ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.02.2023 Справа № 914/2585/22

Господарський суд Львівської області у складі

Головуючого судді Фартушка Т.Б., за участю секретаря судового засідання Мельник Б.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Національного природного парку Сколівські бескиди, Львівська область, Стрийський район, м.Сколе;

до Відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут, Львівська область, м.Львів;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача: Південний офіс Держаудитслужби, Одеська область, м.Одеса;

про: визнання недійсним договору

Представники:

Позивача: не з`явився;

Відповідача: Борис В.Ю. представник, адвокат (довіреність від 30.12.2021р. №904-2021-8308);

Третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

18.10.2022р. на розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Національного природного парку Сколівські бескиди від 14.10.2022р. вих. №603 (вх. №2811) за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут про визнання недійсним договору.

Підставами позовних вимог Позивач зазначає встановлення Південним офісом Держаудитслужби у Висновку про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-04-05-000193-a від 30.09.2022р. порушень Замовником вимог Закону України Про публічні закупівлі під час укладення Договору про постачання/закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг від 18.04.2022р. №5607200.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.10.2022р. у цій справі судом постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 15.11.2022р.; залучити Південний офіс Держаудитслужби до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача; визнати явку повноважних представників Учасників справи в судове засідання обов`язковою; викликати в судове засідання повноважних представників Учасників справи.

Порядок та хід розгляду справи відображено в ухвалах Господарського суду Львівської області у цій справі.

Ухвалою від 16.02.2023р. у цій справі суд постановив відкласти судове засідання з розгляду спору по суті на 28.02.2023р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання не визнається обов`язковою.

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

Процесуальні права та обов`язки Учасників справи, згідно ст.ст. 42, 46 ГПК України, як підтвердив представник Відповідача в судовому засіданні, йому відомі, в порядку ст.205 ГПК України клопотання про роз`яснення прав та обов`язків до суду не надходили.

Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник Позивача в судове засідання не з`явився, 31.01.2023р. за вх. №2289/23 в підсистемі «Електронний суд» сформував клопотання/заяву від 30.01.2023р. б/н, у якому зазначає, що підтримує заявлений позов у повному обсязі та просить розгляд справи, призначеної до розгляду по суті, здійснювати без участі Позивача.

Представник Відповідача в судове засідання з`явився, 28.02.2023р. надіслав на електронну адресу суду Додаткові пояснення від 28.02.2023р. б/н, у яких наводить свої доводи та міркування з приводу заявленого позову і просить суд відмовити в задоволенні позову.

У поданих Додаткових поясненнях Відповідач зазначає, що порушення, які виявлені третьою особою у Висновку, є формальними, вчинення позивачем вказаних порушень не вплинуло на правомірність проведення переговорної процедури/укладення спірного договору, не призвело до порушення чиїх-небудь інтересів, до втрат бюджету, тощо, так як позивач на момент проведення переговорної процедури/укладення спірного договору був споживачем універсальної послуги, що позивачем, третьою особою не заперечується, ціна на універсальну послугу є регульованою державою ціною (тарифом). А відтак, відсутні правові підстави для визнання спірного договору недійсним. Подібний висновок викладено у постанові Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 р., постанові Верховного Суду від 07.07.2021р. у справі. №905/1562/20 у подібних правовідносинах.

Також, Відповідач зазначає, що у постанові від 27.01.2020р. у справі №716/26815/17 Верховним Судом сформовано висновок, що «недійсність правочину, договору.... як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору.... не для захисту цивільних права та інтересів є недопустимим.».

Згідно постанови від 07.07.2021 р. у справі №905/1562/20 у подібних правовідносинах щодо визнання недійсним договору, укладеного за фактом проведення процедури закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», Верховним Судом зроблено висновок про те, що «відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі неможливості повернення всього, отриманого за недійсним правочином, сторона повинна відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, у випадку визнання договору недійсним Управління буде змушене компенсувати Товариству вартість робіт з реконструкції моста, яка на дату відшкодування може бути навіть більшою аніж на дату проведення тендеру. Таким чином, державні інтереси не будуть захищені, а навпаки - створюється ризик їх подальшого порушення.

Крім того, у разі визнання договору недійсним Управління вже не зможе оголосити новий тендер .... і укласти договір на більш вигідних умовах оскільки роботи виконані і міст реконструйовано.

... Верховний Суд вважає, що визнання недійсним вже виконаного договору не відновить порушені інтереси держави через неможливість проведення нового тендеру чи двосторонної реституції (замовник не зможе повернути все, отримане за таким договором і буде змушений компенсувати вартість отриманого іншій стороні договору)»

Спірний договір у справі №914/2585/22 повністю виконаний Сторонами. А відтак, з огляду на вищевикладені правові висновки Верховного Суду, якщо би припустити, що у справі №914/2585/22 є підстави для задоволення позову позивача (хоча їх немає з підстав, які викладені відповідачем у відзиві, додаткових поясненнях), то у випадку визнання недійсним спірного договору - позивач не зможе повернути відповідачу товар електричну енергію, з огляду на що позивач змушений буде компенсувати відповідачу всю вартість спожитої протягом дії цього договору електричної енергії за значно вищою ціною на універсальну послугу, що діє на момент відшкодування.

Так ціна на універсальну послугу на момент укладення становила 4,63159 грн. за 1 кВт/год, а на можливий момент відшкодування, наприклад лютий 2023 р. - вже 6,12280 грн. за 1 кВт/год. А відтак, у цій справі державні інтереси не будуть захищені, а навпаки створюється ризик їх порушення, державі буде завдано збитки.

Крім того, згідно доводів Відповідача, у разі визнання спірного договору недійсним позивач вже не зможе оголосити нову процедуру закупівлі у 2023 році для закупівлі електричної енергії у 2022 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів та юридичних осіб, держави.

Поряд з наведеним Відповідач звертає увагу суду на те, що Позивач є державною організацією, яка фінансується з Державного бюджету України, в відтак, зважаючи на вказані правові висновки Верховного Суду, ч. 1 ст. 2 ГПК України, обставини справи №914/2585/22 визнання недійсним спірного договору у справі №914/2585/22, що виконаний його сторонами, не відновить порушені інтереси держави, позивача через неможливість проведення нової процедури закупівлі чи двосторонньої реституції (позивач не зможе повернути все, отримане за договором, і буде змушений компенсувати вартість отриманого товару по значно вищій ціні), не буде ефективним захистом порушених, оспорюваних прав та інтересів держави, позивача, що є державною організацією, а ініціювання спору про недійсність договору не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Вказані пояснення оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що пояснення надіслано Позивачу та Третій особі 28.02.2023р., однак, Позивач та Третя особа вправі висловити свої доводи та міркування як з приводу поданих Відповідачем заперечень, так і з приводу всіх заперечень Відповідача проти заявленого позову.

Представник Третьої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнавалась судом обов`язковою.

При цьому суд зазначає, що за змістом ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема розумні строки розгляду справи судом.

Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.

Згідно ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; розумність строків розгляду справи судом є одним з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до ст.114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи вищенаведене, неявку повноважних представників Позивача та Третьої особи в судове засідання, подані Відповідачем додаткові заперечення та наведені в них доводи, та право Позивача і Третьої особи надати пояснення з приводу висловленого Відповідачем, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, керуючись ст.ст. 13, 14, 15, 16, 80, 81, 120, 121, 202, 216, 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкласти судове засідання з розгляду спору по суті на 16.03.2023 до 15:40 год.

Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: м.Львів, вул.Личаківська, 128. Інформація про номер зали судового засідання буде розміщена на дошці оголошень суду.

2. Явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою.

3. Викликати повноважних представників Учасників справи в судове засідання.

4. Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, визначені ст.235 ГПК України.

5. Ухвала не підлягає оскарженню.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Повний текст ухвали складено 01.03.2023р.

Головуючий суддя Фартушок Т.Б.