ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення заяви про відкриття провадження

у справі про неплатоспроможність без руху

27 лютого 2023 року Справа № 926/772-б/23

Суддя Господарського суду Чернівецької області Ковальчук Т.І., розглянувши матеріали

за заявою фізичної особи ОСОБА_1 , с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області,

про неплатоспроможність боржника фізичної особи,

ВСТАНОВИВ :

22.02.2023 до Господарського суду Чернівецької області звернувся фізична особа ОСОБА_1 , подавши в системі Електронний суд заяву від 20.02.2023 про неплатоспроможність фізичної особи або фізичної особи-підприємця, в якій просить відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність та призначити керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Хомича Романа Володимировича.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2023 заяву ОСОБА_1 про неплатоспроможність фізичної особи передано на розгляд судді Ковальчук Т.І.

Дослідивши матеріали заяви про неплатоспроможність фізичної особи, суд встановив, що вона не відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі КУзПБ, Кодекс).

Відповідно до преамбули КУзПБ встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ з дня введення його в дію визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до статті 113 Книги четвертої Відновлення платоспроможності фізичної особи КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника-фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника-фізичної особи наведені в частині другій статті 115 КузПБ, згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення;

4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Вимоги до заяви боржника про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені статтею 116 КУзПБ.

Відповідно до частини 2 цієї статті Кодексу у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника зазначаються: 1) найменування господарського суду, до якого подається заява; 2) ім`я боржника, його місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), номер засобу зв`язку боржника, його адреса електронної пошти (за наявності); 3) виклад обставин, що стали підставою для звернення до суду; 4) перелік документів, що додаються до заяви.

Системний аналіз статті 113, частин першої, другої статті 116, частини першої статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що свідчать про неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у частині третій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст.

Згідно з вимогами статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що заявником не дотримано окремих вимог статті 116 КУзПБ.

Так, відповідно до пункту 3 частини 2 цієї статті Кодексу у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються виклад обставин, що стали підставою для звернення до суду.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

В якості підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначив, що розмір його прострочених зобов`язань перед кредиторами становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати та що він припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців (пункти 1, 2 частини 2 статті 115 КУзПБ).

Проте, на підтвердження цих підстав заявник не навів жодних конкретних обставин, обмежившись тим, що вказав, що за його особистими підрахунками загальна сума заборгованості складає приблизно 477485,21 грн., не зазначивши окремо сум прострочених зобов`язань, періодів їх виникнення, доказів, які підтверджують, що розмір прострочених зобов`язань становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати та що він припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Так само в доданому до заяви Конкретизованому списку моїх кредиторів і боржників (далі Конкретизований список) зазначено поточну заборгованість за кредитами та остаточну дату повернення кредиту, інформації про розмір власне прострочених зобов`язань та строку їх виконання, а також суми неустойки (штрафу, пені) в ньому не відображено.

Крім того, Конкретизований список містить незрозумілі і суперечливі відомості щодо кредитора ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів зазначено чотири договори позики, два за номером 6661279 та два за номером 72834657, зі зазначенням чотирьох окремих сум заборгованості за кожним з цих чотирьох договорів, при цьому, договори з одним номером містять обгрунтування окремих умов договорів (зокрема, загальна вартість кредиту) посиланням на інший договір. До заяви ж додано копії укладених з ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів договору позики № 7862618 від 20.10.2022 та № 72834657 від 20.10.2022.

Таким чином, наданий заявником Конкретизований список не може братись судом до уваги як належний доказ виконання пункту 3 частини 3 статті 116 Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 915/36/20 висловлено позицію про те, що на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань.

Боржником не додано до заяви первісної документації, зокрема:

- кредитний договір з ТОВ ФК Кредит-Капітал (п. 2 Конкретизованого списку);

- договір позики з ТОВ Споживчий центр (п. 4 Конкретизованого списку);

- два договори факторингу з ТОВ Фінфорс (п. 5 Конкретизованого списку );

- договір факторингу з ТОВ ФК ЄАПБ (п. 10 Конкретизованого списку);

- кредитний договір з ТОВ Таліон плюс (п. 12 Конкретизованого списку);

- два договори з АТ ТАСКОМБАНК (п. 16 Конкретизованого списку);

- договір з АТ Універсал Банк (п. 17 Конкретизованого списку);

- доказів отримання кредитних коштів, їх часткового повернення (як-от виписки по позичкових рахунках), претензії кредиторів, судові рішення тощо), якими б підтверджувалися ознаки неплатоспроможності заявника.

Відсутність первинної документації, на підставі якої можна судити про підстави виникнення заборгованості та про суми такої заборгованості і періоди її існування, позбавляє суд можливості надати оцінку щодо права боржника звернутись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку частини 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019р. № 2627/5 форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність у декларації у Розділі XIV.Відомості про фінансові зобов`язання боржника та членів його сім`ї та інші витрати, у тому числі за межами України мають зазначатися відомості про фінансові зобов`язання та витрати боржника і членів його сім`ї, в тому числі: погашення основної суми позики (кредиту), погашення суми процентів за позикою (кредитом), добровільне страхування, недержавне пенсійне забезпечення, інші грошові зобов`язання, витрати на придбання майна, товарів або оплату послуг, витрати на утримання майна, витрати на побутові потреби, інші грошові витрати.

Оглянувши подані заявником декларації за 2020, 2021, 2022 роки, суд констатує, що відповідний розділ містить відмітки про відсутність фінансових зобов`язань та витрат боржника. У той же час, з доданої до заяви довідки Українського бюро кредитних історій видно, що у період з лютого по жовтень 2022 року боржник отримав і повернув кредитні кошти на суму більш ніж півмільйона гривень. Однак в декларації за 2022 рік не відображено ані інформації про відповідні витрати боржника, ані про доходи, за рахунок яких були виконані зобов`язання перед кредиторами на суму, що перевищує 500000,00 грн.

Також із поданих матеріалів слідує, що заявником не надано доказів здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, як це визначено пунктом 12 частини 3 статті 116 КУзПБ.

Згідно з частиною 1 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 статті 30 КУзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Згідно з абзацом 3 частини 2 статті 30 КУзПБ розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік установлено місячний прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2684 гривні.

Таким чином, станом на дату звернення заявника із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність розмір авансування винагороди керуючому реструктуризацією повинен становити 40260,00 гривень (2684,00 грн. х 5 х 3 міс.).

Положеннями частини 3 статті 116 КУзПБ передбачено, що докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому (керуючому реструктуризацією) у відповідному розмірі в обов`язковому порядку подаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

У заяві про неплатоспроможність ОСОБА_1 просить затвердити кандидатуру арбітражного керуючого Хомича Романа Володимировича та призначити його керуючим реструктуризацією боргів. На підтвердження виконання вимог пункту 12 частини 3 статті 116 КУзПБ щодо подання доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, заявник надав договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 01.12.2022, укладений між ОСОБА_1 та арбітражним керуючим Хомичем Р.В., дві квитанції про авансування на депозитний рахунок Господарського суду Чернівецької області винагороди арбітражному керуючому: № 0.0..1 від 10.12.2022 на суму 4026,00 грн., № 157436754 від 19.02.2023 на суму 4050,00 грн.

Указаний договір визначає порядок оплати послуг та відшкодування витрат керуючого реструктуризацією, покладених на нього відповідно до Кодексу та Заяви на участь у справі про банкрутство фізичної особи боржника (п. 1.1).

Згідно пунктів 2.1.1, 2.1.2 договору арбітражний керуючий Хомич Р.В. має право отримувати плату за надані послуги в розмірі та порядку, що встановлені цим договором та ухвалою про відкриття провадження у справі про банкрутство, отримувати відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків. Оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 40260,00 грн. за весь строк виконання повноважень арбітражного керуючого, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією (пункт 3.1 договору). Пунктом 3.3 договору встановлено, що ОСОБА_1 вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 4026,00 грн. щомісячно на депозитний рахунок суду, в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією, якщо інше не передбачено Законом (пункт 7.1 договору).

Однак, указаний договір не підписаний його стороною боржником ОСОБА_1 , відповідно, є неукладеним.

Крім того, суд зазначає, що інститут авансування винагороди арбітражному керуючому є гарантією права учасника справи про банкрутство (керуючого реструктуризацією) на отримання ним грошової винагороди за виконання наданих йому повноважень. Обов`язок здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому є безумовним, ані Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 910/2629/20, від 23.11.2020 у справі № 922/1734/20, від 19.11.2020 у справі № 927/203/20, від 17.02.2021 у справі № 927/166/20).

Заявник подав докази про авансування коштів для виплати грошової винагороди арбітражному керуючому на загальну суму 8076,00 грн., що не відповідає припису п. 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ.

У пункті 37 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/726/20 від 19.11.2020, на який посилається ОСОБА_1 як на підставу можливості альтернативного врегулювання питання авансування, зазначено, що боржник не позбавлений можливості укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи.

Відтак, допускається можливість мирного врегулювання між боржником та арбітражним керуючим у питанні авансування грошової винагороди, однак така можливість ставиться у залежність від наявності у боржника майна, яке буде реалізовано у перспективі (відстрочка платежу) у справі про неплатоспроможність. Крім того, Верховний Суд зазначив, що місцевий суд приймає рішення про надання такої можливості за результатами дослідження усієї сукупності наданих документів.

Таким чином, суду необхідно встановити наявність у боржника майна, яке може бути реалізоване у справі, та за рахунок якого можливо (з відстроченням) оплатити грошову винагороду керуючому реструктуризацією за три перших місяці.

Проте, в опис майна, доданого до заяви ОСОБА_1 , включено лише 3/8 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , інше майно і грошові кошти, які б належали заявнику і могли би бути використані для проведення розрахунків з арбітражним керуючим, відсутні. Таким чином, заявником не надано доказів спроможності мирного врегулювання питання оплати послуг арбітражного керуючого шляхом укладення відповідного договору.

З огляду на викладене, надані заявником документи щодо врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази виконання вимог пункту 12 частини 3 статті 116 КУзПБ.

Частиною 4 статті 116 КУзПБ передбачено, що разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Приписами частини 2 статті 124 КУзПБ визначено, що у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні.

Частиною 3 статті 124 КУзПБ передбачено, що план реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо).

Однак, доданий до заяви проект плану реструктуризації боргів заявника наведеним вимогам не відповідає, не містить будь-яких пропозицій щодо реструктуризації боргів, у тому числі щодо заходів, спрямованих на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів, не містить інформацію щодо черговості задоволення вимог кредиторів із зазначенням їх розміру та дати протягом 5 років.

Більш того, як вбачається із плану реструктуризації боргів, загальні доходи боржника становлять 0 грн. у місяць, загальні витрати в місяць складають 2684 грн., згідно з розрахунком для погашення сукупних вимог 22-х кредиторів у розмірі 477485,21 грн. заявник визначив від`ємну суму: - 2684,0 грн. на місяць.

Таким чином, фактично ніякої реструктуризації боргів (у вигляді заходів, передбачених статтею 124 КУзПБ) заявник не запропонував.

При цьому, суд зазначає, що із заяви про неплатоспроможність і доданих неї документів видно, що боржник є молодою (05.12.2022 року народження), працездатною людиною, однак у плані реструктуризації не вказав ані про намір бути працевлаштованим, ані про намагання стати на облік як безробітний та отримувати допомогу по безробіттю (з наданням відповідних доказів), не зазначив ніяких інших способів, які б надали можливість провести реструктуризацію боргів.

У постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 925/473/20 викладено правовий висновок про те, що суть відновлення платоспроможності боржника полягає у створенні можливості відновити його задовільний фінансовий стан без оголошення банкрутом. У справі про неплатоспроможність обов?язково відбувається судова процедура реструктуризації боргів боржника з метою відновлення його платоспроможності (що випливає з ч. 4 ст. 116, ст. 124, ст.ст. 126-129 Кодексу) та може запроваджуватися процедура погашення боргів боржника внаслідок визнання фізичної особи-боржника банкрутом (ст. 130 Кодексу).

У силу частини першої статті 124 КУзПБ план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника у відповідності до вимог закону щодо форми і змісту проекту плану, що дасть змогу розгляду такого плану реструктуризації зборами кредиторів, можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

Таким чином, при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами.

З огляду на вищенаведене, відсутність розробленого боржником реального та обґрунтованого проекту плану реструктуризації та його неподання на розгляд кредиторам свідчить, що мета процедури реструктуризації боргів, передбачена КУзПБ, не виконується. Невиконання мети попередньої процедури (реструктуризації боргів) виключає можливість переходу до іншої процедури (погашення боргів) у провадженні про неплатоспроможність фізичної особи.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, суд зауважує, що заявник, посилаючись на скрутне фінансове становище та неможливість виконання своїх боргових зобов`язань перед кредиторами, у порушення вимог частини 3 статті 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додав належних доказів, що підтверджують обставини, викладені ним у вказаній заяві, та наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Крім того, подавши заяву в системі Електронний суд, заявник долучив до заяви документи в електронній формі понад 450(!) аркушів. З об`єктивних причин у зв`язку із вкрай обмеженим фінансуванням на такі потреби як придбання паперу і витратних матеріалів для друку, така велика кількість додатків не може бути роздрукована господарським судом і долучена справи про неплатоспроможність, яку належить сформувати в паперовому вигляді.

Пунктом 113 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (зі змінами), визначено, що до забезпечення початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи розглядаються (формуються та зберігаються) в паперовій формі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, роздруковуються за наявності такої можливості в суді та приєднуються до матеріалів паперової справи.

З метою підвищення рівня використання інструментів електронного судочинства під час відправлення судочинства в умовах скрутного фінансового забезпечення судів Рада суддів України у рішенні від 05.08.2022 № 26 рекомендувала судам звертатися до учасників судових проваджень з пропозицією додатково подати відповідні документи для суду у паперовій формі при подачі значного обсягу документів до суду в електронній формі (понад 30 аркушів).

Рада суддів звернула увагу, що практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі Пономарьов проти України від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі Юніон Аліментарія Сандерс Є.А. проти Іспанії від 07 липня 1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі Тойшлер проти Германії від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 37 КУзПБ, яка застосовується судом на підставі статті 113 цього Кодексу, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Залишення позовної заяви без руху це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України і Кодексом України з процедур банкрутства.

Враховуючи те, що заява ОСОБА_1 про неплатоспроможність фізичної особи містить вище вказані недоліки, суд залишає дану заяву без руху.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 3, 4 статті 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 37, 113, 115, 116, п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 3, 12, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про неплатоспроможність боржника-фізичної особи залишити без руху.

2. Встановити заявнику 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви, а саме подати до Господарського суду Чернівецької області:

2.1) викласти конкретні обставини, які підтверджують наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зазначені в заяві про неплатоспроможність боржника фізичної особи від 20.02.2023, а саме що:

- розмір дійсно прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами не менший ніж 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

- боржником припинено погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

2.2) належний конкретизований список кредиторів із зазначенням щодо кожного кредитора окремо: загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені), періодів прострочення (з урахуванням викладеного в мотивувальній частині ухвали);

2.3) первинні документи, що підтверджують суми грошових зобов`язань (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстави виникнення зобов`язань, а також строки їх виконання згідно із законом або договором, зокрема але не виключно: кредитний договір з ТОВ ФК Кредит-Капітал, договір позики з ТОВ Споживчий центр, два договори факторингу з ТОВ Фінфорс, договір факторингу з ТОВ ФК ЄАПБ, кредитний договір з ТОВ Таліон плюс, два договори з АТ ТАСКОМБАНК, договір з АТ Універсал Банк, докази отримання кредитних коштів, їх часткового повернення (як-от виписки по позичкових рахунках), претензії кредиторів, судові рішення тощо, якими б підтверджувалися ознаки неплатоспроможності заявника);

2.4) докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань (банківські виписки, довідки із фінансових установ із зазначенням останнього здійсненого боржником платежу, претензії відповідних осіб тощо);

2.5) заповнену належним чином декларацію про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2022 рік із внесенням до відповідних розділів декларації відомостей про витрати боржника за фінансовими зобов`язаннями з повернення кредитів та про доходи, за рахунок яких були виконані зобов`язання перед кредиторами (з урахуванням викладеного в мотивувальній частині даної ухвали);

2.6) докази здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у встановленому законодавством порядку та розмірі;

2.7) проект плану реструктуризації боргів, який би містив інформацію та пропозиції щодо реструктуризації боргів, заходів, спрямованих на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів, та інші відомості, які визначені у статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства;

3. Копію ухвали надіслати фізичній особі ОСОБА_1 .

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 27.02.2023.

Суддя Т.І. Ковальчук