завод "Генератор" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТЕСКО" про зобов`язання виконати умови договору, а саме зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТЕСКО" провести гарантійний ремонт кліматичної камери TZ-H1000 сер. № Т220200623 зі складанням акту обстеження виявлених дефектів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору постачання № 07-05 від 07.05.2020 року в частині постачання товару (камера тепла - холоду TZ-H1000), якість якої відповідає умовам договору, оскільки поставлений відповідачем товар вийшов з ладу та не можу використовуватись за призначенням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7027/22, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.1 ст. 247 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

З урахуванням поданих сторонами заяв по суті справи та доказів ухвалою від 18.11.2022 року за ініціативою суду постановлено здійснювати розгляд справи № 910/7027/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.12.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 року судом прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову, в якій позивач просить викласти 2 пункт прохальної частини позову в новій редакції, а саме: "2. Задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТЕСКО" виконати на користь Державного підприємства Завод "Генератор" гарантійні зобов`язання відповідно до умов договору постачання від 07.05.2020 № 07-05 та власними силами і за власний рахунок усунути виявлені дефекти камери тепла - холоду TZ-H1000 сер. № Т220200623", враховуючи нез`явлення в судове засідання уповноваженого представника відповідача та прийняття до розгляду заяви про зміну предмета позову, у зв`язку з чим має місце новий предмет позову, з урахуванням якого здійснюється подальший розгляд спору, підготовче засідання у справі відкладено на 01.02.2023 року.

У підготовчому судовому засіданні 01.02.2023 року з метою надання відповідачем відзиву на позовну заяву з урахуванням заяви про зміну предмету позову судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 01.03.2023 року.

Так, від позивача - Державного підприємства Завод "Генератор" через канцелярію суду 20.02.2023 року надійшла заява б/н від 20.02.2023 року про відвід судді Селівона А.М. від розгляду справи № 910/7027/22.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.02.2023 року заяву позивача про відвід судді передано на розгляд судді Селівону АМ.

Як встановлено судом, в обґрунтування поданої заяви про відвід судді Державне підприємство Завод "Генератор" посилається на наявність сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді під час розгляду даної справи та в подальшому при ухваленні рішення, оскільки судом надано перевагу стороні відповідача в частині можливості подання доказів у справі та оголошення відповідної перерви в судовому засіданні, що, за твердженням заявника, свідчить про упереджене ставлення до позивача.

Отже, на переконання представника Державного підприємства Завод "Генератор", зазначені обставини є підставою для сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Селівона А.М.

Ухвалою від 21.02.2022 визнано необґрунтованою заяву Державного підприємства Завод "Генератор"б/н від 20.02.2023 року про відвід судді Селівона А.М. від розгляду справи № 910/7027/22 та передано останню для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа для розгляду заяви Державного підприємства Завод "Генератор" про відвід судді Селівона А.М. від розгляду справи № 910/7027/22 була передана на розгляд судді Князькову В.В.

Розглянувши у нарадчій кімнаті подану представником Державного підприємства Завод "Генератор" про відвід судді Селівона А.М. від розгляду справи № 910/7027/22, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення. При цьому, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлені положеннями ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Зі змісту ч.3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України полягає, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч.ч.7, 8, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, за висновками суду, обставини, які повідомлено Державним підприємством Завод "Генератор" не є підставою для відводу судді Селівона А.М. від розгляду справи №910/7027/22.

В контексті означеного суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказано, що суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Одночасно, ст.15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказано, що суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Частиною 3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії «Про закон «Про статус суддів» судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст.15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п.2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Наразі, суд звертає увагу на те, що непогодження сторони із певними процесуальними рішеннями судді, як то встановлення додаткового строку на подачу відзиву на позов із урахуванням заяви про заяви про зміну предмету позову, ніяким чином не є доказовим обґрунтуванням упередженості судді під час вирішення спору, а отже, і підставою для його відводу.

Крім того, в контексті надання судом відповідачу додаткового строку на подачу відзиву на позов із урахуванням заяви про заяви про зміну предмету позову, суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на те, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Тобто, у даному випадку надання судом строку відповідачу на подачу відзиву на позов із урахуванням заяви про заяви про зміну предмету позову може вказувати лише на вчинення судом дій з метою забезпечення принципу змагальності та рівності учасників судового процесу.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Державного підприємства завод "ГЕНЕРАТОР" про відвід судді Селівона А.М. від розгляду справи № 910/7027/22, оскільки наведені заявником доводи в її обґрунтування не можуть бути, в розумінні процесуального закону, підставою для відводу судді від розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 35-39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Державного підприємства завод "ГЕНЕРАТОР" про відвід судді Селівона А.М. від розгляду справи № 910/7027/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст складено 22.02.2023.

Суддя В. В. Князьков