ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 р. Справа № 917/1129/22

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою В.о. керівника Полтавської окружної прокуратури, вул. Ляхова, 1, м. Полтава, 36000, в інтересах держави в особі уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Державної екологічної інспекції Центрального округу, вул. Коцюбинського, 6, м. Полтава, 36039,

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029,

про відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища

ВСТАНОВИВ:

В.о. керівника Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави в особі уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Державної екологічної інспекції Центрального округу звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою № 55-114-1202вих-22 від 16.09.2022 року (вх. № 1225/22 від 16.09.2022 року) до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про стягнення шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 15 776,28 грн.

Позовну заяву обгрунтовано тим, що у зв`язку з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, заподіяних внаслідок наднормового скиду забруднюючих речовин у водні об`єкти із стічними водами, відповідачем завдані державі збитки в розмірі 15 776,28 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2022 року матеріали передані судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі № 917/1129/22 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (вх. № 8763 від 24.10.2022 року) ухвалу господарського суду Полтавської області вручено відповідачу 18.10.2022 року, проте, останній наданими йому процесуальними правами не скористався, відзив на позов чи то будь-яких заяв та клопотань не надав.

Згідно ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

За приписами частини третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з положеннями частин 3 та 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно зі ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Однією з підстав для представництва прокурора є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на встановлене порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Бездіяльність компетентного органу (суб`єкта владних повноважень) слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 06.07.2021 року у справі № 922/3025/20 виклав правовий висновок про те, що суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У рішенні від 05.06.2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; зазначене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення відповідного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

При цьому суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 19.08.2020 року у справі № 923/787/18, від 20.01.2021 року у справі № 927/468/20, від 25.08.2020 року у справі № 910/12285/18, а також Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 року № 275 (далі - Положення № 275), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 7 зазначеного Положення № 275 Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12.02.2021 року № 59 (далі - Положення № 59), Державна екологічна інспекція Центрального округу (далі - Інспекція) є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекція) та їй підпорядковується.

Системний аналіз пунктів 6-10 Положення № 59 дає підстави для висновку, що Інспекція наділена повноваженнями щодо:

- звернення до суду із позовом щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища;

- складення протоколів про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках, передбачених законом;

- пред`явлення претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.

- досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.

Отже, Державна екологічна інспекція Центрального округу в цьому випадку є органом, уповноваженим державою здійснювати функції державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, зокрема, на території Полтавської області та наділена повноваженнями щодо звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції.

11.08.2022 року прокурор надіслав начальнику Державної екологічної інспекції Центрального округу повідомлення за № 55-114-10073 вих.22, в якому керуючись ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" запропонував звернутися до суду з позовом до ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" про відшкодування шкоди завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Державна екологічна інспекція Центрального округу листом від 18.08.2022 року повідомила прокурора про неможливість звернення до суду з позовом у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору через ведення в країні воєнного стану та секвестру бюджету по всім напрямкам. З огляду на що, посилаючись на ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", просила прокурора вирішити питання представництва в суді інтересів держави з позовом щодо стягнення з ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" суми нарахованих збитків.

14.09.2022 року прокурор направив на адресу Державної екологічної інспекції Центрального округу повідомлення за № 55-114-11961 вих-22, в якому, в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомив про представництва інтересів Державної екологічної інспекції Центрального округу та внесення позовної заяви до ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" про відшкодування шкоди завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Отже, прокурором дотримано вимоги положення статті 23 Закону України "Про прокуратуру", оскільки прокуратура, встановивши наявність порушень вимог закону, повідомила про намір звернутись до суду, а зовнішня форма поведінки Державної екологічної інспекції Центрального округу при цьому полягає у нездійсненні подання позову про відшкодування збитків на користь держави. Тобто інспекцією не вчинено дії, віднесені до її компетенції, які є необхідними.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 06.07.2021 року у справі № 922/3025/20 про те, що незалежно від того, чи відповідають дійсності доводи позивача про неможливість самостійно звернутись до суду з відповідним позовом через відсутність коштів для сплати судового збору, сам факт не звернення до суду Державною екологічною інспекцією з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, свідчить про те, що Державна екологічна інспекція неналежно виконує свої повноваження щодо заподіяного державі матеріального збитку, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави щодо забезпечення функціонування вищого навчального закладу та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 16 Конституції України, забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Водночас, положеннями пункту 6) частини першої статті 92 Конституції визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки визначаються виключно законами України.

Відповідно до пункту а) частини першої статті 3 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" одним з основних принципів охорони навколишнього природного середовища є пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов`язковість додержання екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності.

Отже, закріплений обов`язок держави забезпечувати екологічну безпеку і підтримувати екологічну рівновагу на території України у взаємозв`язку з закріпленим в законі принципом щодо обов`язковість додержання екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності дає підстави для висновку про наявність прямого державного інтересу у забезпеченні реалізації зазначених положень. З метою мінімізації ризиків та зменшення негативних наслідків від недотримання зазначених положень, державні органи повинні діяти у найкоротші строки, оскільки порушення вимог екологічної безпеки може призвести до некерованих незворотних наслідків.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором обгрунтовано представництво в суді інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу.

Як зазначає позивач у позовній заяві, Держекоінспекцією Центрального округу у період часу з 09.03.2021 року до 22.03.2021 року під час здійснення державного нагляду (контролю) щодо додержання ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, який проводився відповідно до Наказу Держекоінспекції Центрального округу від 01.03.2021 року за № 06-27/116, згідно направлення Держекоінспекції Центрального округу № 06-28/111.

За результатами проведення вказаного заходу Інспекцією виявлено перевищення гранично допустимої концентрації забруднюючих речовин, скидання яких нормується та перевищення лімітів використання води, що свідчить про недоотримання умов дозволу на спеціальне водокористування. Державної екологічної інспекції Центрального округу було складено відповідний Акт № 06-28/111 від 22.03.2021 року.

Крім того, в ході перевірки проведено інструментально-лабораторний контроль за дотриманням нормативів затверджених гранично допустимих концентрацій показників складу та властивостей зворотних вод, а саме: відібрані проби стічної води після очисних споруд випуск № 1, випуск № 2 (Акт № 03- 21/П від 18.03.2021 року, Акт № 04-21/П від 18.03.2021 року).

У відповідності до протоколів вимірювання, показників складу та властивостей проб вод від 22.03.2021 року за № 04-2021/П та від 22.03.2021 року за № 03- 2021/П, складених відділом інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції Центрального округу, у випусках № 1 та № 2 виявлено перевищення у водах вмісту завислих речовин, азоту амонійного, ХСК, та нітратів.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної у період часу з 09.03.2021 року до 22.03.2021 року в діяльності ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод", приписом від 26.03.2021 року за №7/02/3-23 зобов`язано відповідача постійно дотримуватися умов дозволу на спеціальне водокористування, а саме: здійснювати скид поверхневих стічних вод без перевищення ДГК забруднюючих речовин та не перевищувати ліміт використання води.

Припис від 26.03.2021 року прийнято до виконання т.в.о. директора ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" - Пороскуном О.М.

В подальшому, Держекоінспекцією Центрального округу у період з 01.06.2021 року до 14.06.2021 року проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо перевірки виконання ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" зазначеного припису.

Вказаний захід державного нагляду (контролю) здійснювався на виконання Наказу Держекоінспекції Центрального округу від 27.05.2021 року за № 06-27/415, відповідно до Направлення Держекоінспекції Центрального округу від 27.05.2021 року за № 06-28/403.

За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо перевірки виконання ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" припису від 26.03.2021 року, здійсненого у період часу з 01.06.2021 року до 14.06.2021 року, установлено, що відповідач продовжує здійснення діяльності, виявленої у ході перевірки з 09.03.2021 року до 22.03.2021 року, що суперечить умовам дозволу на спеціальне водокористування.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної у період часу з 01.06.2021 року до 14.06.2021 року в діяльності ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод", приписом від 18.06.2021 року за № 23/02/3-23 відповідача повторно зобов`язано постійно дотримуватися умов дозволу на спеціальне водокористування, а саме: здійснювати скид поверхневих стічних вод без перевищення гранично допустимої концентрації забруднюючих речовин.

За наслідками проведеної перевірки, Держекоінспекцією Центрального округу здійснено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних відповідачем державі в наслідок наднормового скиду забруднюючих речовин у водні об`єкти із стічними водами та збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів з боку ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування).

Розрахунок розміру відшкодування збитків здійснювався відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 14.08.2009 року за № 767/16783 (далі - Методика).

Загальний розмір відшкодування збитків, заподіяних з боку ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" державі, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) складає 49,62 грн.

Загальний розмір відшкодування збитків, заподіяних відповідачем державі внаслідок наднормового скиду забруднюючих речовин у водні об`єкти із стічними водами складає 15 776,28 грн.

