РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2023Справа № 910/12186/22

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн"
доФізичної особи-підприємця Шкарбуна Євгенія Олеговича
простягнення 33474,75 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Шкарбуна Євгенія Олеговича заборгованості у розмірі 33474,75 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №63/2022 від 02.02.2022 в частині своєчасної оплати товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/12186/22, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

02.12.2022 від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому останній просив стягнути на його користь 5000,00 грн фіксованої частини гонорару адвоката та 5% гонорару успіху на суму 1673,74 грн.

14.12.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив та зазначив, зокрема, що неналежне виконання зобов`язань за договором сталося внаслідок введення 24.02.2022 на території України воєнного стану, що мало наслідком обмеження ресторанного бізнесу відповідача.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.02.2022 між Фізичною особою-підприємцем Шкарбуном Євгенієм Олеговичем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн" (постачальник) укладено договір поставки №63/2022 (договір), відповідно до умов якого постачальник поставляє та передає у власність покупцю, а покупець, вивчивши прайс-лист постачальника, замовляє, приймає у власність та зобов`язується вчасно та повністю оплатити товар, згідно з цим договором. Поставка товару оформлюється видатковою накладною (далі - накладна), яка є невід`ємною частиною цього договору. В накладній зазначаються: дата поставки, асортимент, кількість та ціна товару, а також загальна сума, що підлягає оплаті покупцем за поставлений товар. Датою поставки товару є дата зазначена в накладній (п.п.1.1, 2.2, 2.11 договору).

Покупець зобов`язується повністю оплатити загальну суму кожної окремої накладної не пізніше ніж через 7 (сім) календарних днів з моменту поставки товару. Незалежно від призначення платежу покупець у першу черту оплачує товар, що поставлений йому раніше (товар поставлений по наступній накладній оплачується покупцем лише після повної оплати загальної суми вартості товару, поставленого за попередньою накладною). Розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом переведення покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний цьому договорі. Датою оплати товару є дата надходження на поточний рахунок постачальника грошових коштів, що підтверджується випискою з банку (п.п.3.1, 3.2 договору).

Ціна товару обов`язково вказується у заявці та накладній, якими оформляється поставка кожної партії товару, а також, при необхідності, вказується в інших документах, що супроводжують товар (п.4.1 договору).

У випадку порушення покупцем строку оплати товару (п.3.1 цього договору) постачальник має право стягнути з покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення і до дати повної оплати (п.5.2 договору).

У випадку порушення покупцем строку оплати товару (п.3.1 цього договору) більше ніж на 30 календарних днів, постачальник має право стягнути з покупця штраф в розмірі 1000,00 грн за кожний випадок відповідного прострочення (п.5.3 договору).

У випадку порушення покупцем строку оплати товару (п.3.1 цього договору) постачальник має право нарахувати і стягнути з покупця 15% річних від суми простроченого платежу за кожний день прострочення і до дати повної оплати (п.5.4 договору).

Відповідно до п.п.6.1, 6.2 договору сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за цим договором у випадку, якщо таке невиконання або неналежне виконання обумовлено дією обставин непереборної сили (форс-мажор), а саме: пожежі, стихійного лиха, збройного конфлікту, істотної зміни законодавства України, що ускладнює або робить неможливим виконання стороною своїх обов`язків за цим договором або інших обставин, які не залежать від волі сторін. Сторона, яка перебуває під впливом обставин, визначених у п.6.1 цього договору, зобов`язана у п`ятиденний строк у письмовій форі повідомити іншу сторону про початок і закінчення дії таких обставин. Не повідомлення або несвоєчасне повідомлення позбавляє сторону права посилатися на форс-мажорні обставини як обставину звільнення від відповідальності. Наявність форс-мажорних обставин підтверджується Торгово-промисловою палатою.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2022 року, але вважається таким, що продовжений на невизначений строк, якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до дати припинення дії цього договору не повідомила іншу сторону про своє бажання припинити дію цього договору (п.8.1 договору).

На виконання умов договору постачальником було поставлено, а покупцем прийнято товар на загальну суму 19125,89 грн, що підтверджується накладними №4202-0460 від 02.02.2022 на суму 12452,33 грн, №4202л0668 від 03.02.2022 на суму 5993,74 грн та №4202р0668 від 03.02.2022 на суму 679,82 грн.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.2 ст.267 Господарського кодексу України строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 19125,89 грн. Проте у визначені договором строки відповідач оплату за отриманий товар не здійснив.

06.09.2022 позивач направив відповідачу лист-вимогу №10 від 05.09.2022 про сплату заборгованості, однак зазначену претензію відповідач залишив без відповіді.

Оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань по оплаті придбаного у позивача товару, то позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 19125,82 грн підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 15% річних у розмірі 2137,91 грн за загальний період прострочення з 09.02.2022 по 08.11.2022 та інфляційних втрат на суму 3871,27 грн за період прострочення з лютого 2022 року по вересень 2022 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У п.5.4 договору сторони погодили, що у випадку порушення покупцем строку оплати товару (п.3.1 цього договору) постачальник має право нарахувати і стягнути з покупця 15% річних від суми простроченого платежу за кожний день прострочення і до дати повної оплати.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання по оплаті товару, поставленого позивачем, то вимоги останнього про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 15% річних є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунками позивача, які перевірено судом.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача 5339,78 грн пені, яка нарахована за загальний період прострочення з 09.02.2022 по 08.11.2022 та штраф на суму 3000,00 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів за отриманий товар не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст.610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст.612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Пунктом 3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.п.5.2, 5.3 договору у випадку порушення покупцем строку оплати товару (п.3.1 цього договору) постачальник має право стягнути з покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення і до дати повної оплати, а у випадку порушення покупцем строку оплати товару (п.3.1 цього договору) більше ніж на 30 календарних днів, постачальник має право стягнути з покупця штраф в розмірі 1000,00 грн за кожний випадок відповідного прострочення.

Як встановлено судом, відповідачем у встановлений строк свого обов`язку зі сплати за поставлений позивачем товар не виконано, чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання, і він вважається таким, що прострочив, а тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення штрафу та пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховано пеню.

Щодо сум заявлених позивачем до стягнення пені та штрафу, то суд погоджується із розрахунком останнього, внаслідок чого стягненню з відповідача підлягає штраф у розмірі 3000,00 грн та пеня на суму 5339,78 грн.

З приводу доводів відповідача про відсутність його вини у порушенні умов договору внаслідок введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022, наслідком чого стало обмеження ресторанного бізнесу відповідача суд зауважує, що доведення обставин того, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, покладено на відповідача згідно з розділом 6 договору, однак відповідних доказів відповідачем суду не надано.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн" до Фізичної особи-підприємця Шкарбуна Євгенія Олеговича у повному обсязі.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Крім того позивач просив суд покласти на відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6673,74 грн, з яких 5000,00 грн фіксованої частини гонорару адвоката та 5% гонорару успіху на суму 1673,74 грн.

Ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 31.10.2022, який укладений між адвокатом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн", платіжну інструкцію №02150 від 25.11.2022 на суму 5000,00 грн, ордер серії АІ №1215251 від 31.10.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №82220/10 від 08.10.2019.

Суд зазначає, що згідно умов договору про надання адвокатом правової допомоги від 31.10.2022 між адвокатом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн" погоджено, і як встановлено судом, адвокатом фактично надано такі послуги: підготовка позовної заяви та представництво клієнта в суді першої інстанції.

При цьому між позивачем та адвокатом погоджено, що гонорар адвоката складається з наступних частин: підготовка позовної заяви та представництво клієнта в суді першої інстанції - 5000 грн. Крім того сторони погодили гонорар успіху адвоката в розмірі 5% від суми, яка була ухвалена на користь клієнта рішенням суду.

Відповідно до усталеної практики, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж самі критерії застосовуються ЄСПЛ при присудженні судових витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, у рішенні у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, судом зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, а у рішенні у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v.Latvia) від 28.11.2002 ЄСПЛ зазначив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак, з урахуванням наведеного вище та враховуючи фактичний об`єм наданих адвокатом послуг, співмірність суми витрат із складністю даної справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, а також доведеність позивачем у відповідності до вимог ст.74 Господарського процесуального кодексу України, надання йому адвокатом послуг професійної правничої допомоги у суді першої інстанції, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн покладаються на відповідача у зв`язку з висновками суду про задоволення позовних вимог.

Щодо заявленого позивачем до стягнення 5% гонорару успіху на суму 1673,74 грн, суд зауважує наступне.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v.Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v.Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що в частині стягнення "гонорару успіху" в розмірі 1673,74 грн такі витрати не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування "гонорару успіху" за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шкарбуна Євгенія Олеговича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн" (08700, Київська обл., місто Обухів(з), вул.Чумацький Шлях, будинок 58, ідентифікаційний код 43883446) 19125 (дев`ятнадцять тисяч сто двадцять п`ять) грн 82 коп. основного боргу, 5339 (п`ять тисяч триста тридцять дев`ять) грн 78 коп. пені, 3000 (три тисячі) грн 00 коп. штрафу, 15% річних на суму 2137 (дві тисячі сто тридцять сім) грн 91 коп., інфляційні втрати у розмірі 3871 (три тисячі вісімсот сімдесят одна) грн 27 коп., 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. судового збору та 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М.Смирнова