ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" лютого 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/1201/22

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Московчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП", вул. Здановської Юлії, 71-Г, м. Київ, 03189, код - 43516421

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-М", вул. Веселівка, буд. 1, с. Гопчиця, Погребищенський район, Вінницька область, 22216, код - 37926895

про стягнення 831 117,36 грн

за участю представників:

позивача: Йосипишин Ростислав Васильович

відповідача: не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

21.11.2022 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (вих. № 2-14/11-юр від 14.11.2022 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-М" про стягнення 831 117,36 грн заборгованості, з яких 615 526,79 грн основного боргу, 45 884,68 грн штрафу та 169 705,89 грн процентів за Договором на технічне обслуговування, ремонт сільськогосподарської техніки і поставку запчастин № ІФГ-11 від 05.05.2020 року.

Ухвалою суду від 20.10.2022 року відкрито провадження у справі № 902/1201/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.12.2022 року.

16.12.2022 року до суду від представника позивача надійшла заява (вих. № 1-06/12-юр від 06.12.2022 року) (вх.канц. № 01-34/10868/22) про участь в судовому засіданні в режимі відоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Зазначену заяву заявником сформовано в системі "Електронний суд".

Також, 16.12.2022 року до суду від представника позивача надійшла заява (вх.канц. № 01-34/10859/22), в якій останній зазначає, що 28.11.2022 року відповідачем погашено заборгованість в сумі 458 846,75 грн. Додатком до заяви додано копію банківської виписки по особовому рахунку станом на 28.11.2022 року.

Ухвалою суду від 19.12.2022 року задоволено заяву (вих. № 1-06/12-юр від 06.12.2022 року) та забезпечено участь представника позивача в судовому засіданні в режимі відоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 20.12.2022 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/1201/22 для судового розгляду по суті на 26.01.2023 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

Також, судом забезпечено проведення судового засідання 26.01.2023 року в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконферекнцзв`язку EasyCon за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП".

Ухвалою суду від 20.12.2022 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

Також, ухвалою суду від 20.12.2022 року закрито провадження у справі № 902/1201/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-М" 458 846,75 грн основного боргу згідно договору на технічне обслуговування, ремонт сільськогосподарської техніки і поставку запчастин № ІФГ-11 від 05.05.2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

26.01.2023 року судове засідання у справі № 902/1201/22 не відбулось, у зв`язку із оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Вінницької області з 07:46 -12:05 год.

Враховуючи викладене слід призначити наступну дату судового засідання, а саме на 12.02.2023 року.

Ухвалою суду від 30.01.2023 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

Відповідну ухвалу відповідачем отримано 07.02.2023 року (т. 1 а.с. 143).

У судовому засіданні 09.02.2023 року судом задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи (т. 1 а.с. 144-149), оголошено перерву до 15.02.2023 року, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу.

Представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи по суті повідомлено під розписку (т. 1 а.с. 152).

Ухвалою суду від 13.02.2023 року судом забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" Йосипишина Ростислава Васильовича у судовому засіданні 15.02.2023 року по справі № 902/1201/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконферекнцзв`язку EasyCon.

У судовому засіданні 15.02.2022 року прийняв участь представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Щодо неявки представника відповідача суд враховує наступне.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&ес рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлено, що будучи завчасно повідомленим під розписку про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача не прибув у судове засідання, при цьому повторно заявив клопотання про відкладення судового розгляду (вх. №01-34/1473/23).

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи скорочені терміни розгляду справи та положення п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, судом відхилено клопотання представника відповідача та проведено розгляд справи за його відсутності.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-М" договору на технічне обслуговування, ремонт сільськогосподарської техніки і поставку запчастин № ІФГ-11 від 05.05.2020 року.

У зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-М" договору на технічне обслуговування, ремонт сільськогосподарської техніки і поставку запчастин № ІФГ-11 від 05.05.2020 року, в частині наданих послуг, утворилась заборгованість.

Враховуючи викладене Товариство з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" звернулось з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-М" 615 526,79 грн основного боргу, 45 884,68 грн штрафу та 169 705,89 грн процентів за договором на технічне обслуговування, ремонт сільськогосподарської техніки і поставку запчастин № ІФГ-11 від 05.05.2020 року.

Матеріали справи не містять відзиву або письмового пояснення з долученням відповідних доказів, у яких відповідач висловив процесуальну позицію щодо поданого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 05.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-М" (Замовник) укладено договір на технічне обслуговування, ремонт сільськогосподарської техніки і поставку запчастин № ІФГ-11.

Відповідно п. 2.1 Договору у порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором і його невід`ємними додатками. Виконавець зобов`язується виконати певні роботи для Замовника та/або продати йому Запчастини, а Замовник зобов`язується прийняти й оплатити їх.

Замовник гарантує, що Сільськогосподарська техніка правомірно перебуває в його володінні і немає заборон на проведення щодо неї робіт. Якщо ці відомості є неправдивими або такі обставини настануть Виконавець мас право в односторонньому порядку відмовитись від виконання робіт. У такому випадку Замовник зобов`язується оплатити фактично виконанні роботи Виконавцем (п. 2.2 Договору).

Запчастини (роботи) за Договором також вправі отримувати (приймати) й інші уповноважені представники Замовника, але в разі надання ними Виконавцю довіреності Замовника про надання їм таких повноважень або іншим чином підтвердження їх повноважень на не. Вказані вище представники можуть вказуватися в документах на перевезення Запчастин у якості їх вантажоодержувачів.

Запчастини (роботи), що отримані (прийняті) у Виконавця вказаними вище представниками Замовника, до моменту отримання Виконавцем належним чином складеного і підписаного повідомлення Замовника про втрату ними таких повноважень. Сторони Договору вважають Запчастинами (роботами), що отримані (прийняті) Замовником, і Замовник не вправі спростовувати факт отримання (прийняття) ним таких Запчастин (робіт) (п. 2.3 Договору).

При виникненні потреби в роботах, запасних частинах Замовник подає Виконавцю замовлення на них, в якій вказує дату її складання, перелік робіт, запасних частин, які замовляються Замовником, перелік Запасних частин, які будуть надані Замовником Виконавцю для виконання робіт, відомості про сільськогосподарську техніку (найменування, марка, модель, реєстраційний і заводський номер, напрацювання нею мотогодин, її місцезнаходження), для якої замовляються роботи. Запчастини, чи планується передача Виконавцю сільськогосподарської техніки для виконання Робіт, іншу інформацію, необхідну для виконання Робіт. Замовлення в електронній формі надсилається Виконавцю на таку його адресу: , а також Замовник додатково повідомляє Виконавця за телефоном: + 38 про її подання. Вказані адреса електронної пошти і телефон можуть вільно змінюватися Виконавцем, про що він зобов`язується повідомити Замовника. Якщо для виконання Робіт планується передача Сільськогосподарської техніки Виконавцю, то замовлення подається в письмовій формі (п. 3.1 Договору).

За змістом п. 3.2 Договору до підтвердження прийняття замовлення до виконання Виконавець (з метою виявлення несправностей Сільськогосподарської техніки, визначення видів і обсягу робіт, запчастин, необхідних для її технічного обслуговування, ремонту тощо) може провести такі попередні роботи як огляд і діагностика сільськогосподарської техніки, за умови їх попередньої оплати Замовником. По завершенню виконаних робіт Виконавець складає і надсилає Замовнику або дефектну відомість (акт про виявленні дефекти) або акт про відсутність несправностей, що одночасно є актом таких виконаних робіт., Змовник зобов`язується оплатити такі роботи, якщо вони не були ним попередньо оплачені.

Відповідно п. 3.3 Договору після підтвердження Виконавцем прийняття (повністю або частково) замовлення до виконання. Замовнику надсилається рахунок для оплати робіт, запчастин. Перелік робіт, що прийняті Виконавцем до виконання (види, обсяг та їх ціна, а також види витрат Виконавця, що не включаються до ціпи робіт і підлягають окремому відшкодуванню Замовником Виконавцю). Запчастини, що Виконавець зобов`язується поставити Замовнику (найменування, кількість та їх ціна), вказуються або в рахунку, або в наряді-замовленні, або в специфікації. Наряд-замовлення або специфікація складаються, якщо на цьому наполягає одна зі сторін договору.

Виконавець зобов`язується приступити до виконання робіт (поставити запчастини) тільки за умови своєчасного надходження на його поточний рахунок повністю суми попередньої оплати або авансових платежів за них. Під попередньою оплатою, авансом, авансовим платежем сторони розуміють платіж, що повинен бути здійснений Замовником і отриманий Виконавцем до початку виконання робіт (до передачі Замовнику запчастин) (п. 3.4 Договору).

Оплата Замовником робіт, запчастин, здійснення платежу по рахунку, наряду-замовленню, специфікації, свідчить про погодження ним ціни таких робіт, запчастин, про повну згоду з умовами, що вказані в цих документах (п. 3.5 Договору).

По завершенню виконання робіт Виконавець оформляє декілька примірників акту виконаних робіт, які надсилає Замовнику або вручає його представникам (п. 3.11 Договору).

Акт виконаних робіт повинен бути підписаний Замовником і повернутий Виконавцю протягом 7 (семи) календарних днів з дня його отримання Замовником. Якщо Замовник не згоден з таким актом, то у вказаний вище строк він зобов`язаний передати Виконавцю заперечення на акт з обґрунтуванням причин відмови від його підписання. Акт виконаних робіт, переданий Виконавцем Замовнику, вважається узгодженим Замовником, а роботи по ньому прийнятими і підлягають оплаті, якщо протягом 7 (семи) календарних днів з дня його отримання Замовник не надіслав Виконавцю заперечення на нього (п. 3.12 Договору).

Згідно п. 4.1 Договору запчастини постачаються Замовнику на таких умовах: FСА (склад Виконавця) або СРТ (місце доставки) або DАР (склад Замовника). Умови (базис) поставки певних Запчастин й адреса місця їх поставки, під яким cторони розуміють місце, в якому Виконавець зобов`язується передати запчастини Замовнику, вантажоодержувачу або перевізнику, вказуються в рахунку, наряді-замовленні або в специфікації. Якщо в цих документах вони не вказані, то запчастини постачаються Замовнику на умовах ЕСА (склад Виконавця), що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Богатирська, 2В. Усі базиси поставок розуміється сторонами згідно правила Інкотермс у редакції 2010, але умови мають пріоритет над правилами Інкотермс.

Строк поставки запчастин вказується в рахунку, наряді-замовленні, специфікації. У них також може бути вказана лише гранична дата поставки запчастин. Якщо їх не вказано, то запчастини постачаються Замовнику протягом 20 календарних днів з моменту одержання Виконавцем заявки Замовника про відвантаження (доставку) Запчастин. (п. 4.2 Договору).

Замовник зобов`язується оплатити роботи, запчастини на умовах їх повної попередньої оплати, якщо сторони не домовляться про інше, а також зобов`язується відшкодувати Виконавцю витрати, що не включаються до ціни робіт, не пізніше дати завершення їх виконання (п. 5.3 Договору).

Відповідно 8.1 договір є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до кінця року, в якому він був укладений. Якщо в наступних роках сторони не укладуть новий договір, предметом якого буде виконання робіт і поставка запчастин, а Виконавцем будуть виконуватися роботи для Замовника, здійснюватися поставка йому Запчастин, то цей договір продовжуватиме діяти та регулювати умови робіт і поставки Запчастин між сторонами і в наступних роках аж до дати укладання ними нового договору на виконання роботи і поставку запчастин. Усі роботи і поставки Виконавцем Замовнику запчастин в період дії цього договору регулюється цим договором. Усі підписані представниками сторін у період дії цього договору наряди-замовлення. специфікації та інші документи на роботи, на поставку запчастин є невід`ємними додатками цього договору, навіть якщо в них немає посилання на реквізити цього Договору.

На виконання умов укладеного договору позивачем надано відповідачу послуги на суму 9 441 936,38 грн. Відповідачем частково проведено розрахунок на суму 7 827 380,25 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 523 764,53 грн, що підтверджується обопільно підписаним актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021 року по 20.09.2021 року (а.с. 18-19, т. 1).

Також, в подальшому позивачем здійснено поставку відповідачу запчастин, що підтверджується видатковими накладними № 2679 від 20.09.2021 року на суму 3 330,00 грн та № 2785 від 29.09.2021 року на суму 5 786,60 грн.

Станом на 30.09.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становила 2 532 881,13 грн (2 523 764,53 грн + 3 330,00 грн + 5 786,60 грн).

На момент звернення до суму заборгованості, з урахуванням індексації, встановлено у розмірі 615 526,79 грн.

При цьому, з урахуванням часткового погашення суми основного боргу на стадії судового провадження, заборгованість відповідача перед позивачем становить 156 680,04 грн.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

На підтвердження факту надання послуг позивачем до матеріалів справи додано видаткові накладні, рахунки на оплату, банківські виписки, податкові накладні, відомості про їх реєстрацію у у Єдиному вікні подання електронної звітності, а також обопільно підписаний та скріплений печатками сторін акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 року по 20.09.2021 року (т. 1 а.с. 18-95).

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем послуг відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за надані послуги.

При, судом встановлено, що відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості в сумі 458 846,75 грн.

На підтвердження погашення заборгованості в сумі 458 846,75 грн до матеріалів справи позивачем надано копію банківської виписки по особовому рахунку станом на 28.11.2022 року.

Отже, відповідачем підтверджено дійсність господарських операцій між сторонами на основі наданих до матеріалів справи первинних документів.

Ухвалою суду від 20.12.2022 року закрито провадження у справі № 902/1201/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-М" 458 846,75 грн основного боргу згідно договору на технічне обслуговування, ремонт сільськогосподарської техніки і поставку запчастин № ІФГ-11 від 05.05.2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Зі змісту п. п. 5.10 - 5.10.8. Договору судом встановлено, що сторонами узгоджено порядок індексації (збільшення) ціни запчастин, з урахуванням зміни офіційного курсу долару США по відношенню до гривні.

Зокрема, Замовник у день здійснення платежу самостійно проводить його індексацію та ініціює переказ проіндексованої суми.

Тому, позивачем правомірно нараховано на основну суму заборгованості 156 680,04 грн індексації; відповідачем не надано заперечень відносно такого розрахунку.

Таким чином, суд доходить висновку, що вимога про стягнення 156 680,04 грн - проіндексованої суми основного боргу згідно Договору на технічне обслуговування, ремонт сільськогосподарської техніки і поставку запчастин № ІФГ-11 від 05.05.2020 року є правомірною та обґрунтованою.

Також, позивачем заявлено до стягнення 45 884,68 грн штрафу та 169 705,89 грн процентів.

У відповідності до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГК України, розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно п. 7.1.3 за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим Договором понад 20 календарних днів Замовник сплачує Виконавцю штраф у розмірі 20% від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 20 календарних днів.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 45 884,68 грн є правомірними та обґрунтованими, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного договору, тому підлягають судом задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 169 705,89 грн процентів річних.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді відсотків річних та відсотків за користування товарним кредитом виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В разі прострочення виконання грошових зобов`язань за цим Договором Замовник замість трьох процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зобов`язується сплатити Виконавцю сорок вісім процентів річних від простроченої суми за весь час її прострочення. Проценти на суму простроченої попередньої оплати, авансового платежу, якщо Роботи не почали виконуватися. Запчастини не були отримані Замовником, не нараховуються (п. 7.2.3 Договору).

Суд відмежовує можливість нарахування відсотків на підставі ст. 538 ЦК України, яка регулює відносини щодо користування грошовими коштами, а не міри цивільно-правової відповідальності.

Позивач у підставах позову посилався саме на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, позивачем правомірно нараховано вимоги про стягнення з відповідача процентів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача процентів є правомірною та обґрунтованою, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства України.

При вирішенні питання щодо остаточних сум стягнення процентів, суд враховує наступне.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

Закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Разом з тим, суд враховує висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, що стягувана позивачем з відповідача сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання, тому, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Таким чином, суд, опираючись на встановлені обставини справи, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, з огляду на вимоги розумності та справедливості, користуючись правом, наданим йому ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, вважає за необхідне зменшити розмір процентів річних на 30%.

Дослідивши матеріали даної справи, судом враховано:

- термін прострочення виконання основного зобов`язання, який перевищує один рік;

- ступінь виконання основного зобов`язання відповідачем (458 846,75 грн) у розмірі близько 75%;

- захищеність майнових інтересів позивача внаслідок нарахування одночасно штрафу та процентів.

Таким чином, суд вважає, що наведене вище у своїй сукупності є винятковими обставинами, які є підставою для застосування положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ЦК України та зменшення процентів з урахуванням зазначених висновків Великої Палати Верховного Суду.

Заявлені до стягнення штрафні санкції та інші заходи цивільно-правової відповідальності у сукупності подвоюють суму основного боргу, що створює значний майновий дисбаланс у правовідносинах сторін. Тому, суд доходить висновку, з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, про наявність достатніх правових підстав для зменшення процентів на 30%.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 118 794,12 грн - 48% річних, що за переконанням суду у достатній мірі компенсуватиме майнові втрати позивача від знецінення грошових коштів, понесених втрат щодо несвоєчасного отримання розрахунку, відповідатиме діловим звичаям та нормальній діловій практиці, забезпечить дотримання розумного балансу також і інтересів відповідача.

Тому, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 50 911,77 грн процентів.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" підлягають задоволенню судом частково.

Крім того, у відповідності до ст. 129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача у повному обсязі, оскільки зменшення процентів за ініціативою суду не впливає на розподіл судових витрат.

Судом встановлено, що при звернення до суду позивачем помилково надмірно сплачено судовий збір в сумі 0,01 грн.

Водночас, 28.11.2022 року, до початку розгляду справи по суті, відповідачем погашено основну суму заборгованості у розмірі 458 846,75 грн, що суд оцінює як дії котрі свідчать про визнання частини позовних вимог (т. 1 а.с. 119, 120).

В силу ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому, відповідачу з Державного бюджету України підлягає поверненню 3 441,36 грн, що становить 50% пропорційно сумі погашеної заборгованості та суму надмірно сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327, ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-М" (вул. Веселівка, буд. 1, с. Гопчиця, Погребищенський район, Вінницька область, 22216, код - 37926895) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" (вул. Здановської Юлії, 71-Г, м. Київ, 03189, код - 43516421) 156 680,04 грн - індексації суми основного боргу за Договором на технічне обслуговування, ремонт сільськогосподарської техніки і поставку запчастин № ІФГ-11 від 05.05.2020 року, 45 884,68 грн - штрафу, 118 794,12 грн - 48% річних, 9 025,40 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" (вул. Здановської Юлії, 71-Г, м. Київ, 03189, код - 43516421) у задоволенні позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-М" (вул. Веселівка, буд. 1, с. Гопчиця, Погребищенський район, Вінницька область, 22216, код - 37926895) 50 911,77 грн - 48% річних.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" (вул. Здановської Юлії, 71-Г, м. Київ, 03189, код - 43516421) з Державного Бюджету України 3 441,36 грн - судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 1939 від 14.11.2022 року.

5. Засвідчений гербовою печаткою примірник даного судового рішення, після набрання законної сили, є підставою для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" (вул. Здановської Юлії, 71-Г, м. Київ, 03189, код - 43516421) з Державного Бюджету України 3 441,36 грн судового збору.

6. Видати наказ після набранням судовим рішенням законної сили.

7. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку: позивачу - , представнику позивача Йосипишину Р.В. - .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2023 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Здановської Юлії, 71-Г, м. Київ, 03189)

3 - відповідачу (вул. Веселівка, буд. 1, с. Гопчиця, Погребищенський район, Вінницька область, 22216)