З метою вирішення питання про добровільну сплату заподіяних державі збитків, заподіяних самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) Державна екологічна інспекція Центрального округу 21.04.2021 року надіслала ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" претензію № 78/07-17/2021 з відповідною пропозицією.

У відповідь на претензію ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" листом № 12/16-002590 від 02.06.2021 року повідомив Інспекцію про сплату грошових коштів у розмірі 49,62 грн., відповідно до платіжного доручення № 818002 від 02.06.2021 року.

07.06.2021 року Державна екологічна інспекція Центрального округу направила на адресу відповідача претензію № 110/07-17/2021 з вимогою сплатити завдані державі збитки, заподіяних внаслідок наднормового скиду забруднюючих речовин у водні об`єкти із стічними водами, в розмірі 15 776,28 грн.

Проте, відповідач на претензію жодним чином не відреагував, кошти в розмірі 15 776,28 грн. у добровільному порядку не сплатив.

Викладені обставини стали підставою звернення В.о. керівника Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави в особі уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Державної екологічної інспекції Центрального округу до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 15 776,28 грн.

При винесенні рішення судом враховано наступне.

Згідно зі ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

За ст. ст. 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (п. 9 ч. 1 ст. 44, ст. 49 Водного кодексу України).

При цьому, відповідно до ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані, зокрема:

- економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод;

- використовувати воду (водні об`єкти) відповідно до цілей та умов їх надання;

- дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території;

- не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам, а також заподіяння шкоди господарським об`єктам та об`єктам навколишнього природного середовища.

За приписами ч. 1 ст. 70 Водного кодексу України скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Водокористувачі зобов`язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань та за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи (п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 70 цього кодексу).

Судом встановлено, що 27.03.2018 року ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" отримав дозвіл № 198/ПЛ/49д-18 на спеціальне водокористування, яким визначено ліміти використання води та ліміти скидання забруднюючих речовин (гранично допустимі скиди (ГДС) та фактичні скиди речовин із зворотними (стічними) водами у поверхневі водні об`єкти, окремо для кожного водовипуску).

При цьому, Актами від 22.03.2021 року та від 14.06.2021 року підтверджено перевищення відповідачем лімітів, визначених вищезазначеним дозволом.

За приписами статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Разом з тим, згідно зі ст. 11 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідач визнав факт порушення в його діях вимог природоохоронного законодавства, оскільки акти від 22.03.2021 року та від 14.06.2021 року т.в.о директора ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" - Пороскуном О.М. підписані, при цьому оскаржені не були, відповідні адміністративні стягнення сплачені у повному обсязі, що підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення від 18.03.2021 року за № 004919, від 17.03.2021 року за № 004916, від 15.03.2021 року за № 004914, від 11.06.2021 року за № 01253 та постановами про накладення адміністративних стягнень від 18.03.2021 року за № 34/02/3-24, від 17.03.2021 року за № 31/02/3-24, від 15.03.2021 року за № 28/02/3-24, від 11.06.2021 року за № 94/02/3-24, чеками від 24.03.2021 року та квитанцією від 26.07.2021 року.

Відповідно до ст.ст. 13, 16 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

Згідно ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка полягає у наднормовому скиду забруднюючих речовин у водні об`єкти із стічними водами, що підтверджується протоколами вимірювання, показників складу та властивостей проб вод № 03-2021/П від 22.03.2021 року та №04-2021/П від 22.03.2021 року, а також розрахунком загального розміру збитків; здійсненого відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в наслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 767/16783 від 14.08.2009 року; причинний зв`язок, що виражений у заподіянні зазначеної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача; вина відповідача, виражена у наднормовому скиду забруднюючих речовин у водні об`єкти із стічними водами.

На дату розгляду справи у суду відсутні належні та допустимі докази відшкодування відповідачем заподіяних державі збитків, внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у розмірі 15 776,28 грн.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені частково, тому суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029, ) шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 15 776,28 грн. на користь Полтавської об`єднаної територіальної громади (отримувач: ГУК у Полт. Обл./тг м. Полтава/24062100, код ЄДРПОУ отримувача: 37959255, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку: UA0016712, код бюджетної кваліфікації: 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності»).

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029, ) на користь Полтавської обласної прокуратури (м. Полтава, вул. 1100 - річчя Полтави, ), сплачений судовий збір за подачу позову у сумі 2 481,00 грн. (банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, номер рахунку: UA0006160, код класифікації видатків бюджету - 2800).

Видати накази після набрання цим рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С. М.