ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. Справа№ 910/9714/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, заяву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод",

про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2022

у справі №910/9714/22 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод",

ОСОБА_8

про стягнення доплати за акції у зв`язку із заниженням ціни їх викупу та за затримку у виплаті повної суми 5 952 498,00 грн

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 у справі №910/9714/22 позовну заяву з додатками повернуто.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 у справі №910/9714/22. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 про повернення позовної заяви та направити справу №910/9714/22 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 у справі №910/9714/22 залишено без змін.

13.02.2023 на адресу суду надійшла заява (через електронний суд) представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат у розмірі 12 405,00 грн. У додатках до заяви представник відповідача надав наступні документи:

- довіреність №3 від 29.12.2022;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Гінінгер А.А.;

- заяву про розподіл судових витрат з розрахунком;

- договір про надання юридичних послуг, укладений з відповідачем та АО "Всеукраїнська адвокатська допомога";

- додаткова угода №01/11/22 до Договору про надання юридичних послуг;

- рахунок розміру винагороди на загальну суму 12 405,00 грн;

- акт №10 приймання-передачі наданих послуг від 10.02.2023;

- рахунок №31 від 10.02.2023 на загальну суму 12 405,00 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 13.02.2023 заяву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/9714/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 заяву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", про прийняття додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/9714/22 прийнято до розгляду. Розгляд заяви Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про прийняття додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/9714/22 ухвалено здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи. Надано можливість іншим учасникам не пізніше 10 днів з моменту вручення даної ухвали надати суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, у даній справі.

13.02.2023 на адресу суду від представника апелянта надійшли заперечення проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якому представник ОСОБА_1 просив суд відмовити відповідачу 1 у стягненні з апелянта у даній справі витрати на професійну правничу допомогу.

У подальшому, 15.02.2023 на адресу суду надійшли також повторно заперечення апелянта проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частинами 4, 8 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначалось вище, частиною 5 ст. 126 ГПК України установлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Отже, як убачається із матеріалів справи, від апелянта найшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якій останній просив суд відмовити у стягненні заявлених у клопотанні витрат на правничу допомогу, оскільки на думку позивача, заявник має право на компенсацію понесених судових або інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтований.

Як убачається із матеріалів справи Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звертаючись із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідач 1, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та для визначення їх розміру позивачем було надано:

- довіреність №3 від 29.12.2022;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Гінінгер А.А.;

- заяву про розподіл судових витрат з розрахунком;

- договір про надання юридичних послуг, укладений з відповідачем та АО "Всеукраїнська адвокатська допомога";

- додаткова угода №01/11/22 до Договору про надання юридичних послуг;

- рахунок розміру винагороди на загальну суму 12 405,00 грн;

- акт №10 приймання-передачі наданих послуг від 10.02.2023;

- рахунок №31 від 10.02.2023 на загальну суму 12 405,00 грн.

З матеріалів справи убачається, що між АО «Всеукраїнська адвокатська допомога» та ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод" було укладено договір про надання юридичних послуг 19.03.2018 №320/18Ю.

Додатковою угодою від 07.11.2022 №01/11/22 до даного договору сторони домовились про таку вартість послуг:

НАЗВА ПОСЛУГИ ( ПРИМІТКАВАРТІСТЬ
1 Іідготовка, перевірка та подання відзиву на апеляційну скаргув розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на. 2022 рік» на 1 січня 2022 року1240,50 грн за годину
Складання, підготовка та перевірки процесуальних документів (заяви, запити, скарги, угоди, клопотання, мирові угоди, в тому числі заяви про ухвалення додаткового рішення)в розрахунку 50% від прожиткового мінімуму па одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня 2022 року1240,50 грн за годину
Ознайомлення з матеріалами справи (вивчення матеріалів)в розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня 2022 року1240,50 грн за годину
З розрахунку розміру винагороди від 10.02.2023 убачається, що розмір винагороди становить:

