ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"06" березня 2023 р. Справа № 902/1076/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі судді Грязнова В.В. розгля-нувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Лошадкіної В.О. про відвід колегії судді, у складі: головуючої судді Філіпової Т.Л., судді Олексюк Г.Є. та судді Василишина А.Р. від розгляду у справі №902/1076/21

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.10.2022, повний текст якого складено 04.11.2022, у справі №902/1076/21 ( суддя Нешик О.С.)

за позовом ОСОБА_1 , м.Київ

до 1. ОСОБА_3 , м.Вінниця

2. Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", м.Київ

3. Приватного акціонерного товариства "Вінницький універмаг", м.Вінниця

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фондова компанія "Торговець

цінними паперами "Реєстр-Консалтинг", м.Вінниця

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

- ОСОБА_2

про витребування із чужого незаконного володіння простих бездокументарних

іменних акцій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.10.2022 у справі №902/ 1076/21 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", Приватного акціонерного товариства "Вінницький універмаг", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фондова компанія "Торговець цінними паперами "Реєстр-Консалтинг", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування із чужого незаконного володіння простих бездокументарних іменних акцій та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -димирівна подали скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду, у яких просили скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 14.10.2022 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2022 поновлено строк на подання апеляційної скарги для ОСОБА_3 , відкрито апеляційні провадження у справі №902/196/19, зупинено дію рішення Господарського суду Вінницької області від 14.10.2022 та об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які подані на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.10.2022 у справі №902/1076/21 для спільного розгляду.

27.02.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представ-ника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лошадкіної В.О. надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: головуючої судді Філіпової Т.Л., судді Олексюк Г.Є. та судді Василишина А.Р. від розгляду справи №902/1076/21.

Заява про відвід мотивована тим, що прибувши в судове засідання, призначене на 24 лютого 2023 року, представник ОСОБА_1 дізналась, що того ж дня представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 орієнтовано о 10:00 год. через підсистему «Електронний суд» було подано ряд процесуальних документів, а саме: клопотання про приєднання доказів, клопотання про огляд веб-сайтів та заяву про залишення позовної заяви без розгляду. В судовому засіданні, користуючись процесуальними правами, закріпленими у статтях 42, 56, 61 Господарського процесуального кодексу України, представником позивача було заявлене клопотання про надання достатнього часу для ознайомлення із поданими представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 процесуальними документами з метою подальшого висловлення своїх заперечень проти цих документів (клопотань та заяви) у письмовому вигляду у порядку, передбаченому статтями 169, 170 Господарського процесуального кодексу України.

Також, представник позивача звернула увагу суду на недобросовісну поведінку з боку представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які мали можливість подати ці документи заздалегідь до судового засідання, і тим самим забезпечити можливість іншим учасникам справи ознайомитись із ними та надати свої заперечення, доводи або міркування щодо них. Разом із тим, «доводи» представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу того, що ці документи вже є в матеріалах справи, оскільки вони подані разом із їхніми апеляційними скаргами, і що, на їх думку, представник позивача з ними вже знайома, були спростовані представником позивача тим, що, по-перше, без ознайомлення з поданими представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 документами неможливо встановити ідентичність цих документів з документам, поданим разом із апеляційними скаргами, по-друге, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою від 27.12.2022 відмовив у прийняті документів, поданих разом із апеляційними скаргами з причини пропуску строку на їх подання, по-третє, у разі подання документа, примірник якого вже підшито (долучено) до матеріалів справи, за усним розпорядженням судді цей документ повинен бути повернутий особі, яка подала цей документ, без реєстрації (абзац другий пункту 2 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, що затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 №814).

Колегія судів, у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Олексюк Г.Є., заслухавши думку всіх учасників судового процесу, відмовила у задоволенні клопотання представника позивача і продовжила розгляд апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Такими своїми діями колегія суддів позбавила представника позивача реалізації процесуальних прав, передбачених статтями 42, 56, 61 Господарського процесуаль-ного кодексу України, зокрема, права на ознайомлення із матеріалами справи, права на висловлення своїх заперечень з приводу поданих представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 документів тощо. Окрім того, такими своїми діями колегія суддів позбавила представника позивача можливості ефективно здійснювати представництво інтересів мого клієнта - ОСОБА_1 . Також, колегія суддів не забезпечила рівності у користуванні процесуальними правами з протилежною стороною, що передбачено принципами господарського судочинства, зокрема, принципами рівності та змагальності сторін. Слід також зазначити, що колегія суддів долучила повторно примірники документів, які вже перебували в матеріалах справи, а повинна була відмовити як в їх реєстрації, так і прийняті.

Поєднання цих різних факторів, на думку заявника, викликають сумніви щодо незалежності та безсторонності колегії суддів, оскільки, ключовим питанням є питання довіри, відтак, представник позивача вважає, що колегію суддів необхідно відвести від розгляду цієї справи.

Для розгляду заяви про відвід колегії суддів у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Олексюк Г.Є. від розгляду справи №902/1076/21 автоматизо-ваною системою документообігу суду визначено суддю Грязнова В.В.

Розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лошадкіної В.О. про відвід колегії суддів у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Олексюк Г.Є. від розгляду справи №902/1076/21- суддя Грязнов В.В. не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду чи судді-члену колегії на підставі особистих переконань і поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст.38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35 і 36 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотиво-ваним.

Згідно з п.5 ч.1 ст.35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 3 ст.38 ГПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Само-відвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Апеляційний господарський суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Із аналізу поданої представником Продивуса В.С. заяви про відвід колегії суддів вбачається, що зазначаючи про неупередженість та не об`єктивність суддів, заявник посилається на незгоду з процесуальними рішеннями суддів, внаслідок яких, на думку заявника, йому не вистачило часу для повного ознайомлення з матеріалами справи та вироблення правової позиції стосовно захисту.

Відповідно до п.1 ч.7 ст.56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/ 02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно установлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту уперед-женість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N255, пп.28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/ 96, п.42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява №73797/01, п.119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10.06.1996 у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п.32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасі-лор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п.62, ECHR 2006-XIII).

Суд приймає до уваги, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторон-ність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Також, щодо посилань заявника на неупереджене та необ`єктивне ставлення колегії суддів, суд виходить з того, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2006, справа "Білуха проти України").

Частиною 4 ст.35 ГПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу судді. Крім того, у випадку незгоди учасника судового процесу з відповідними діями суду останній не позбавлений права на оскарження відповідного судового рішення у встановленому законом порядку.

Крім того, суддя звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, що від моменту подачі заяви про відвід 27.02.2023 до моменту розгляду цієї заяви, представник Продивуса В.С. виявила бажання ознайомитися з матеріалами справи, що свідчить про бажання заявника лише відвести від розгляду колегію суддів з особистих мотивів.

Апеляційний суд звертає увагу, що заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували таке упереджене ставлення, а викладені у заяві доводи ґрунтуються виключно на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу будь-якого судового акту, у тому числі й прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід суддів.

Враховуючи викладене доводи заявника безпідставні та необґрунтовані, а тому не можуть бути підставою для відводу колегії суддів у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Олексюк Г.Є. від розгляду справи №902/1076/21.

Враховуючи викладені вище приписи чинного законодавства, якими унормовані підстави для відводу судді, необхідно зазначити, що наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Лошадкіною В.О. в заяві про відвід суддів обставини та доводи в її обґрунтування базуються на припущеннях, не підтверджені належними і допустимими доказами та не є підставою для відводу колегії суддів в розумінні ст.ст. 35, 36 ГПК України, а тому така заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 35, 36, 39, 42, 234, 235 ГПК України, Господарського процесу-ального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити представнику ОСОБА_1 - адвокату Лошадкіній Валерії Олександрівні у задоволенні заяви про відвід від розгляду справи №902/1076/21 колегії суддів у складі: головуючої судді Філіпової Т.Л., судді Олексюк Г.Є. та судді Василишина А.Р.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Грязнов В.В.