ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про відмову у видачі судового наказу в частині вимог

02 березня 2023 року м. Харків Справа № 913/38/23
Провадження №15/913/38/23
Суддя Смола С.В., розглянувши в порядку наказного провадження заяву від 16.02.2023 №16/02-23ПАК
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за договором поставки від 02.09.2019 №45К у сумі 76 000 грн 00 коп., пені за період з 05.02.2022 по 16.02.2023 в сумі 32 336 грн 98 коп., 3% річних за період з 05.02.2022 по 16.02.2023 у сумі 2 423 грн 73 коп., інфляційних втрат за період з березня 2022 року по січень 2023 року в сумі 17 480 грн 00 коп. та судового збору в розмірі 268 грн 40 коп.,
Без повідомлення (виклику) представників сторін
(пеня) сума, яка підлягає стягненню;
(сума боргу) сума простроченого боргу;
(подвійна облікова ставка НБУ) облікова ставка НБУ відповідного періоду помножена на 2;
(кількість днів) кількість днів прострочення у календарному році 365 днів».
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2023 заява передана на розгляд судді Смолі С.В.
Суд зауважує, що наказне провадження є спрощеною формою судового провадження, в межах якого здійснюється розгляд фактично безспірних незначних грошових вимог стягувача до боржника.
(пеня) сума, яка підлягає стягненню;
(сума боргу) сума простроченого боргу;
(подвійна облікова ставка НБУ) облікова ставка НБУ відповідного періоду помножена на 2;
(кількість днів) кількість днів прострочення у календарному році 365 днів»
суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
У свою чергу ч.1 ст.148 ГПК України передбачає, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
В обґрунтування вказаної вимоги стягувач послався на приписи ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», приписами ч.ч.11, 12 якої встановлено, якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
Суд бере до уваги, що відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Тобто зазначаючи в тексті судового рішення про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, суд реалізує своє право, передбачене ч.10 ст.238 ГПК України.
Отже, вимога про зазначення в рішенні про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення за своєю правовою природою є адресованим до суду клопотанням позивача про застосування останнім права, передбаченого ч.10 ст.238 ГПК України, та не є самостійною позовною вимогою чи грошовою вимогою стягувача у наказному провадженні.
Також суд констатує, що Розділ ІІ ГПК України, який регламентує порядок розгляду справ наказного провадження, не містить ані процесуальних норм, які б безпосередньо надавали суду право зазначати у судовому наказі про нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового наказу, ані норм, які б передбачали можливість застосування у наказному провадженні процесуальних приписів, що регулюють процедуру ухвалення рішень у позовному провадженні.
За таких обставин суд уважає, що положення ч.10 ст.238 ГПК України щодо зазначення у судовому рішенні про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення може бути застосоване тільки щодо рішення, постановленого у результаті розгляду справи в позовному провадженні, та не може бути застосоване щодо судового наказу.
При цьому, судому відхиляються посилання стягувача на вищенаведені положення ч.ч.11,12 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вони лише визначають порядок дій виконавця у випадку, якщо у виконавчому документі зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, а не підстави і умови для такого зазначення.
Згідно з ч.2 ст.152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Частиною 3 ст.152 ГПК України передбачено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.
(пеня) сума, яка підлягає стягненню;
(сума боргу) сума простроченого боргу;
(подвійна облікова ставка НБУ) облікова ставка НБУ відповідного періоду помножена на 2;
(кількість днів) кількість днів прострочення у календарному році 365 днів».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.148, 151 153, 232 234 ГПК України, суд

(пеня) сума, яка підлягає стягненню;
(сума боргу) сума простроченого боргу;
(подвійна облікова ставка НБУ) облікова ставка НБУ відповідного періоду помножена на 2;
(кількість днів) кількість днів прострочення у календарному році 365 днів» відмовити.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 02.03.2023 у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Інформацію у справі можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/sud5014.

Суддя Сергій СМОЛА