№Назва послуги (правової допомоги)РозрахунокЗагальна сума, грн.
Вартість одного документа, години роботи, судодня або послуги в ціломуКількість документів, дій або годин, послуг
1Підготовка, перевірка відзиву на апеляційну скаргу (6 годин підготовки 6 сторінок відзиву, 2 години на перевірку)1 240,5089 924
2Підготовка, перевірка заяви про розподіл судових витрат (1 година підготовки 4 сторінок заяви, 1 година на перевірку)1 240,5022 481
ВСЬОГО:12 405
З акту №01 приймання-передачі наданих послуг від 10.02.2023 убачається, що АО надало Товариству наступні послуги:

№Назва послуги РозрахунокЗагальна сума, гри.
Варі їсть одного документа, години роботи, судодня або послуги в ціломуКількість документів, дій або годин, послуг
1Підготовка, перевірка касаційної скарги (6 годин підготовки 6 сторінок відзиву, 2 година на перевірку1 240,5089 924
2Підготовка, перевірка заяви про розподіл судових витрат ( 1 година підготовки 4 сторінок заяви. 1 година на перевірку)1 240.5022 481
ВСЬОГО:12 405
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має ураховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанова КГС ВС від 01.06.2018 у справі № 904/8478/16).

Як убачається з аналізу судових рішень Верховного Суду, сторона у справі, крім заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, поданої відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 126 ГПК України, має право подати заперечення щодо розподілу (співмірності) судових витрат (постанова КГС ВС від 03.10.2018 у справі № 910/23017/17, додаткова постанова КГС ВС від 27.06.2018 у справі № 911/1803/17).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Тому, ураховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Суд дійшов висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, колегія суддів виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку установленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Ураховуючи вищенаведене колегія суддів зазначає, як убачається зі змісту Договору про надання юридичних послуг №320/18Ю (далі Договір), а саме з п. 5.5. убачається, що оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів та поточний рахунок АО, указаний в цьому Договорі, протягом 5 календарних днів після підписання сторонами Акту наданих послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання клієнтом рахунків від АО.

За договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити отриману послугу (ст. 901 Цивільного кодексу, далі - ЦК).

Отже, доказом надання наданих послуг за даним Договором є складання та підписання акту надання послуг.

Крім того, сторони Договору у додатковій угоді від 07.11.2022 визначили, що оплата послуг здійснюється після підписання сторонами Акту надання послуг.

З рахунку на оплату №31 від 10.02.2023 та змісту Договору убачається, що клієнту - ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод" було виставлено оплату відповідно до акту №01 від 10.02.2023 приймання-передачі наданих послуг.

З акту №01 від 10.02.2023 чітко убачається, що АО було надано ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод" послугу, зокрема, підготовка, перевірка касаційної скарги. Ураховуючи те, що відповідач 1 звернувся до суду із заявою про відшкодування правової допомоги у суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що надана послуга Адвокатським Об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» клієнту - ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод" не надавалась, отже не підлягає компенсації за рахунок позивача - ОСОБА_1

Стосовно заявлених відповідачем 1 витрат у розмірі 2 481,00 грн грн за підготовку заяви до ПАГС про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі №910/9714/22, з урахуванням заяви про зменшення витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Як убачається з положень процесуальних кодексів, витратами на професійну правничу допомогу є гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомога, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Верховний Суд акцентує увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яку згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Ураховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має ураховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має ураховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У справі, що розглядається, вирішуючи питання, чи є розмір заявлених витрат відповідача 1 - ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод" на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, колегія суддів ураховує, що звернення сторони із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу це є право сторони, а не обов`язок. Тобто, підготовка тексту самої заяви про відшкодування витрат на переконання суду апеляційної інстанції не входить у розуміння компенсування даних витрат іншої стороною, оскільки у даному випадку, позивач за первісним позовом просто скористався своїм правом.

Отже, зазначені до стягнення вище заявлені судові витрати у розмірі 2 481,00 грн були недоцільні, тобто не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба), отже колегія суддів дійшла висновку не присуджувати до стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод" заявлені судові витрати у розмірі 2 481,00 грн.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 405,00 грн за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 у справі №910/9714/22

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу.

Дата підписання: 27.02.2023.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран