ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2023 р. Справа№ 910/18496/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

на рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2022 (повний текст рішення складено та підписано 30.05.2022)

у справі № 910/18496/21 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 590 917,92 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В листопаді 2021 року Приватне акціонерне товариство "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 590 917, 92 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем термінів доставки вантажу, визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.05.2022 у справі №910/18496/21 позов задоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 266 283,16 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 11 054,02 грн та судовий збір у розмірі 7988,49 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що як підтверджується календарними штемпелями на накладних, відповідачем доставлено позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до пункту 116 Статуту та пункту 1.1. Правил є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу. При цьому суд з врахуванням положень ст.551 ЦК України, ст. 233 ГК України, а також того, що відповідач є стратегічно важливим підприємством залізничного транспорту, яке в умовах воєнного стану працює в посиленому режимі, визнав обґрунтованим зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки на 50 %.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Приватне акціонерне товариство "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2022 у справі № 910/18496/21 як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального (ст. 551 ЦК України, ст. 331 ГК України) та процесуального прав (ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України), ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що відповідачем не доведено обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру штрафних санкцій.

Позиції інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у справі № 910/18496/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18496/21 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2022 до надходження матеріалів із суду першої інстанції.

Після надходження до суду матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 відмовлено в задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2022 у справі №910/18496/21. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2022 по справі № 910/18496/21 залишено без руху та встановлено скаржнику строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 за клопотанням Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2022, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/18496/21, апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні суду на 01.02.2023.

Судом апеляційної інстанції повідомлено учасників справи про те, що судове засідання призначене на 01.02.2023 не відбудеться у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці, наступне судове засідання призначено на 15.02.2023. Дане повідомлення надіслано учасникам справи в електронній формі на їх офіційні електронні адреси, а також було розміщено на сайті Судова влада України (https://court.gov.ua)

Сторони своїх представників у судове засідання 15.02.2023 не забезпечили хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи, що явка представників у судове засідання не була визнана обов`язковою, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, у серпні 2021 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" на підставі залізничних накладних: №№ 45524733, 50333467, 45525086, 45525193, 45525201, 45525953, 45610078, 45525995, 45610060, 45527348, 47169362, 47282710, 47228168, 47228176, 47248547, 47260575, 47276068, 47308739, 47308770, 47347919, 47348412, 47349295, 47350434, 47358981, 47359658, 47375068, 47375084. 47375092, 47375100, 47375118, 47375159, 47375175, 47375191, 47375209, 47375225, 47391636, 47391644, 47391651, 47391735, 47391743, 47391768, 47438254, 47438262, 47438270, 47438288, 47438296, 47446695, 47451398, 47452560, 47452594, 47506910, 47452594, 49729403, 47482161, 47482328, 47490172, 47301734, 47490206, 47301759, 47527270, 47553599, 47561683, 47561691, 47561709, 47561717, 47561725, 47561758, 47561774, 47561782, 47561790, 47561808, 47563036, 47593264, 47590500, 47601331, 47615984, 47607684, 47240585, 47607700, 47240601, 47607726, 47240551, 47616461, 47633219, 47624093, 47624093, 47691522, 47624101, 47624101, 47691530, 47679519, 47693536, 47686340, 47760335, 47702766, 47712104, 47721451, 47735055, 47734579, 47734595, 47753041, 47755863, 47755863, 47815238, 47757539, 47757661, 47765870, 47844113, 47765870, "47844113, 49914138", 47765870, "47844113, 478830112", 47777917, 47383963, 47777925, 47777933, 47383971, 47796172, "47836796, 47898556", 47796180, 47803861, 47798657, 47798699, 47798715, 47800248, 47800255, 47806682, 49909187, 47806682, 47806898, 47833496, 47896626, 47860077, 47871983, 47860077, 47871991, 47861158, 47861166, 47861174, 47861182, 47864046, 47864079, 47875190, 47881214, 47875349, 47875364, 46672820, 47875372, 46672838, 47889902, 47891528, 47891569, 47891577, 47891585, 47891601, 47891619, 47891643, 47891668, 47968672, 47891684, 47894340, 47905252, 47896212, 47954789, 47925490, 47925490, 50026293, 47925508, 47925516, 47925516, 50026517, 47925524, 47925532, 47926910, 47665534, 47931803, 47931811, 47931829, 47931837, 47931845, 47955000, 47961842, 47961917, 47964655, 47964663, 47964663, 45027117, 47964689, 47964697, 47964697, 45027125, 47964705, 47968383, 45010436, 47990007, 47999628, 50011618, 47999628, "47665567, 50035906", 49592280, 49624877, 49663594, 49667603, 49683014, 49683527, 49685860, 49696230, 49698129, 49699630, 49700081, 49718042, 49718067, 49720386, 49720402, 49721798, 49735293, 49735418, 49743701, 49754252, 49795636, 49795644, 49795875, 49797020, 49803950, 49806185, 49832512, 49832553, 49849615, 49849623, 49851207, 49854995, 49855778, 49856156, 49856164, 49889835, 50012897, 50032507, 50032515, 50032523, 50032531, 50032549, 50032648, 50032655, 50032663, 50032671, 50032689, 50032697, 50032705, 50041474, 50045012, 50045020, 50045095, 50045103, 50045111, 50048487, 50053172, 50053180, 50053198, 50053206, 50053313, 50053321, 50089283, 50116847, 50090786, 50090794, 50090802, 50090893, 50104942, 50109073, 50109081, 50116854, 50122290, 50122365, 50122613, 50142884, 50143411, 50143437, 50179779, 50265271, 50265289, 50265297, 50265305, 50265313, 50265321, 50265339, 50271394, 50272335, 50272343, 50272913, 50272921, 50272939, 50272947, 50278480, 50278522, 50278530, 50278548, 50278555, 50278563, 50278571, 50278589, 47777909, "47867254, 47870506" здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

Звертаючись з позовом у даній справі, Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" посилалось на те відповідно до графи 52 залізничних накладних перевезення вантажу за вказаними вище накладними здійснено відповідачем з порушенням строку, визначеного Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, у зв`язку з чим мало місце порушення відповідачем вимог п. 41 Статуту залізниць України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 ГК України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

За ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з пунктом 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

У відповідності до пунктів 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

В підпункті 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, встановлено, що у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

За положеннями пункту 1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Відповідно до п. 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Згідно з п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Статтею 116 Статуту залізниць встановлено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Пунктом 8 Правил видачі вантажів передбачено, що оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до календарного штемпеля на накладних відповідачем доставлено позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до пункту 116 Статуту та пункту 1.1. Правил є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу.

При цьому місцевим господарським судом перевірено обґрунтованість розрахунку штрафу, визначеного позивачем та правомірно встановлено, що за залізничними накладними №№ 47347919, 47391636, 47391644, 47391651, 47391735, 47391743, 47391768, 47777925, 47925532 невірно розраховано кількість днів прострочення доставки, а за залізничними накладними №№ 45525086, 45525193, 45525201, 45527348, 47561683, 47561691, 47561709, 47561717, 47561725, 47561758, 47561774, 47561782, 47561790, 47561808, 47734579, 47734595, 47815238, 47798657, 47798699, 47798715, 47864079, 47891528, 47891569, 47891577, 47891585, 47891601, 47891619, 47891643, 47891684, 47931837, 47931845 відповідачем не допущено порушення строків перевезення вантажу.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 532 566,32 грн.

При цьому судом першої інстанції вірно не взято до уваги посилання відповідача на збільшення терміну доставки вантажів у зв`язку з відміткою в графі 49 залізничних накладних, оскільки надані відповідачем акти загальної форми не відповідають вимогам оформлення актів, визначених Правилами складання актів та зазначена у них у та графі 49 накладних інформація не дає суду можливості встановити, що саме відправником або одержувачем допущено порушення, яке призвело до затримки доставки вантажу.

Судом у цьому зв`язку враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 910/3745/19, згідно із якою наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу не звільняє залізницю від обов`язку довести ті обставини, на які вона посилається у підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку - наявність підстав у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу для збільшення терміну доставки вантажу.

Відповідно до п. 10 наведених Правил видачі вантажів, при подаванні вагонів під вивантаження засобами вантажоодержувача на місця загального користування, передача їх провадиться безпосередньо на місцях вивантаження і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів.

При подаванні вагонів на під`їзні колії передача їх провадиться в місцях, установлених договорами про подавання й забирання вагонів або договорами про експлуатацію під`їзної колії, і засвідчується підписами представників станції й одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів.

Таким чином, судом встановлено, що заперечення відповідача в цій частині спростовуються відмітками про підтвердження одержання вантажу уповноваженими особами у графі 53 спірних накладних.

За ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За ч. 2 ст. 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Завдання неустойки - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Вона не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (подібний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

Конституційний суд України у рішенні від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013 зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. ч. 1, 2 ст. 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру.

У п.п. 8.22 - 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З огляду на зазначене вище, місцевим господарським судом у цьому зв`язку обґрунтовано взято до уваги той факт, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації АТ «Укрзалізниця», яке є стратегічно важливим підприємством залізничного транспорту, зазнає значних збитків, в той час, як позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання йому збитків внаслідок порушення строків доставки, а відтак, правомірним є висновок суду про зменшення розміру неустойки на 50 %.

З підстав зазначених вище посилання скаржника на те, що відповідачем не доведено обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість зменшення неустойки, є необґрунтованим.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2022 у справі №910/18496/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

Поновити дію рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2022 у справі № 910/18496/21.

Матеріали справи № 910/18496/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 27.02.2023 (у зв`язку з перебуванням суддів Ходаківської І.П. та Демидової А.М. у відпустках з 20.02.2023 по 24.02.2023).

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова