РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2023Справа № 910/10670/22

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
доФізичної особи-підприємця Князєвої Оксани Володимирівни
простягнення 49116,76 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Князєвої Оксани Володимирівни 49116,76 грн, з яких 6540,81 грн 3% річних та 42575,95 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2010 у справі №3/13 про стягнення заборгованості за договором №218 про передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва від 04.05.2007 на загальну суму 19609,11 грн, право вимоги за якою набуто позивачем за результатами електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-00006-1 від 27.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 на підставі ст.174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2022, судом відкрито провадження у справі №910/10670/22, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; позивачу - строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом із повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2010 по справі №3/13 позов Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі філіалу "Теплові розподільчі мережі" до Суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Князєвої Оксани Володимирівни задоволено повністю, виселено відповідача з нежитлового приміщення загальною площею 101,65 кв.м, розташованого на І поверсі будинку №79Б на проспекті Маяковського та передати зазначені приміщення за актом приймання-передачі Акціонерній енергопостачальній компанії "Київенерго" в особі філіалу "Теплові розподільчі мережі Київенерго", стягнуто з Суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Князєвої Оксани Володимирівни на користь Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі філіалу "Теплові розподільчі мережі" 18700,00 грн основного боргу, 794,54 грн пені, 114,35 грн - 3% річних, 281,09 грн витрат по сплаті держмита та 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

11.02.2010 на виконання вказаного рішення судом видано відповідний наказ.

Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 12.09.2016 відкрито виконавче провадження №52037272 про примусове виконання наказу №3/13 від 11.02.2010 про стягнення з Суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Князєвої Оксани Володимирівни 20126,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №3/13 замінено у справі позивача та стягувача - Акціонерне товариство "К.Енерго" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс".

Постановою Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 30.09.2021 замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження №52037272 про примусове виконання наказу №3/13 від 11.02.2010.

Постановою Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 06.05.2022 виконавче провадження №52037272 про примусове виконання наказу №3/13 від 11.02.2010 закінчено у зв`язку з його виконанням в повному обсязі.

Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання, яке підтверджене рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2010 у справі №3/13 про стягнення заборгованості за договором №218 про передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва від 04.05.2007 на загальну суму 19609,11 грн, право вимоги за якою набуто позивачем за результатами електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-00006-1 від 27.07.2021, тому позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період з 16.03.2010 року по 30.10.2022 року у розмірі 8947,28 грн. та інфляційні втрати за період з серпня 2010 року по вересень 2022 року у розмірі 76213,59 грн.

За приписами ч.4 ст.75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника заплатити кредиторові певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 5 ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Це положення спрямоване на захист майнового права та інтересу стягувача (кредитора у зобов`язанні), реальне забезпечення виконання зобов`язань та рішень суду. Оскільки у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду та зобов`язання, стягувач (кредитор) зазнає матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та від неправомірного користування належними йому до сплати коштами.

Таким чином, застосування ст.625 Цивільного кодексу України після винесення рішення суду, спонукає боржника виконати таке рішення, адже сума коштів, що підлягає до стягнення продовжує зростати до моменту фактичного виконання рішення суду і може бути стягнена за бажанням стягувача (кредитора).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2010 по справі №3/13 позов задоволено повністю, зокрема, стягнуто з Суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Князєвої Оксани Володимирівни на користь Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі філіалу "Теплові розподільчі мережі" 18700,00 грн основного боргу, 794,54 грн пені, 114,35 грн - 3% річних, 281,09 грн витрат по сплаті держмита та 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього на загальну суму 20125,98 грн.

За змістом ухвали Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 №3/13, яка набрала законної сили, відповідно до протоколу проведення електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-00006-1 від 27.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" визнано переможцем електронного аукціону за лотом №69, за яким відбувався продаж майна в процедурі банкрутства АТ "К.Енерго", порушеного Господарським судом Донецької області у справі №905/1965/19, право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену документами та/або рішеннями.

За наслідками проведеного аукціону між АТ "К.Енерго" в особі арбітражного керуючого ліквідатора Паркулаб В.Г. та ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 02.08.2021 підписано акт про придбання майна на аукціоні, яким визначено, що на умовах цивільно-правового правочину, котрий укладено сторонами та на підставі протоколу проведення електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-00006-1 від 27.07.2021, продавець передає у власність покупцеві наступний об`єкт продажу банкрута - АТ "К.Енерго":

лот №69 - право вимоги за загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ "К.Енерго" до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-00006-1, в тому числі й оголошення на електронному майданчику через якого покупцем було продано пропозицію - ТОВ "Е-Тендер" () - https://auction.e-tender.ua/#/landLeaseDetails/b39el41f712642cb8a6e461bc08d8327. Підписанням цього акту сторони посвідчили передачу ТОВ "К.Енерго" на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" права грошової вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду, на суму 38940309,12 грн. Деталізація змісту та сутності переданого права грошової вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість АТ "К.Енерго" міститься у додатку №1 до протоколу №5 комітету кредиторів АТ "К.Енерго" від 09.04.2021 (справа №905/1965/19), а також у додатку №1 до цього акту про придбання майна на аукціоні. Актом про придбання майна на аукціоні від 02.08.2021 встановлено, що ціна реалізації майна складає 70927,93 грн. Відповідні кошти було сплачено ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №11815 від 02.08.2021. Додатком №1 до акту про придбання майна на аукціоні №UA-PS-2021-07-16-00006-1 по лоту 69, який відбувся 27.07.2021 зазначено, що ТОВ "К.Енерго" передано ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" права грошової вимоги до Суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Князєвої Оксани Володимирівни за рішенням Господарського суду у справі №3/13.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 №3/13 змінено позивача та стягувача у справі з Акціонерного товариства "К.Енерго" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс".

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2010 у справі №3/13 та ухвала Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №3/13 мають преюдиціальне значення для розгляду справи №910/10670/22.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2010 у справі №3/13, яке набрало законної сили 11.02.2010, було фактично виконано відповідачем у повному обсязі через тривалий період часу з моменту набрання ним законної сили, а саме - 14.02.2022 (згідно виписки банку з рахунку позивача за період з 01.09.2021 по 09.08.2022).

В той же, час у Фізичної особи-підприємця Князєвої Оксани Володимирівни зобов`язання сплатити грошові кошти Акціонерному товариству "К.Енерго" виникло не безпосередньо з рішення суду, а з правочину (договору), зобов`язання за яким були порушені відповідачем. Тобто у первісного кредитора зобов`язання продовжувало існувати безперервно від прострочення грошового зобов`язання і не залежно від судового рішення. Натомість, у позивача право вимоги до боржника виникло виключно з рішення суду, а тому обов`язок боржника щодо оплати присуджених на підставі рішення Господарського суду міста Києва у справі №3/13 від 28.01.2010 коштів по відношенню до позивача виник з набранням вказаним рішенням законної сили, як наслідок, прострочення боржника за грошовим зобов`язанням по відношенню до позивача мало місце з наступного дня після набрання рішенням законної сили, тобто з 12.02.2010.

Як встановлено судом, позивач нараховує 3% річних у період з 11.02.2010 по 13.02.2022 та втрати від інфляції у період з лютого 2010 року по січень 2022 року на загальну суму, яка підлягає стягненню з відповідача за рішенням суду, і включає у наведений розрахунок суму основного боргу, пеню, 3% річних, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суд зазначає, що на суми пені та 3% річних, які за своєю суттю є мірою відповідальності відповідача перед кредитором не можуть бути повторно застосовані санкції у вигляді стягнення 3% річних та втрат від інфляції. Крім того 3% річних та інфляційні втрати не можуть бути нараховані на суму державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки вказані суми не є заборгованістю, яка утворилась внаслідок невиконання боржником зобов`язань за договором. Отже, правомірним є нарахування 3% річних та інфляційних втрат виключно на суму основного боргу. До того ж, позивач при здійсненні розрахунку мав врахувати ті суми проплат, які надійшли від боржника в процесі примусового виконання рішення в рахунок погашення боргу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В той же час суд зауважує, що долучений позивачем до позовної заяви розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є таким, що здійснений без урахування наведеного вище, сум, які стягнуті з відповідача на користь позивача в процесі виконання судового рішення від 28.01.2010 у справі №3/13, а отже є невірним.

На думку суду, саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду підстав, розміру, строку обчислення % річних та інфляційних втрат шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем до стягнення сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення і здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.

З наведених підстав, позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати позивача залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М.Смирнова