ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2023 р. Справа№ 910/15946/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України

матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022, (повний текст складено 12.10.2022)

у справі № 910/15946/21 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан"

про стягнення 12 832,20 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. Приватне акціонерне товариство "Просто-Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення 12832,20 грн.

1.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту PVP.S №2001776 від 15.06.2020 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована відповідачем позивач просить стягнути з останнього витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у сумі 12832,20 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1. 07.11.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/15946/21, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивач виплатив страхове відшкодування безпосередньо власнику транспортного засобу у розмірі 42998,25 грн. Вважає, що позивач виплативши страхове відшкодування отримав права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

4.2. Вказує на те, що Законами України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Реальним підтвердження виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати, а наведений рохрахунок розміру матеріального збитку є лише попереднім оціночним документом.

4.3. Також, апелянт зазначає, що наданий відповідачем розрахунок збитку з урахуванням аварійного сертифікату не є належним та допустимим доказом, оскільки розрахунок може бути визначений лише за результатами складеного автотоварознавчого дослідження, яке проводиться у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів.

4.4. Крім того, апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. 23.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

5.2. У поданому відзиві відповідач зазначає, що оцінювач Урусов С.В. не здійснював особистий огляд автомобіля, водночас до позовної заяви не було долучено жодного доказу, що свідчив би про наявність у ОСОБА_1 права проводити огляд транспортних засобів та складати такі документи як акт огляду.

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2022, матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" у справі № 910/15946/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 зобов`язано Господарський суд міста Києва направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/15946/21.

6.3. 12.12.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/15946/21.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 поновлено Приватному акціонерному товариству "Просто-страхування" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/15946/21. Відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15946/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022. Постановлено справу № 910/15946/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

7. Інші процесуальні дії у справі не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. Згідно із матеріалів справи, 23.10.2020 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Porsche Cayenne" державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_1 .

8.2. Згідно постанови Деснянського районного суду м.Києва від 26.11.2020 у справі №754/14807/20, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм транспортного засобу "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , вимог п.10.9, 13.1. Правил дорожнього руху України.

8.3. Згідно із рахунком-фактурою №АС-00004621 від 11.11.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Porsche Cayenne" державний номерний знак НОМЕР_2 становить 117952,77 грн.

8.4. Відповідно до страхового акту №148340 від 16.12.2021 розмір страхового відшкодування за розрахунком позивача становить 42998,25 грн.

8.5. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 42998,25 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжним дорученням №19307 від 17.12.2020.

8.6. Як підтверджено матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_3 , з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/198737415 (термін дії з 22.02.2020 по 21.02.2021).

8.7. Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130000,00 грн та франшизу у розмірі 2600,00 грн.

8.8. Оскільки, відповідач виплату страхового відшкодування за заявою позивача вих.№04-3300 від 11.01.2021 здійснив частково у сумі 30166,05 грн (за вирахуванням франшизи, передбаченої полісом №ЕР/198737415), позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 12832,20 грн.

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:

9.1. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із страховим випадком, за яким відповідачем виплачено на користь позивача 30166,05 грн.

9.2. За твердженням позивача розмір страхового відшкодування, який ним виплачений страхувальнику складає 42998,25 грн.

9.3. На підтвердження вказаного розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, позивачем додано до матеріалів справи висновок експертного автотоварознавчого дослідження №17-D/87/0 від 12.04.2021, який складений без огляду транспортного засобу експертом, яким складено висновок.

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять розрахунку суми вартості відновлювального ремонту автомобіля "Porsche Cayenne" державний номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, ні документів на підставі яких визначено коефіцієнт фізичного зносу 0,7, відтак, визначені позивачем витрати, у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу автомобіля "Porsche Cayenne" у сумі 42998,25 грн не ґрунтуються на належних та достовірних відомостях.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів відхиляє аргументи апелянта в частині визначеного розміру суми страхового відшкодування, який мав сплатити відповідач та доводів в частині розміру матеріального збитку, з огляду на такі доводи.

11.2. Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

11.3. Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені в ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно п.22.1 якої в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

11.4. Отже, страховик (у даному випадку відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

11.5. Матеріали справи на підтвердження розміру шкоди містять висновок експертного автотоварознавчого дослідження №17-D/87/0 від 12.04.2021, наданий позивачем.

11.6. В той же час вказаний висновок не є належним доказом на підтвердження розміру завданого матеріального збитку, оскільки складений без фактичного огляду пошкодженого транспортного засобу у зв`язку з його не наданням позивачем для огляду експерту.

11.7. При цьому відповідно до п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України,Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України,Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

11.8. В той же час позивачем не надано належних доказів неможливості надання пошкодженого транспортного засобу для огляду експерту.

11.9. З огляду на вказані доводи колегія суддів вважає, що визначення матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, без здійснення фактичного огляду транспортного засобу експертом, який складає висновок, не дає можливість для детального визначення обсягу та характеру пошкоджень.

11.10. Інших належних доказів на підтвердження матеріального збитку позивачем не надано, вартість призначеної судом першої інстанції експертизи не оплачена.

11.11. При цьому відповідачем долучено до матеріалів справи аварійний сертифікат №96-D/83/5, який прийнятий судом першої інстанції в якості доказу на підтвердження розміру матеріального збитку. Позивачем належних доказів на підтвердження неналежності вказаного сертифікату як доказу не надано, інших висновків (звітів) про вартість матеріального збитку також не надано.

11.12. Враховуючи вищевикладені доводи колегія суддів приходить до висновку про не підтвердження позивачем вартості матеріального збитку у заявленому розміру належними доказами.

11.13. Відповідно до ст.990 ЦК страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

11.14. Керуючись наведеними нормами законодавства, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) здійснив страхову виплату відповідно до аварійного сертифікату. Розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, визначений як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу.

11.15. Решта аргументів викладених учасниками справи не входять до предмету доказування в даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду:

12.1. Колегією суддів не встановлено порушення відповідачем прав та інтересів позивача щодо необхідності здійснення виплати різниці між сплаченою сумою страхового відшкодування відповідачем та виплаченим позивачем страховим відшкодуванням на користь страхувальника.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що «Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.»

13.2. Згідно ч. 1 ст.5 ГПК України: «Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.»

13.3. Відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України: «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

13.4. При оцінці доказів суд керувався статтями 79 та 86 ГПК України, згідно яких «Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.», «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.»

13.5. Відповідно до статті 269 ГПК України: « 1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

5. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.»

13.6. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

13.7. Статтею 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

13.8. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування»).

13.9. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

13.10. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування»).

13.11. Згідно із ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

13.12. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування»).

13.13. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

13.14. Відповідно до п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України,Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України,Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

13.15. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

13.16. Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

13.17. За вимог ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

13.18. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. (ч.1 та 4 ст. 11 ГПК України).

13.19. Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

13.20. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ч. 4 ст. 236 ГПК України)

13.21. Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/15946/21 залишити без змін.

14.3. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/15946/21 залишити без задоволення.

15. Розподіл судових витрат:

15.1 Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись п. 3, 4 ст. 13, ст.ст. 74, 86, 129, 207,236, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/15946/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/15946/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування».

4. Справу № 910/15946/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.02.2023.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова