ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"22" лютого 2023 р. м. Одеса Справа № 916/3303/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши справу
про стягнення 176289,47 грн.
Позивач Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія Сабсоіл" про стягнення 176289,47 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору поставки від 09.08.2021 в частині поставки товару - дизельного палива.
Ухвалою від 13.12.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
У встановлений господарським судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про що подано відповідні докази.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.12.2022 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, запропоновано сторонам надати заяви по суті справи.
Ухвала про відкриття провадження у справі, направлена відповідачу за адресою, відомості щодо якої містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою.

Суд враховує, що відповідно до п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

За наведеного суд констатує, що судом було вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у встановлений судом строк.

Разом з тим, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із ч.2 ст.178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, розгляд справи проводився за наявними матеріалами.

У відповідності до ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України, у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія Сабсоіл" про стягнення 176289,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору поставки від 09.08.2021 в частині поставки товару - дизельного палива.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що 09.08.2021 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія Сабсоіл" (Постачальник) було укладено Договір поставки №48-В-АМПУ-21, за умовами якого відповідач зобов`язався поставити позивачу у визначений строк дизельне пальне.

Проте відповідач свої зобов`язання не виконав, у встановлений строк обумовлену кількість палива не поставив, у зв`язку з чим за неналежне виконання відповідачем умов договору поставки позивачем нараховано останньому штраф та пеню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, 09.08.2021 Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (Покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія Сабсоіл" (Постачальник) уклали договір поставки №48-В-АМПУ-21 (далі- договір) (а.с.11-21).

Згідно з п.1.1 зазначеного договору, постачальник зобов`язується поставляти покупцю товар: за кодом ДК 021:20-9 "Нафта і дистиляти" (Дизельне паливо наливом), а покупець прийняти і оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.1.2 договору, найменування, кількість та ціна на товар, що поставляється згідно з цим договором, визначені у специфікації (додаток № 1 до цього договору), яка є невід`ємною частиною цього договору.

За п.1.4 договору, покупець розподіляє кількість товару, зазначену у специфікації, між відокремленими підрозділами (філіями) покупця, перелік яких визначений у додатку № 2 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору, в межах загальної кількості відповідного найменування товару, шляхом зазначення у замовленні (додаток № 3 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору) кількості товару, необхідної до постачання.

Згідно з п.3.1 договору, ціна цього договору становить 17567564,04 грн. без ПДВ, крім того, ПДВ складає 3513512,81 грн., разом ціна цього договору становить 21081076,85 грн. з ПДВ. Ціна за одиницю товару зазначена у специфікації (додаток № 1).

Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 зазначеного договору, поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлень покупця, отриманих постачальником протягом строку дії цього договору. Місця та спосіб поставки товару: регіони України на умовах поставки DDP (Інкотермс-2010), за адресами згідно з додатком №3 до цього договору.

Згідно з пп.5.6.1 п.5.6 договору, поставка товару здійснюється окремими партіями протягом 4 робочих днів з дати отримання постачальником замовлення на відповідну партію товару. Мінімальна партія товару, на яку оформлюється замовлення, складає 1000 кг, за виключенням оформлення замовлення на залишок товару за договором. Замовлення на партію товару надається уповноваженою особою покупця, визначеною відповідно до пункту 5.3 цього договору. Замовлення на партію товару повинно містити: найменування, кількість та місце поставки (відповідно до п.5.2 цього договору), технічні вимоги до поставки та спосіб поставки (автоцистерна), сезонність, тощо товару, що поставляється, та може надаватися покупцем електронною поштою та/або з подальшим надсиланням оригіналу замовлення поштою. Датою отримання замовлення постачальником вважається дата відправлення покупцем замовлення електронною поштою.

За умовами п.п..6.2.8. п. 6.2. договору, покупець має право вимагати сплати штрафних санкцій у разі невиконання або неналежного виконання постачальником зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п.п. 6.3.4. п.6.3 договору, постачальник зобов`язаний сплатити штрафні санкції, відшкодувати збитки в разі невиконання або неналежного виконання ним зобов`язань за цим договором за письмовою вимогою покупця.

За змістом пп.7.2.2 п.7.2 договору, за порушення строку поставки товару, встановленого в пп.5.6.1. п. 5.6. цього договору, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками, якщо такі є, у випадках передбачених чинним законодавством України, і діє до 15.11.2021 включно, а в частині здійснення розрахунків покупцем за поставлений товар - до повного виконання зобов`язань.

Згідно з п.11.3, всі права та обов`язки покупця (в тому числі проведення розрахунків, підписання первинних документів та ведення бухгалтерського обліку, прийняття товару (партії товару) за кількістю і якістю тощо) здійснюється філіями покупця.

За умовами п. 11.6. договору, будь-які повідомлення, які направляються факсом та/або електронною поштою покупцем та/або постачальником, мають юридичну силу. Належним підтвердженням направлення документу та його отримання будь-якою із сторін є звичайне технічне підтвердження відповідного обладнання покупця чи постачальника про відправлення документу: звіт факсимільного апарату, звіт серверу про відправлення електронного повідомлення, тощо.

Відповідно до п.14.1-14.4 зазначеного договору, невід`ємною частиною цього договору є специфікація (додаток № 1 до цього договору), відокремлені підрозділи (філії) покупця (додаток № 2 до цього договору), перелік місць та способів поставки товару (додаток № 3 до цього договору) та форма замовлення (додаток № 4 до цього договору).

Як вбачається зі специфікації (додаток № 1 до договору № 48-В-АМПУ-21 від 09.08.2021), сторони, зокрема, визначили найменування: Дизельне паливо (зимове/літнє), кількість: 731068 кг, ціну товару: 17567564,04 грн. та ПДВ: 3513512,81 грн. (а.с.22).

Згідно з додатком №2 до договору, відокремленим підрозділом покупця, крім іншого, є Чорноморська філія ДП "АМПУ" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (68001, Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Праці, буд.6) (а.с.23-24).

Відповідно до додатку №3 до договору, місцем поставки (передачі) товару, зокрема, є: 68001, Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Праці, буд.6, причали, які знаходяться на території морського порту Чорноморськ (а.с.25-27).

Додатком №4 до договору сторони затвердили примірну форму замовлення (а.с.28).

15.09.2021 ДП "АМПУ" супровідним листом за №3175/10-02-01/Вих направило на електронну пошту ТОВ "Сервісна компанія Сабсоіл" (, ) замовлення на поставку партії товару філії ДП "АМПУ", відповідно до якого постачальник зобов`язаний був протягом 4 (чотирьох) робочих днів поставити до Чорноморської філії ДП "АМПУ" (68001, Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Праці, буд.6) дизельне паливо у кількості 24260 кг (а.с.29-31).

Таким чином, у відповідності до умов договору та за твердженнями позивача, граничним терміном поставки замовленого товару постачальником визначено 21.09.2021.

Проте, постачальник, в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав, товар не поставив.

Пунктом 7.2.2. договору передбачено, що за порушення строку поставки товару, встановленого в пп.5.6.1. п 5.6. цього договору, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) % вказаної вартості.

Відповідно до положень п.6.2.8 договору, покупець має право вимагати сплати штрафних санкцій у разі невиконання або неналежного виконання постачальником зобов`язань за цим договором.

Згідно п.6.3.4 договору, постачальник зобов`язаний сплатити штрафні санкції і відшкодувати збитки в разі невиконання, або неналежного виконання ним зобов`язань за цим договором за письмовою вимогою покупця.

08.11.2021 позивач направив на юридичну адресу постачальника, зазначену в договорі, претензію №3155/15-03-07/Вих від 08.11.2022, у якій виклав вимогу щодо сплати нарахованої пені за порушення строків поставки товару за вказаним договором (а.с.32-34).

17.11.2021 означена претензія була отримана TOB "Сервісна компанія Сабсоіл", що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.35).

Проте, нарахована позивачем пеня не сплачена відповідачем, що і зумовило звернення позивача до суду із даним позовом, відповідно до якого останній просить стягнути з TOB "Сервісна компанія Сабсоіл" пеню у розмірі 127320,17 грн. та штраф у розмірі 48969,30 грн. за порушення строків поставки товару за Договором поставки №48-В-АМПУ-21 від 09.08.2021.

Відповідно до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

За приписами ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Такий обов`язок продавець має виконати у строк, встановлений договором, що передбачено ч.1 ст.663 ЦК України, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 ЦК України.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Водночас, відповідач у даній справі не виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару у встановлений строк, протилежного суду не доведено.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині своєчасної поставки товару позивач просить стягнути з останнього 12732017 грн. пені та 48969,30 грн. штрафу.

В силу ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, ч.1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.216, ч.1 ст.218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч.2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У зв`язку із порушенням умов договору в частині своєчасної поставки товару позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 127320,17 грн. за період з 22.09.2021 по 22.03.2022 та штраф в розмірі 7% від суми непоставленого товару, що складає 48969,30 грн.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

При здійсненні перевірки розрахунку заявленої позивачем до стягнення суми пені та штрафу суд враховує, що відповідно до Замовлення від 15.09.2021 та з урахуванням Специфікаї до договору (додаток №1) відповідач мав поставити позивачу 24260 кг дизельного палива на загальну суму 699561,36 грн. з ПДВ.

Суд також враховує викладені в договорі умови (п.5.6.1 п.5.6 договору) щодо здійснення поставки товару постачальником протягом 4 робочих днів з дати отримання постачальником замовлення, а також факт надіслання замовлення (від 15.09.2021 №3175/10-02-01/Вих) 15.09.2021 електронною поштою (за умовами п. 11.6 договору). Отже, визначаючи момент настання у відповідача обов`язку з поставки товару, з урахуванням обізнаності відповідача про замовлення від 15.09.2021 № 3175/10-02-01/Вих, суд вказує, що обов`язок відповідача з поставки товару настав 21.09.2021 року.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу, наведений у позовній заяві (а.с.3), суд встановив його вірність та обґрунтованість.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ст.16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

В даному випадку позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, який відповідає тим, що передбачені законодавством, та забезпечить відновлення порушеного права позивача.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статті 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так під час розгляду справи судом встановлена обставина неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору на постачання товару від 09.08.2021 №48-В-АМПУ-21, а саме порушення строків поставки товару.

При цьому, відсутність спірної суми заборгованості відповідач не спростував, доказів, які б підтверджували факт виконання поставки товару у встановлені договором строки або пояснень/доказів щодо неможливості виконання цього зобов`язання з поважних причин не надав.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, нормативно та документально доведеним, та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Так з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія Сабсоіл" на користь позивача Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Чорноморська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) підлягає стягненню пеня в сумі 127320,17 грн. та штраф в сумі 48969,30 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приймаючи до уваги задоволення судом в повному обсязі позовних вимог позивача, судовий збір в сумі 2644,34 грн. слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія Сабсоіл" (, 43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Лідавська, буд. 2) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) в особі, якою є Чорноморська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (код ВП філії 38728418, 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6) - пеню в сумі 127320 (сто двадцять сім тисяч триста двадцять) грн. 17 коп., штраф в сумі 48969 (сорок вісім тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 30 коп., судовий збір в сумі 2644 (дві тисячі шістсот сорок чотири) грн. 34 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.Б. Сулімовська

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено і підписано 22.02.2023.