ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"15" лютого 2023 р. Справа№ 904/857/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників:

від позивача: Кім Г.В.,

від відповідача 1.: Павлюк О.В.,

від відповідача 2: не вийшла на зв`язок,

від відповідача 3.: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Система аптек «Лінда-фарм»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 (повний текст рішення складено 17.10.2022)

у справі №904/857/22 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Система аптек «Лінда-фарм»

до 1) Приватного підприємства «СОЛОМІЯ-СЕРВІС»

2) Дніпропетровської обласної ради

3) Обласного комунального підприємства «Фармація»

про визнання недійсними результатів аукціону з передачі в оренду нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

За результатами розгляду справи №904/857/22 Господарським судом міста Києва ухвалено рішення 14.09.2022, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Система аптек «Лінда-Фарм» до Приватного підприємства «Соломія-Сервіс», Дніпропетровської обласної ради та Обласного комунального підприємства «Фармація» про визнання недійсними результатів аукціону з передачі в оренду нерухомого майна - нежитлового приміщення, загальною площею 47,8 кв.м., на цокольному поверсі будівлі, розташованого за адресою: вул. Караваєва, 68, м. Дніпро, що оформлені протоколом електронного аукціону №LLE001-UA-710, сформованим 10.02.2022 11:29:01 залишено без задоволення.

19.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача 1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, за якою останній просив суд першої інстанції стягнути з позивача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Система аптек «Лінда-фарм» на користь Приватного підприємства «СОЛОМІЯ-СЕРВІС» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18 000,00 грн.

Суд першої інстанції при ухвалені вказаного рішення виходив з сукупності доказів щодо витраченого адвокатом часу на підготовку відзиву, письмових заперечень, тощо, участь адвоката у судових засіданнях, характер спірних правовідносин у справі, та дійшов висновку, що заявлені відповідачем 1 до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000 грн є доказово обґрунтованими та підлягають розподілу.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Система аптек «Лінда-фарм» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №904/857/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити Приватному підприємству «СОЛОМІЯ-СЕРВІС» у задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що відповідачем 1 не надано належних доказів на підтвердження узгодження між сторонами вартості витрат та фактичне понесення відповідних витрат, оскільки Договір №01-06/22/ПДС про надання правової допомоги від 01.06.2022 не містить узгодженої між сторонами вартості послуг, поданий рахунок №01-06/22/1/ПДС від 14.09.2022 містить розбіжності щодо суми, так само і наданий відповідачем 1 видатковий касовий ордер містить розбіжності щодо дати та не підписаний особою, яка отримала грошові кошти, що не відповідає Положенню про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148.

Також апелянт зазначає про відсутність доказів реального понесення таких витрат, оскільки відповідач 1 як податковий агент не виконав вимог Податкового кодексу України щодо утримання належних сум податку, оскільки виплата гонорару за договором про надання правової допомоги здійснена на рахунок фізичної особи - Павлюк О.В.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 14.11.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Система аптек «Лінда-фарм» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №904/857/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Система аптек «Лінда-фарм» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №904/857/22. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 07.12.2022. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Система аптек «Лінда-фарм» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №904/857/22 призначено на 13.12.2022 о 13 год. 30 хв.

Відповідачі своїм правом на надання суду відзиву на апеляційну скаргу не скористались, відзив на апеляційну скаргу не надали, що не є перешкодою для апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в силу приписів ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 відкладено розгляд справи не 30.01.2023 на 12 год. 10 хв.

02.01.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача 3 надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Судове засідання, призначене на 31.01.2023, не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді - Владимиренко С.В. з 03.01.2023 по 06.02.2023 у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 судове засідання у справі №904/857/22 в режимі відеоконференції призначено на 14.02.2023 о 13 год. 50 хв.

У судовому засіданні 14.02.2023 протокольною ухвалою оголошено перерву до 15.02.2023 на 12 год. 20 хв.

Представник позивача у судовому засіданні 15.02.2023 підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №904/857/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити Приватному підприємству «СОЛОМІЯ-СЕРВІС» у задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 15.02.2023 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №904/857/22 залишити без змін.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 15.02.2023 не вийшла на зв`язок.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів 1, 2, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

За приписами ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідач 1 надав суду Договір №01-06/22/ДПС про надання правової допомоги від 01.06.2022, Акт наданих послуг №2 від 14.09.2022, видатковий касовий ордер від 06.09.2022, рахунок №01-06/22/1/ПДС від 14.09.2022, ордер на надання правової допомоги №1144592 від 02.06.2022.

За умовами вказаного Договору, який укладено між Приватним підприємством «СОЛОМІЯ-СЕРВІС» (Замовник) та адвокатом Павлюк Ольгою Василівною (Виконавець), Замовник доручає, а Виконавець приймає замовлення щодо надання Замовнику таких послуг правового характеру: консультування з питань правового регулювання господарських операцій Замовника, в тому числі в частині податкових, господарських ризиків, цивільних спорів, кримінальних проваджень; супровід діяльності Замовника у відносинах з контролюючими та правоохоронними органами; захист інтересів Замовника в спорах (в тому числі досудових та судових) з контрагентами, що виникають в процесі здійснення ним господарської діяльності; представництво інтересів Замовника, як сторони (позивача, відповідача, цивільного позивача, цивільного відповідача, потерпілого) у цивільному, кримінальному, господарському, адміністративному провадженнях; підготовка та подання будь-яких документів правового характеру, в тому числі але не виключно, заяв, скарг, листів, звернень, з правом підпису будь-яких документів правового характеру що відносяться до предмету даного договору; вирішення будь-яких інших правових питань, що виникають в процесі здійснення Замовником своєї діяльності, в тому числі, але не виключно і шляхом підготовки правових висновків, запровадження превентивних заходів захисту тощо.

Пунктом 4.1 Договору №01-06/22/ДПС про надання правової допомоги від 01.06.2022 сторони узгодили, що вартість надаваних Виконавцем послуг за цим договором визначається в актах наданих послуг, узгоджених обома сторонами. Підтвердженням надання послуг за вказаним договором є акт наданих послуг.

Згідно Акта наданих послуг №2 від 14.09.2022 Виконавцем надано Замовнику наступні послуги: аналіз документів замовника у судовій справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Система аптек «Лінда-Фарм» до Приватного підприємства «Соломія-Сервіс» та Дніпропетровської обласної ради про визнання недійсними результатів аукціону №LLE001-UA-710 від 10.02.2022 - 1 година; надання консультацій з питань перспективи захисту інтересів замовника в суді в спорі про визнання недійсним результатів аукціону №LLE001-UA-710 від 10.02.2022 та захисту порушеного права замовника - 1 година; підготовка документів для звернення до суду: проекту відзиву з додатками - 3 години; підготовка заперечення на заяву про зміну предмету позову - 2 години; подання до суду - 0,30 годин; участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, зокрема: 06.07.2022, 20.07.2022, 10.08.2022, 17.08.2022, 14.09.2022 - 1,5 годин.

Відповідно до 1.2 вказаного Акта сторони узгодили, що розрахунок наданих послуг буде здійснюватися виходячи з вартості однієї години роботи виконавця, яка становить 2 000,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг становить 18 000,00 грн (п. 1.4 Акта).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказаний правовий висновок викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

У суді першої інстанції позивач надав заперечення на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, який за своїм змістом є аналогічним апеляційній скарзі на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №904/857/22.

Водночас, матеріали даної справи не містять доказів звернення позивача до суду із клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, отже позивач своїм правом, наданим йому ч. 5 ст. 126 ГПК України не скористався.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин.

Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові від 20.11.2020 Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №910/13071/19.

Судом встановлено, що за умовами Договору №01-06/22/ДПС про надання правової допомоги від 01.06.2022 сторони узгодили, що вартість надаваних Виконавцем послуг за цим договором визначається в актах наданих послуг, узгоджених обома сторонами. Підтвердженням надання послуг за вказаним договором є акт наданих послуг.

В Акті наданих послуг №2 від 14.09.2022 сторони відобразили види наданих послуг, витрачений адвокатом час та вартість за такі послуги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, відступаючи від правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, дійшла висновку про те, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апелянта про відсутність доказів на підтвердження понесення відповідачем 1 витрат на професійну правничу допомогу, оскільки поданий рахунок №01-06/22/1/ПДС від 14.09.2022 та видатковий касовий ордер містять розбіжності щодо вартості, дати та не підписаний особою, яка отримала грошові кошти, не заслуговують на увагу як на підставу для відмови у задоволенні заяви відповідача 2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на наступне.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, об`єднана палата Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Отже, докази на підставі яких здійснюється оплата, такі як рахунок, видатковий касовий ордер не можуть свідчити про виконання/невиконання сторонами умов договору про надання правової допомоги, витрачений адвокатом час та обсяг виконаних робіт (наданих послуг), а є лише документами, на підставі яких замовник має сплатити виконавцеві певну ціну, яка узгоджується за умовами договору.

Твердження апелянта про наявність сумніву у реальності витрат на правову допомогу з посиланням на невиконання відповідачем 1 вимог Податкового кодексу України щодо утримання належних сум податку податковим агентом, яким є відповідач 1, не заслуговує на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки підставою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу є договір та акт виконаних робіт, який має містити деталізований опис робіт та їх вартість. Надання оцінки оподаткуванню відповідача 1 не входить до повноважень суду при вирішенні питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та не є підставою для відмови у стягненні таких витрат.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для зміни чи скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №904/857/22.

У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції у даній постанові надано вичерпні відповіді на доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, із застосування норм матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №907/857/22 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що судовий збір за прийняття додаткового рішення не сплачується, то відповідно судовий збір відповідно до приписів ст. 129 ГПК України розподілу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Система аптек «Лінда-фарм» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №904/857/22 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №904/857/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 904/857/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.03.2023 у зв`язку із перебуванням головуючого суддів Владимиренко С.В. у відпустці з 20.02.2023 по 24.02.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська