ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 Справа № 914/2446/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича, м. Львів

до відповідачки: фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни, м. Київ

про стягнення 634 520,78 грн та зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача: Горбаєнко А.С. - адвокат;

від відповідачки: Горлатий О.В. - адвокат

Обставини розгляду справи.

04.10.2022 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича, м. Львів до фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни, м. Київ про стягнення 634 520,78 грн та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 11.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.10.2022.

31.10.2022 через систему «Електронний суд» від відповідачки надійшла заява про продовження процесуального строку для подання відзиву (вх. №22538/22 від 31.10.2022).

Ухвалою від 31.10.2022 суд відклав підготовче засідання на 14.11.2022.

Ухвалою від 01.11.2022 суд відмовив в задоволенні заяв відповідачки про продовження процесуального строку для подання відзиву.

14.11.2022 через канцелярію суду від фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни надійшов відзив на позовну заяву (вх. №23614/22 від 14.11.2022).

14.11.2022 на розгляд Господарського суду Львівської області від фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича надійшла заява про забезпечення позову.

В підготовчому засіданні 14.11.2022 було оголошено перерву до 08.12.2022.

Ухвалою від 16.11.2022 суд відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

08.12.2022 через канцелярію суду від фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни надійшли клопотання про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів (вх. №4039/22 від 08.12.2022) та клопотання про поновлення строку для подання доказів та долучення доказів до матеріалів справи (вх. №25339/22 від 08.12.2022).

Ухвалою від 08.12.2022 суд визнав поважними причини пропуску відповідачкою строку для подання доказів, поновив відповідачці процесуальний строк для подання доказів та прийняв докази, долучені до клопотання про поновлення строку для подання доказів та долучення письмових доказів (вх. №25339/22 від 08.12.2022), продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, відклав підготовче засідання на 09.01.2023.

05.01.2023 через канцелярію суду від фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. №58/23 від 05.01.2023).

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, стороною зазначено, що нею подані усі докази, які доводять обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд ухвалою від 09.01.2023 відмовив в задоволенні клопотання відповідачки про зупинення провадження у справі, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.01.2023.

В судовому засіданні 30.01.2023 було оголошено перерву до 09.02.2023.

01.02.2023 через канцелярію суду від фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича надійшла заява про долучення доказу (вх. №2366/23 від 01.02.2023).

Ухвалою від 09.02.2023 суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку для подання доказів, поновив пропущений процесуальний строк для подання доказів та прийняв доказ, долучений до заяви про долучення доказу (вх. №2366/23 від 01.02.2023), відклав судове засідання на 20.02.2023.

20.02.2023 через канцелярію суду від фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни надійшло клопотання про поновлення строку та долучення письмових доказів (вх. №4255/23 від 20.02.2023).

Суд протокольною ухвалою відмовив в задоволенні клопотання про поновлення строку та долучення доказів у зв`язку із тим, що відповідачкою не обґрунтовано неможливість подання таких доказів у строк, встановлений процесуальним законодавством, з підстав, що не залежали від неї.

Заяви про відвід суду не поступали.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.10.2021 між позивачем та відповідачкою був укладений договір оренди нерухомого майна, за яким позивач надав відповідачці в строкове платне користування нежитлове приміщення площею 124,5 кв.м. за адресою м. Львів, вул. Фурманська, 6 на строк до 04.10.2024, а відповідачка зобов`язувалася щомісячно сплачувати орендну плату та звільнити приміщення після закінчення строку договору. Проте, відповідачка сплатила орендну плату не в повному обсязі, через що у неї виникла заборгованість у розмірі 365 686,00 грн, а також не звільнила приміщення після розірвання договору. Зважаючи на наведене, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 365 686,00 грн, 198 178,22 грн штрафу, 66 003,83 грн пені, 4 652,73 грн 3% річних, та зобов`язати відповідачку звільнити нежитлові приміщення, а також зобов`язати відповідачку привести його до стану, в якому воно існувало на момент передачі за актом прийому-передачі та за дефектним актом.

Відповідачка проти позову заперечила з підстав, викладених у поданому через канцелярію суду відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначила, що з моменту укладення договору та по 06.02.2022 відповідачка не здійснювала господарської діяльності через непридатність об`єкта оренди, який потребував ремонтно-відновлювальних робіт та не отримувала очікуваного доходу від такої діяльності. Відповідачка за згодою позивача за власні кошти здійснила ремонт приміщення, витративши 1 623 217,62 грн. Також з моменту укладення договору та до 24.02.2022 позивачка вносила орендну плату. 27.02.2022 було евакуйовано з території України масажисток, які є громадянами Королівства Тайланду та які були працівниками відповідачки, що призвело до зупинення господарської діяльності в силу незалежних від відповідачки обставин. Надалі сторонами було укладено усну угоду про звільнення відповідачки від сплати орендної плати за березень, квітень та травень 2022 року та зменшення орендної плати у червні та липні 2022 року. Однак, позивач порушив домовленості, зокрема відмовився письмово підтвердити зменшення орендної плати. 05.07.2022 позивачу було сплачено 10 000,00 грн орендної плати за червень 2022. Позивач прийняв вказану суму коштів та не вчинив жодних дій щодо її повернення, що свідчить про прийняття ним умов усних домовленостей. З огляду на виникнення форс-мажорних обставин, орендар звільняється від нарахування штрафів, пені, а також від санкції у вигляді односторонньої відмови орендодавця від договору або обмеження доступу до користування орендованим майном. Також позивачу було надіслано повідомлення про відкладення виконання зобов`язання відповідачкою по сплаті орендної плати до оголошення про закінчення воєнного стану та пропозиції про зменшення орендної плати на час дії воєнного стану і до закінчення форс-мажорних обставин. З червня 2022 року відповідачкою було відновлено роботу масажного салону, однак позивач почав створювати перешкоди у використанні відповідачкою орендованого майна. З 15.09.2022 і до цього часу відповідачка позбавлена можливості ведення господарської діяльності на об`єкті оренди та отримувати дохід від такої діяльності.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

05.10.2021 між фізичною особою-підприємцем Петояном Оганесом Арменовичем (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Суксіною Ольгою Валеріївною (орендар) уклали договір оренди нерухомого майна.

За цим договором орендодавець (позивач) зобов`язувався передати орендареві у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 124,5 кв.м, що розташовується за адресою м. Львів, вул. Фурманська, 6 (нежитлові приміщення №VI-IX, 10-3; 10-4; 10-5; 11-2 літера «А-3»), а орендар (відповідачка) зобов`язувався прийняти у строкове платне користування приміщення та сплачувати орендну плату у строк, в сумі та на умовах, визначених договором.

На виконання умов договору між сторонами складено акт прийому-передачі приміщення від 05.10.2021. Вказаним актом підтверджено факт вступу орендаря у користування об`єктом оренди. Також 05.10.2021 сторонами було складено дефектний акт.

Згідно п. 7 розділу 1 договору розмір щомісячної орендної плати за домовленістю сторін встановлено за допомогою наступного графіку:

- за період з 05.10.2021 до 04.10.2023 орендна плата становить еквівалент 2 000,00 доларів США в гривнях за курсом НБУ на день оплати;

- за період з 05.10.2023 до 04.10.2024 орендна плата становить еквівалент 2 500,00 доларів США в гривнях за курсом НБУ на день оплати.

Відповідно до п. 7.1. розділу 1 договору орендна плата сплачується на умовах попередньої оплати за кожен наступний місяць оренди, яка вноситься до 10 числа кожного місяця оренди.

Пунктом 6 розділу 1 договору встановлено, що строк оренди становить 2 роки 11 місяців 29 днів.

Дата закінчення оренди - 04.10.2024 (п. 6.2. розділу 1 договору).

Згідно п. 10.3. договору орендодавець має право відмовитися від договору (розірвати договір в односторонньому порядку) і вимагати повернення об`єкта та відшкодування завданих збитків, у разі:

- якщо орендар прострочив більше ніж на 5 робочих днів сплату гарантійного платежу;

- якщо орендар допустив систематичне прострочення сплати всіх або будь-якого з платежів більше ніж на два місяці, що передбачені договором;

- якщо орендар користується об`єктом всупереч договору, в тому числі використовує об`єкт не за метою використанням;

- якщо орендар без дозволу орендодавця передав об`єкт у користування іншій особі/особам;

- в інших випадках, прямо передбачених цим договором та/або додатковими угодами до нього.

З огляду на неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором щодо сплати орендної плати, позивач 17.08.2022 надіслав на електронну адресу відповідачки повідомлення про розірвання договору. 18.08.2022 вказане повідомлення про розірвання договору було надіслано поштовим зв`язком на зареєстровану адресу відповідачки.

Відповідно до п. 3.3. договору після закінчення строку оренди або у разі дострокового розірвання договору, всі поліпшення об`єкта, що підлягають відділенню (якщо їх можливо відділити) та/або які зазначені в додатку до цього договору, які виконані або встановлені орендарем або за його кошти, є власністю орендаря і можуть бути ним вилучені, якщо сторонами не буде узгоджене інше.

На дату закінчення, а при достроковому припиненні дії договору (в тому числі у випадку дострокового розірвання договору в односторонньому порядку) - на дату, що є останнім днем оренди об`єкта, до 18.00 години, орендар передає об`єкт орендодавцю в тому ж стані, в якому об`єкт знаходиться на дату початку з врахуванням нормального зносу (п. 4.4.1. договору).

Згідно п. 4.4.1.1. поліпшення, внесені за ініціативою орендаря для забезпечення ведення господарської діяльності відповідно до мети використання об`єкта та не включені до додатку №3 та котрі не спрямовані на усунення недоліків, визначених в додатку №4, можуть бути передані орендодавцю із відшкодуванням ним витрат на їх проведення.

Пунктом 4.4.2. договору передбачено, що користування об`єктом орендарем вважається закінченим в момент закінчення дії договору, визначену п. 6.2. спеціальної частини договору, а у разі наявності згоди щодо продовження строку дії цього договору дата закінчення договору продовжується на строк узгоджений сторонами, а об`єкт вважається поверненим орендодавцю з дати підписання акта прийому-передачі про повернення об`єкта орендодавцю, що підписується в дату закінчення (а у разі дострокового припинення дії договору - в день припинення договору) в двох примірниках повноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін.

Відповідно до п. 4.5. договору в дату закінчення (а у разі дострокового припинення дії договору - в день припинення договору) орендар за власний рахунок забезпечує звільнення об`єкта від свого майна (в тому числі вивозить все своє майно, своє обладнання і поліпшення об`єкта).

Якщо орендар не виконує свого обов`язку щодо звільнення і повернення об`єкта у разі закінчення строку оренди або дострокового припинення договору, орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення. Сплата сторонами штрафу не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за цим договором (п. 4.6. договору).

Згідно п. 8.3. договору якщо будь-який платіж за договором прострочений більш ніж на 1 місяць, орендар сплачує орендодавцю прострочену суму, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожний календарний день прострочення протягом строку такого прострочення.

Пунктом 8.6. договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо вони доведуть, що таке невиконання сталося внаслідок обставин нездоланної сили (форс-мажорні обставини).

Як ствердив позивач, відповідачка допустила прострочення сплати орендної плати за березень 2022 - липень 2022 у розмірі 365 686,00 грн. Сплачений відповідачкою гарантійний платіж, який еквівалентний 2 000,00 доларів США, зараховано позивачем як орендну плату за серпень 2022. Також відповідач після розірвання договору не звільнив приміщення та не привів його до стану, в якому воно існувало на момент передачі.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України). Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 283 ГК України.

Судом встановлено, що 05.10.2021 між сторонами було укладено договір оренди нерухомого майна, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 124,5 кв.м, що розташовуються за адресою м. Львів, вул. Фурманська, 6 (нежитлові приміщення №VI-IX, 10-3; 10-4; 10-5; 11-2 літера «А-3») на строк до 04.10.2024.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Частиною 5 цієї статті встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

У відповідності з положеннями ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою зобов`язання щодо сплати орендної плати протягом трьох місяців підряд (з березня 2022 по серпень 2022), відповідно до положень п. 10.3. договору позивачем 17.08.2022 на електронну адресу відповідачки було надіслано повідомлення про розірвання договору. 18.08.2022 вказане повідомлення про розірвання договору було надіслано поштовим зв`язком за місцезнаходженням відповідачки.

З огляду на те, що вказане повідомлення було надіслано в позаробочий час, повідомлення вважається отриманим відповідачкою 18.08.2022. Отже, остання, зважаючи на положення п. 4.1., 4.5., 10.3. договору, вправі була використовувати об`єкт оренди до 18.00 год. 19.08.2022. Таким чином, з 20.08.2022 договір є розірваним.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу з орендної плати, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про стягнення за період часу з березня 2022 по липень 2022 орендної плати у розмірі 365 686,00 грн. Також позивачем в рахунок сплати орендної плати за серпень 2022 року було зараховано сплачений відповідачкою гарантійний платіж, еквівалент якого становив 2 000,00 доларів США.

Однак, позивачем безпідставно зараховано усю суму гарантійного платежу в рахунок сплати орендної плати за серпень 2022 року, оскільки договір оренди був розірваний за ініціативою позивача 20.08.2022, тобто оренда у серпні 2022 року склала не повний місяць. Водночас, сторони у п. 5.3.1. договору погодили, що сума гарантійного платежу зараховується в рахунок орендної плати за останній місяць оренди. Таким чином, лише частина гарантійного платежу (пропорційному періоду користування) підлягає зарахуванню в рахунок сплати орендної плати за серпень 2022 року (період оренди у серпні 2022 року становив з першого числа місяця та до дати розірвання договору). Зважаючи на наведене, лише 1 225,69 доларів США (64,51 доларів США (орендна плата за один день оренди у серпні 2022) ? 19 днів користування у серпні 2022 = 1 225,69 доларів США) в еквіваленті підлягали зарахуванню в рахунок сплати орендної плати за серпень 2022 року. Решта коштів гарантійного платежу у сумі 774,31 доларів США (2 000,00 доларів США гарантійного платежу - 1 225,69 доларів США, які підлягали зарахуванню за 19 днів серпня 2022 = 774,31 доларів США, що еквівалентно 28 315,73 грн (774,31 ? 36,5686)) підлягали зарахуванню в рахунок сплати орендної плати за липень 2022 року. Отже, заборгованість з орендної плати за липень 2022 року повинна становити 44 821,77 грн, а загальний розмір заборгованості з орендної плати за період часу з березня 2022 по липень 2022 - 337 370,57 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У зв`язку із простроченням відповідачкою оплати орендної плати, позивачем відповідно до п. 8.3. договору нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 66 003,83 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням цих положень, позивачем нараховано 3% річних в сумі 4 652,73 грн.

З огляду на те, що судом було перераховано заборгованість з орендної плати за липень 2022 року, перерахунку, зважаючи на зміну (зменшення) розміру заборгованості за вказаний період, підлягає пеня та 3% річних, нараховані позивачем на визначений ним розмір заборгованості з орендної плати за липень 2022 року. Після проведеного судом перерахунку розмір пені на заборгованість з орендної плати за липень 2022 року повинен становити 5 771,57 грн (44 821,77 ? 50% / 365 ? 94 (з 01.07.2022 по 02.10.2022)), 3% річних - 346,29 грн (44 821,77 ? 3% / 365 ? 94 (з 01.07.2022 по 02.10.2022)). Таким чином, загальний розмір пені повинен становити 62 357,73 грн, загальний розмір 3% - 4 433,96 грн.

Пунктом 4 статті 291 ГК України встановлено, що правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно пункту 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцю річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вбачається із матеріалів справи та не спростовано відповідачкою, об`єкт оренди після розірвання договору оренди знаходиться в користуванні останньої та не повернутий орендодавцеві.

Згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Таким чином, позивачем обґрунтовано нараховано та заявлено до стягнення за період часу з 20.08.2022 по 30.09.2022 неустойку відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України у розмірі 198 178,22 грн.

З огляду на те, що відповідачкою не виконано вимоги ст. 785 ЦК України та умови договору щодо своєчасного повернення об`єкта оренди в разі розірвання договору оренди, вимоги позивача про зобов`язання відповідачки звільнити нежитлові приміщення та привести його до стану, в якому воно існувало на момент передачі за актом прийому-передачі та за дефектним актом є підставними та підлягають до задоволення.

Судом не беруться до уваги доводи відповідачки з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення визначені також і в ст.ст. 173, 193 ГК України.

Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення договору оренди відповідачка була обізнана про стан майна, погодилась на умови щодо розміру орендної плати, порядку її сплати, приведення майна до стану, в якому воно знаходилось на дату початку користування, у зв`язку із припиненням договору. Водночас, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт існування між сторонами домовленостей, спрямованих на зміну умов договору оренди щодо розміру орендної плати, строків її сплати. Усі долучені представником відповідачки докази, які підтверджують ініціювання відповідачкою змін до договору, були вчинені нею після отримання від позивача повідомлення про розірвання договору, а тому не мають юридичного значення для обставин справи.

Доводи відповідачки щодо прийняття позивачем сплачених відповідачкою 10 000,00 грн в рахунок орендної плати за червень 2022 як доказу на підтвердження існування між сторонами домовленостей, спрямованих на зміну умов договору, судом до уваги не беруться, оскільки як вбачається із долученої позивачем копії платіжної інструкції №23 від 09.01.2023, кошти у розмірі 10 000,00 грн повернуті платнику як повернення невідомого надходження коштів від невідомої особи.

Слід також зазначити, що згідно ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків його господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Саме лише посилання на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин.

Відповідачкою, зважаючи на значну віддаленість районів бойових дій, не надано доказів про наявність форс-мажорних обставин щодо неї зважаючи на знаходження об`єкта оренди у м. Львові та, відповідно, здійснення господарської діяльності у вказаному об`єкті.

Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Таким чином, безпідставним є посилання відповідачки на наявність форс-мажорних обставин, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що її господарська діяльність з моменту запровадження воєнного стану була частково обмежена чи не здійснювалась взагалі, а також докази, що нею вживалися заходи щодо зменшення негативних наслідків виникнення таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення частково, складає 337 370,57 грн орендної плати, 198 178,22 грн неустойки, 62 357,73 грн пені, 4 433,96 грн 3% річних. Також до задоволення підлягає вимога про зобов`язання відповідачки звільнити нежитлове приміщення та привести його до відповідного стану. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Оскільки спір виник з вини відповідачки, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідачку пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича, АДРЕСА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) 337 370,57 грн орендної плати, 198 178,22 грн неустойки, 62 357,73 грн пені, 4 433,96 грн 3% річних, 13 997,26 судового збору.

3. Зобов`язати фізичну особу-підприємця Суксіну Ольгу Валеріївну, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) звільнити приміщення позивача, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Фурманська, 6, нежитлові приміщення №VI-IX, 10-3; 10-4; 10-5; 11-2 літера «А-3».

Стягувач: фізична особа-підприємець Петоян Оганес Арменович, АДРЕСА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

4. Зобов`язати фізичну особу-підприємця Суксіну Ольгу Валеріївну, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) привести приміщення позивача, що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 , нежитлові приміщення №VI-IX, 10-3; 10-4; 10-5; 11-2 літера «А-3» до стану, в якому воно існувало на момент передачі за актом прийому-передачі та за дефектним актом.

Стягувач: фізична особа-підприємець Петоян Оганес Арменович, АДРЕСА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Накази видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 20.02.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 02.03.2023.

Суддя Мазовіта А.Б.