ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року Справа № 902/1414/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Філіпова Т.Л.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 13 січня 2023 року по справі №902/1414/22 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Виконувача обов`язків керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у

військовій та оборонній сфері Центрального регіону Луценка Богдана Валентиновича в інтересах держави в особі:

1) Фонду державного майна України;

2) Державного підприємства "Вінницький авіаційний завод" - "ВІАЗ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький авіаційний завод"

про визнання недійсним договору оренди, витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення грошових коштів

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Виконувач обов`язків керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Луценко Богдан Валентинович (надалі - Прокурор) в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (надалі Позивач 1) та Державного підприємства "Вінницький авіаційний завод" - "ВІАЗ" (надалі Позивач 2) звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький авіаційний завод" (надалі Відповідач) про:

· визнання недійсним укладеного між Позивачем 2 та Відповідачем договору оренди № 2 від 3 квітня 2018 року, а також додаткових угод до нього;

· витребовування у Відповідача нерухомого майна, а саме: лабораторно - випробувальний корпус, інв. 2/11, літери «К», приміщення 2-26, 4-24, загальною площею 53,8 кв. м., будівлі складу РБД, інв. 2/74, літери № 6, приміщення 1-16, площею 228,3 кв. м., будівлі РБД,інв. 2/77, літери № 8, приміщення 1-2, 1-4 - 1-10, загальною площею 865,2 кв. м., складський корпус № 1, інв. 2/87, літери № 10, приміщення 1-10, площею 398.7 кв. м., будівлю прохідної ВОХР, інв. 36 № 12, загальною площею 345,5 кв. м.;

· витребовування земельної ділянки розміром 1500 кв. м. із метою розміщення злітно-посадкового майданчику, на користь держави в особі Позивача 1;

· стягнення з Відповідача грошових коштів, а саме матеріальні збитки у розмірі 381 712 грн 15 коп., на користь держави в особі Позивача 1.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 4 січня 2023 року з підстав, зазначених в даній ухвалі, позовну заяву Прокурора залишено без руху та встановлено Позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 13 січня 2023 року повернуто позовну заяву Прокурору (а. м.о. 28-29).

Приймаючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що в ухвалі суду від 4 січня 2023 року було роз`яснено Прокурору, що крім вимоги немайнового характеру та вимог майнового характеру - витребування нерухомого майна (ціна позову 6 616 883 грн) та стягнення збитків в розмірі 381 712 грн 15 коп., позивачем (прокурором) також заявлено вимогу про повернення земельної ділянки розміром 1 500 кв.м., при цьому, матеріали справи не містять доказів щодо вартості спірної земельної ділянки, що унеможливлює суд встановити розмір сплати судового збору. З огляду на наведене, суд дійшов до висновку що позовна заява хоча і містить ціну позову, однак, відсутні належні докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна та відповідно дійсної ціни позову. З урахуванням встановленого, за доводами суду ціна позову не підтверджена документально. При цьому, в оскаржуваній ухвалі місцевим господарським судом зазначено, що Позивачем не долучено жодного належного доказу щодо сплати судового збору. Тобто прокурором при звернені до суду необхідно сплати судовий збір виходячи із заявленої всієї повної ціни позову.

Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі вказав, що недоліки, які зазначено в ухвалі суду від 4 січня 2023 року, Прокурором в повному обсязі не усунуто, оскільки не надано доказів повної сплати судового збору за три майнових вимоги в розмірі 120 560 грн 99 коп. (з урахуванням визначеної вартості спірного майна) і одну немайнову вимогу в розмірі 2 481 грн.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Прокурор звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій з підстав, висвітлених в ній, просив ухвалу місцевого господарського суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Прокурор, зокрема, виходив з того, що на виконання ухвали суду від 4 січня 2023 року, з метою усунення недоліків позовної заяви та відкриття провадження у справі № 902/1414/22 Прокуратурою отримано Довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості (Додаток 2 до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку (пункт 5 розділу ІГІ)), відповідно до якої оціночна вартість земельної ділянки площею 1500 м2 становить 1 038 804 грн 22 коп.. Окрім того, за подання даного позову, перебуваючи в умовах не зазначення Господарським судом Вінницької області інформації про точну суму судового збору, яку необхідно доплатити, 10 січня 2023 року Прокурором додатково сплачено судовий збір у розмірі 15 582 грн 07 коп. із врахуванням усіх вимог позовної заяви (платіжне доручення № 11 від 9 січня 2023 року, внутрішній номер 250655880). Як вказує Прокурор, 11 січня 2023 року Прокурором надіслано на адресу суду та сторін по справі: довідку від 4 січня 2023 року про оціночну вартість об`єкта нерухомості (Додаток 2 до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку (пункт 5 розділу III)), відповідно до якої оціночна вартість земельної ділянки площею 1500 м2 становить 1 038 804 грн 22 коп., платіжне доручення № 11 від 9 січня 2023 року, внутрішній номер 250655880 про сплату судового збору у розмірі 15 582 грн. 07 коп..

Також, Прокурор в апеляційній скарзі вказав, що з тексту ухвали від 4 січня 2023 року Господарського суду Вінницької області по справі № 902/1414/22 було не зрозуміло яку точну суму судового збору необхідно було доплатити. Лише в ухвалі від 13 січня 2023 рку Господарський суду Вінницької області при поверненні позовної заяви Прокурору вперше зазначив точну суму судового збору який необхідно було сплатити, а саме: «сплати судового збору за три майнових вимоги в розмірі 120 560 грн 99 коп. (з урахуванням визначеної вартості спірного майна) і одну немайнову вимогу в розмірі 2 481 грн».

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 7 лютого 2023 року (ам.о. 60), з підстав, висвітлених в ній, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прокурора. Запропоновано сторонам по справі в строк протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати до відділу канцелярії та документообігу суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Прокурору. Вирішено розглядати дану справу в порядку письмового провадження.

Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: у суду апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

В силу дії частини 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи; з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд констатує, що предметом оскарження є судова ухвала, котрою повернуто зустрічну позовну заяву заявникові.

В силу дії пункту 6 частини 1 статті 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно, апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 7 лютого 2023 року по справі має розглядатися судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників сторін (без проведення судового засідання).

При цьому, суд констатує, що згідно частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи; у такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на вищевказане, колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, ухвалила рішення здійснювати розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно, ухвалою суду від 7 лютого 2023 року повідомлено сторін про те, що розгляд справи №902/1414/22 проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до 9 березня 2023 року включно.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційної скаргу слід задоволити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

При цьому, апеляційний господарський суд виходив з наступного.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 4 січня 2023 року, позовну заяву Прокурора про визнання недійсним договору оренди, витребовування майна з чужого незаконного володіння та стягнення грошових коштів - залишено без руху. Встановлено Позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зокрема, в ухвалі Господарського суду Вінницької області від 4 січня 2023 року місцевий господарський суд вказав, що: «з урахуванням того, що, крім наведеної вимоги немайнового характеру та вимоги майнового характеру - витребування нерухомого майна (ціна позову 6 616 883 грн), позивачем також заявлено вимогу про повернення земельної ділянки розміром 1 500 кв.м., при цьому, матеріали справи не містять доказів щодо вартості спірної земельної ділянки, що унеможливлє суд встановити розмір сплати судового збору.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку що позовна заява хоча і містить ціну позову, однак, відсутні належні докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна та відповідно дійсної ціни позову. З урахуванням встановленого, за доводами суду ціна позову не підтверджена документально.

Водночас, позивачем не долучено жодного належного доказу щодо сплати судового збору.

Враховуючи наведене, прокурору необхідно надати звіт про оцінку майна відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", що містить висновки про вартість спірного майна, а саме спірної земельної ділянки та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору, а також кваліфікаційне свідоцтво оцінювача вказати ціну позову щодо вимог майнового характеру та сплатити судовий збір відповідно до ціни заявленого позову, виходячи із заявлених вимог немайнового та трьох вимог майнового характеру».

В той же час ухвалою Господарського суду Вінницької області від 13 січня 2023 року повернуто позовну заяву Прокурору (а. м.о. 28-29).

Приймаючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що в ухвалі суду від 4 січня 2023 року було роз`яснено Прокурору, що крім вимоги немайнового характеру та вимог майнового характеру - витребування нерухомого майна (ціна позову 6 616 883 грн) та стягнення збитків в розмірі 381 712 грн 15 коп., позивачем (прокурором) також заявлено вимогу про повернення земельної ділянки розміром 1 500 кв.м., при цьому, матеріали справи не містять доказів щодо вартості спірної земельної ділянки, що унеможливлює суд встановити розмір сплати судового збору. З огляду на наведене, суд дійшов до висновку що позовна заява хоча і містить ціну позову, однак, відсутні належні докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна та відповідно дійсної ціни позову. З урахуванням встановленого, за доводами суду ціна позову не підтверджена документально. При цьому, в оскаржуваній ухвалі місцевим господарським судом зазначено, що Позивачем не долучено жодного належного доказу щодо сплати судового збору. Тобто прокурором при звернені до суду необхідно сплати судовий збір виходячи із заявленої всієї повної ціни позову.

Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі вказав, що недоліки, які зазначено в ухвалі суду від 4 січня 2023 року, Прокурором в повному обсязі не усунуто, оскільки не надано доказів повної сплати судового збору за три майнових вимоги в розмірі 120 560 грн 99 коп. (з урахуванням визначеної вартості спірного майна) і одну немайнову вимогу в розмірі 2 481 грн.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

У преамбулі цього Закону зазначено, що він визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 2), а позовної заяви немайнового характеру - 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 2).

Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Зі змісту позовної заяви слідує, що Прокурором при зверненні до суду заявлено вимоги майнового та немайнового характеру, а саме:

· про визнання недійсним укладений між Позивачем 2 та Відповідачем договір оренди № 2 від 3 квітня 2018 року, а також додаткові угоди до нього;

· про витребовування у Відповідача нерухомого майна, а саме: лабораторно- випробувальний корпус, інв. 2/11, літери «К», приміщення 2-26, 4-24, загальною площею 53,8 кв. м., будівлі складу РБД, інв. 2/74, літери № 6, приміщення 1-16, площею 228,3 кв. м., будівлі РБД,інв. 2/77, літери № 8, приміщення 1-2, 1-4 - 1-10, загальною площею 865,2 кв. м., складський корпус № 1, інв. 2/87, літери № 10, приміщення 1-10, площею 398.7 кв. м., будівлю прохідної ВОХР, інв. 36 № 12, загальною площею 345,5 кв. м., а також земельну ділянку розміром 1500 кв. м. із метою розміщення злітно-посадкового майданчику, на користь держави в особі Позивача;

· про стягнення з Відповідача грошових коштів, а саме матеріальні збитки у розмірі 381 712 грн 15 коп., на користь держави в особі Позивача.

Відповідно до частини 2 статі 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

В той же час, дослідивши ухвалу Господарського суду Вінницької області про залишення позовної заяви без руху від 4 січня 2023 року, вбачається, що місцевий господарський суд в порушення вимог частини 2 статті 174 ГПК України, лише навів норми діючого законодавства України, котрі регулюють розмір сплати судового збору (статтю 4 Закону України «Про судовий збір»), при цьому, будь-який висновків чи узагальнень щодо точної суми судового збору, котру необхідно було б сплатити при поданні позовної заяви, яка містить як вимогу немайнового характеру так і вимоги майнового характеру (в тому числі котрі містили точну суму позовних вимог, з якої можна було вирахувати точну суму судового бору) дана ухвала не містила.

Місцевий господарський суд в резолютивній частині ухвали Господарського суду Вінницької області про залишення позовної заяви без руху від 4 січня 2023 року, підсумовуючи усе зазначене в даній ухвалі лише вказав: встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Частиною 2 статтею 163 ГПК України визначено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з: поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Чинним процесуальним законодавством не зобов`язано позивача проводити актуалізацію ринкової вартості майна, що є предметом позову з урахуванням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» на стадії подання позовної заяви.

З огляду на положення частини 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір» та частини 2 статті 163 ГПК України, якщо ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, необхідно здійснити розгляд справи по суті та встановити ціну позову при розгляді справи і розподілити судові витрати за результатами такого розгляду відповідно до статті 129 ГПК України.

Аналогічні правові позиції наведені в постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №918/188/21, від 28 квітня 2022 року по справі № 910/15316/21.

Із доказів долучених до матеріалів справи вбачається, що Прокурором при поданні позовної заяви за вих. № 7/3325 від 29 грудня 2022 року долучено платіжне доручення №1853 від 20 грудня 2022 року -доказ сплати судового збору на суму 104 978 грн 93 коп. ( додаток № 162 до позову).

При цьому, дослідивши позовну заяву вбачається, що розраховуючи на суму понесених судових витрат Прокурор зазначає, що зважаючи на загальну ринкову вартість нерухомого майна яке підлягає витрубуванню, а саме: 6616883 грн, сума зазначеної вимоги становить 99253 грн 25 коп., тобто 1,5 відсотка ціни позову. Крім того, ураховуючи завдані збитки інтересам держави, які підлягають стягненню, а саме 381712 гн 15 коп. сума упущеної вимоги становить 5725 грн 68 коп., тобто 1,5 відсотка ціни позову. Тобто, загальна сума усіх вимог, становить 104978 грн 93 коп.. Ураховуючи викладене сума понесених судових витрат у зв`язку з розглядом справи становить 104978 грн 93 коп..

Відповідно, Прокурором при поданні позовної заяви було долучено платіжне доручення №1853 від 20 грудня 2022 року, як доказ сплати судового збору на суму 104 978 грн 93 коп. (додаток № 162 до позову)

Отримавши ухвалу Господарського суду Вінницької області від 4 січня 2023 року по справі № 902/1414/22 про залишення позову без руху, на виконання вимог викладених у вказаній ухвалі, Прокурором додатково сплачено 15 582 грн 07 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 11 від 9 січня 2023 року, який направлено до Господарського суду Вінницької області 11 січня 2023 року(внутрішній номер 250655880). Також, Прокурором долучено до матеріалів справи довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 4 січня 2023 року (а.м.о. 20).

Відповідно, враховуючи зміст мотивувальної частини та резолютивної частини ухвалу Господарського суду Вінницької області від 4 січня 2023 року по справі № 902/1414/22 про залишення позову без руху (котра не містить саме вимоги сплатити судовий збір за немайнову вимогу у певному розмірі, а лише містить посилання на норми, що регулють визначення цієї суми), а містить виключно посилання на те, як Прокурор має визначити суму судового збору за майнові вимоги, то апеляційний господарський суд враховуючи вищевказані недоліки ухвали місцевого господарського суду, та діючи в правому полі дії частини 2 статі 174 ГПК України, з даних доказів слідує, що Прокурор виконав вимоги ухвали Господарського суду Вінницької області про залишення позову без руху, доплативши судовий збір та долучивши доказ оцінки вартості земельної ділянки.

З даного вбачається, що суд першої інстанції не вказавши в своїй ухвалі чіткої вимоги щодо сплати судового збору за немайнову вимогу, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 4 січня 2023 року, по суті безпідставно повернув апеляційну скаргу оскаржуваною ухвалою від 13 січня 2023 року, адже з огляду на даний недолік ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд повернув позовну заяву за несплату судового збору (зокре, немайнову вимогу), що не вимагалося судом в даній ухвалі.

При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що норми діючого Господарського процесуального кодексу України не наділять суди процесуальним правом встановлювати нові недоліки, після винесення ухвали про залишення позовної заяви без руху, оскільки, таке право, щодо встановлення усіх недоліків позовної заяви, повинно реалізовуватися на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження чи залишення позовної заяви без руху (разово).

Відтак, враховуючи усе вищеописане в даній судовій постанові колегія суддів дійшла до висновку, що якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З урахуванням наведених Прокурором аргументів та наданих доказів сплати судового збору, а також враховуючи зміст ухвали місцевого господарського суду щодо залишення позовної заяви без руху та повернення позовонї заяви по даній справі, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість та підставність апеляційної скарги, поданої Прокурором, та скасовує ухвалу Господарського суду Вінницької області від 13 січня 2023 року.

За таких обставин апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про повернення позовної заяви Прокурору саме на підставі невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху на підставі частини частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, наявні підстави, передбачені статтею 280 Господарського процесуального кодексу України, для скасування ухвали місцевого господарського суду від 13 січня 2023 року по справі №902/1414/22 та направлення справи для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

У зв`язку із скасуванням ухвали місцевого господарського суду з підстав, зазначених у частині 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду справи.

Керуючись статтями 129, 270, 269-276, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 13 січня 2023 року по справі №902/1414/22 - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 13 січня 2023 року по справі №902/1414/22 - скасувати.

3. Справу №902/1414/22 направити до Господарського суду Вінницької області для вирішення питання про відкриття провадження по справі №902/1414/22.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

6. Матеріали оскарження по справі №902/1414/22 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.