ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2023 р. Справа№ 910/10857/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Станіка С.Р.

при секретарі Токаревій А. Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 25.01.2023

розглянувши апеляційні скарги Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі № 910/10857/20 (суддя Стасюк С.В., повний текст рішення складено 13.07.2021 року)

за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі:

1) Кабінету Міністрів України

2) Міністерства оборони України

до 1) Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - Київське квартирно-експлуатаційне управління

про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» про визнання недійсним договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відповідачем - 1 та відповідачем - 2 укладено Генеральний договір про пайову участь в будівництві №11/06 від 11.07.2006 та Додатковий договір №11/06/4 до Генерального Договору №11/06 від 11.07.2006 про пайову (дольову) участь у будівництві від 11.07.2006. У зв`язку з тим, що відповідач - 1 та відповідач - 2 не мали права укладати Додатковий договір №11/06/4 від 11.07.2006, позивач просить визнати недійсним з моменту укладання Додатковий договір №11/06/4 до Генерального Договору №11/06 від 11.07.2006 про пайову (дольову) участь у будівництві від 11.07.2006.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог прокурора щодо визнання недійсним Додаткового договору від 11.07.2006 року № 11/06/04 до укладеного між відповідачами Генерального договору про пайову (дольову) участь у будівництві від 11.07.2006 року № 11/06, виходячи з того, що Державне підприємство «Управління капітального будівництва та інвестицій» не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для передачі в спільну діяльність прав на спірну земельну ділянку, і така передача суперечить нормативним законодавчим приписам.

Водночас, у задоволенні позовних вимог судом відмовлено з підстав спливу позовної давності, оскільки за висновком суду прокурор та Міністерство оборони України не довели, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропущення позовної давності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 залишити без змін; змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 повністю стосовно правових підстав відмовити у задоволені позовних вимог відносно визнання недійсним з моменту укладення Додаткового договору 11.07.2006 №11/06/4 про пайову (дольову) участь у будівництві на земельній ділянці в м. Києві пр. проспекту Повітрофлотському 28, укладеного між Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на виконання Генерального Договору №11/06 від 11.07.2006.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спірний договір є дійсним, а прокурором не доведено свої позовні вимоги та факт порушення інтересів держави.

05.08.2021 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Хрипун О.О., Поляков Б.М.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/10857/20 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 09.08.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/10857/20 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Також не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до того, що судом не встановлено обставин щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, оскільки з березня 2019 року розпочався перебіг строку позовної давності в спірних правовідносин.

16.08.2021 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 16.08.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Хрипун О.О., Поляков Б.М.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3807/21 від 26.08.2021, у зв`язку з перебуванням суддів Хрипуна О.О. та Полякова Б.М. у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В., Тищенко А. І.

01.09.2021 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В., Тищенко А.І.

Поновлено Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 13.10.2021.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та строки на їх подання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 22.09.2021 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» та Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 13.10.2021.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та строки на їх подання.

11.10.2021 до канцелярії суду від Київського квартирно - експлуатаційного управління надійшов відзив на апеляційну скаргу прокуратури, у якому третя особа підтримала доводи апеляційної скарги прокурора та просить її задовольнити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 відкладено розгляд справи за апеляційними скаргами Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 на 24.11.2021.

25.11.2021 до канцелярії суду від Міністерства оборони України надійшли пояснення, у яких позивач зазначає про передчасність висновку суду першої інстанції щодо пропуску строку позовної давності та просить задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 відкладено розгляд справи за апеляційними скаргами Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 на 08.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 відкладено розгляд справи за апеляційними скаргами Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 на 02.02.2022.

17.01.2022 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» надійшли письмові пояснення, які відповідач-2 просить врахувати при розгляді справи.

У період з 26.01.2022 по 04.02.2022 головуючий суддя Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному, тому судове засідання, яке призначене на 02.02.2022 не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 розгляд апеляційних скарг Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 призначено на 16.03.2022.

Судове засідання, яке призначене на 16.03.2022 не відбулось.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

У період з 04.04.2022 по 08.04.2022 головуючий суддя - Шаптала Є.Ю. перебував у щорічній відпустці.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1478/22 від 13.04.2022, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2022 матеріали справи, разом з апеляційними скаргами передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2022 апеляційні скарги Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 07.06.2022.

16.05.2022 до канцелярії суду від Київського квартирно - експлуатаційного управління надійшли додаткові письмові пояснення, у яких третя особа просить суд задовольнити апеляційну скаргу прокуратури, натомість апеляційну скаргу відповідача-2 залишити без задоволення.

02.06.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Міністерства оборони України надійшло клопотання про надання розумного строку для мирного врегулювання спору по справі №910/10857/20 з урахуванням пролонгації строків дії воєнного стану на території України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 клопотання Міністерства оборони України про надання розумного строку для мирного врегулювання спору по справі №910/10857/20 з урахуванням пролонгації строків дії воєнного стану на території України задоволено. Відкладено розгляд справи за апеляційними скаргами Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 на 14.09.2022.

Судове засідання, яке призначене на 14.09.2022, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 розгляд апеляційних скарг Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 призначено на 18.10.2022.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3299/22 від 18.10.2022, відповідно до рішення зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2022, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 апеляційні скарги Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду 13.12.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 відкладено розгляд справи за апеляційними скаргами Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 на 25.01.2023.

В судове засідання 25.01.2023 з`явились прокурор, представники позивачів, відповідача-2 та третьої особи.

Прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги відповідача-2 заперечив та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Представники позивачів та третьої особи підтримали доводи апеляційної скарги прокурора, проти задоволення апеляційної скарги відповідача-2 заперечили та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача-2 підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечив.

Представник відповідача-1 до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану справу за відсутності представника відповідача-1 за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, зазначає наступне.

Щодо звернення прокурора з даним позовом.

Звернувшись до суду з позовною заявою в даній справі, прокурор посилався на положення ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.

Аналіз змісту ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадку, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Статтею 1 Закону України «Про використання земель оборони» передбачено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про використання земель оборони» військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Землями оборони є землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності (ч. 1, 2 ст. 77 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оборону України» Міністерство оборони України як центральний орган виконавчої влади забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань.

Згідно з Указом Президента України від 15.12.1999 року № 1572/99 «Про систему центральних органів виконавчої влади», до системи центральних органів виконавчої влади України входять міністерства, державні комітети (державні служби) та центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом. Міністерство є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади в забезпеченні впровадження державної політики у визначеній сфері діяльності.

Зі змісту вищенаведених приписів вбачається, що Міністерство є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.

Проте Міністерство оборони України більш ніж 10 років не вживало ефективних заходів, направлених на захист інтересів держави шляхом усунення порушень Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» при укладенні між відповідачами оскаржуваного правочину.

Крім того, у матеріалах справи наявна копія адресованого, зокрема, Міністерству оборони України листа військової прокуратури Центрального регіону України від 30 вересня 2019 року № 05/2-450вих19, яким позивача в порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено про підготовку позовної заяви у даній справі.

Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість звернення прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України з даним позовом у порядку частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.

Щодо заявлених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11.07.2006 між Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» укладено Генеральний договір про пайову (дольову) участь у будівництві № 11/06 (далі - Договір), предметом якого є дольова (пайова) участь відповідачів у будівництві житлових комплексів із соціальною та інженерно-транспортною інфраструктурою на земельних ділянках військових містечок міста Києва з введенням їх в експлуатацію згідно додаткових договорів.

Відповідно до п. 2.2. Договору сторони домовились, що Державне підприємство «Управління капітального будівництва та інвестицій» за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» виступає в якості замовника-забудовника будівництва об`єктів.

Згідно з п. 2.3.1, 2.3.2 Договору з метою реалізації будівництва об`єктів, відповідачі приймають дольову (пайову) участь у будівництві об`єктів шляхом внесення Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» паю у вигляді грошових коштів на фінансування робіт (послуг, витрат) по відведенню земельних ділянок, проектуванню та будівництву шляхом здійснення оплати на власний рахунок усіх робіт з будівництва об`єктів у порядку, передбаченому договором, а також шляхом внесення Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» паю у вигляді майнового права на будівлі та споруди, які знаходяться на земельній ділянці, та/або немайнового права відмови Міністерства оборони України у використанні земельної ділянки як земель оборони з передачею її для будівництва об`єктів у порядку, передбаченому договором, шляхом надання листа Міністерства оборони України на Київську міську державну адміністрацію.

Відповідно до п. 3.2 Договору частки сторін та порядок розподілу загальної площі об`єктів узгоджується сторонами у такому розмірі: Державному підприємству «Управління капітального будівництва та інвестицій» - 25 % загальної житлової площі та 25 % загальної площі автостоянок завершеного будівництвом об`єкту; Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» - 75 % загальної житлової площі, 75 % загальної площі автостоянок та 100 % всіх інших площ завершеного будівництвом об`єкту.

11.07.2006 між відповідачами було укладено Додатковий договір № 11/06/4 (далі - Додатковий договір) до Генерального договору про пайову (дольову) участь у будівництві від 11.07.2006 року № 11/06, предметом якого є дольова (пайова) участь Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» у будівництві житлового комплексу на 477 квартир із соціальною та інженерно-транспортною інфраструктурою на земельній ділянці військового містечка № 63 у м. Києві по проспекту Повітрофлотському, 28, з введенням його в експлуатацію згідно умов цього договору.

Згідно з п. 2.3 Додаткового договору з метою реалізації будівництва об`єкту, сторони приймають дольову (пайову) участь в будівництві об`єкту шляхом внесення наступних паїв: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» вносить пай у вигляді грошових коштів на фінансування робіт (послуг, витрат) по відведенню земельних ділянок, проектуванню та будівництву шляхом здійснення оплати на власний рахунок усіх робіт з будівництва об`єкту в порядку, передбаченому договором. Державне підприємство «Управління капітального будівництва та інвестицій» вносить пай у вигляді майнового права на будівлі та споруди, які знаходяться на земельній ділянці, та/або немайнового права відмови Міністерства оборони України у використанні земельної ділянки як земель оборони з передачею її для будівництва об`єктів у порядку, передбаченому договором, шляхом надання листа Міністерства оборони України на Київську міську державну адміністрацію.

Пунктом 3.2 Додаткового договору сторони погодили наступний порядок розподілу загальної площі об`єкту: Державному підприємству «Управління капітального будівництва та інвестицій» - 25 % загальної житлової площі та 25 % загальної площі автостоянок завершеного будівництвом об`єкту; Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» - 75 % загальної житлової площі, 75 % загальної площі автостоянок та 100 % всіх інших площ завершеного будівництвом об`єкту.

У додатку № 4 до Додаткового договору відповідачами було погоджено схему земельної ділянки, на якій здійснюватиметься будівництво, орієнтовною площею 3,18 га за адресою: проспект Повітрофлотський, 28 у Солом`янському районі міста Києва.

У матеріалах справи наявний лист Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 24.05.2019 року № 303/6/27/926, відповідно до якого цільове призначення земельної ділянки військового містечка № 63 по проспекту Повітрофлотському, 28 у м. Києві - землі оборони, для розміщення і постійної діяльності Збройних Сил України.

Цільове призначення земельної ділянки площею 7, 3927 га військового містечка № 63 за кадастровим номером :72:088:0107 - для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України.

При цьому, частина земельної ділянки площею 3.18 га, яка є об`єктом оспорюваного договору (близько 1,0 га на цей час фактично використовується Верховним Судом в якості автостоянки), входить до контуру сформованої земельної ділянки кадастровий номер :72:088:0107.

Рішенням Київської міської ради від 04.09.2014 № 82/82 розроблений та погоджений Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Міністерству оборони України для експлуатації та обслуговування адміністративно-господарських будівель та споруд військового містечка № 63 на вул. Курській, 13 у Солом`янському районі міста Києва по контуру сформованої земельної ділянки за кадастровим номером :72:088:0107. Земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі 30.03.2018.

Відповідно до ст. 1130, 1131 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі.

Аналогічні за змістом положення містила ст. 176 Господарського кодексу України у редакції, що була чинною на час укладення спірного договору, за якими суб`єкти господарювання мають право разом здійснювати господарську діяльність для досягнення спільної мети, без утворення єдиного суб`єкта господарювання, на умовах, визначених договором про спільну діяльність.

Як було зазначено вище, за умовами п. 2.3 Додаткового договору з метою реалізації будівництва об`єкту, сторони приймають дольову (пайову) участь в будівництві об`єкту шляхом внесення наступних паїв: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» вносить пай у вигляді грошових коштів на фінансування робіт (послуг, витрат) по відведенню земельних ділянок, проектуванню та будівництву шляхом здійснення оплати на власний рахунок усіх робіт з будівництва об`єкту в порядку, передбаченому договором. Державне підприємство «Управління капітального будівництва та інвестицій» вносить пай у вигляді майнового права на будівлі та споруди, які знаходяться на земельній ділянці, та/або немайнового права відмови Міністерства оборони України у використанні земельної ділянки як земель оборони з передачею її для будівництва об`єктів у порядку, передбаченому договором, шляхом надання листа Міністерства оборони України на Київську міську державну адміністрацію.

Під ділянкою згідно з п. 1.1 Додаткового договору розуміється земельна ділянка орієнтовною площею 3,18 га, яка розташована по проспекту Повітрофлотському, 28 у м. Києві, схема якої наведена у Додатку № 4 до цього Договору, і яка підлягає відведенню для будівництва Державному підприємству «Управління капітального будівництва та інвестицій» рішенням Київської міської ради.

Суд звертає увагу, що правом користування є юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості, яка є однією з трьох класичних правомочностей власника.

Зважаючи на викладене, використання земельної ділянки не може вважатися немайновим правом, як це зазначено в оскаржуваному договорі, оскільки користування такою ділянкою є речовим правом та повинно здійснюватися на певній правовій підставі.

Заперечуючи проти позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех», крім іншого, зазначає про те, що Міністерство оборони України за укладеним з Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» Договором від 24.11.2008 року № 13383/з надало останньому спірну земельну ділянку для здійснення її забудови із залученням коштів третіх осіб, однак, такі доводи судом відхиляються з огляду на наступне.

З п. 3.1 Договору про співпрацю у сфері будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей від 24.11.2008 року № 13383/з, з урахуванням додаткової угоди до нього від 06.08.2009 року № 1 з відповідним додатком, вбачається, що Міністерство оборони України у визначеному законом порядку зобов`язалося відмовитись від права користування земельними ділянками, визначеними у додатку № 1 до даного договору (у тому числі від права користування спірною земельною ділянкою), та сприяти в оформленні Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» документації, необхідної для зміни цільового призначення кожної земельної ділянки, прийнятті Київською міською радою рішень щодо надання Державному підприємству «Управління капітального будівництва та інвестицій» земельних ділянок під будівництво житла та укладенні Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» з Київською міською радою договорів оренди земельних ділянок.

Зі змісту наведених положень Договору про співпрацю у сфері будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей від 24.11.2008 року № 13383/з вбачається, що Міністерство оборони України не відчужувало на користь Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій» спірну земельну ділянку (яка належить до земель оборони) чи будь-які права на неї, а лише зобов`язалося сприяти наведеному відповідачу в оформленні документації, необхідної для зміни цільового призначення земельної ділянки, та прийнятті Київською міською радою рішення щодо надання її Державному підприємству «Управління капітального будівництва та інвестицій» під будівництво житла.

У той же час у матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про зміну цільового призначення цієї земельної ділянки у встановленому законом порядку та прийняття Київською міською радою відповідного рішення щодо надання її Державному підприємству «Управління капітального будівництва та інвестицій».

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» на наявність у Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій» повноважень на укладення спірного договору та передачу в спільну діяльність земельної ділянки, що підтверджується погодженням Міністерства оборони України на укладення спірного договору, наданим резолюцією від 25.06.2006 року, судом сприймаються критично, оскільки зазначене погодження (копія якого наявна у матеріалах справи) не містить будь-яких вказівок про надання Державному підприємству «Управління капітального будівництва та інвестицій» на певному речовому праві спірної земельної ділянки, а також містить застереження про можливість укладення спірного договору лише згідно з вимогами чинного на той час законодавства.

При цьому, інші докази, які свідчать про наявність у Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій» повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою на момент підписання Додаткового договору від 11.07.2006 року № 11/06/04, у матеріалах справи відсутні.

Згідно з ст. 77 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Порядок використання земель оборони встановлюється законом. Порядок використання земель оборони в господарських цілях визначено ст. 4 Закону України «Про використання земель оборони».

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

У разі відсутності доказів зміни цільового призначення земельної ділянки, яка належить до земель оборони, в порядку, визначеному ст. 20 Земельного кодексу України, така ділянка не може використовуватися у господарських цілях, у тому числі для житлової забудови, у зв`язку з чим укладені договори, об`єктами яких є землі оборони, підлягають визнанню недійсними.

На момент укладення між відповідачами спірного Додаткового договору чинною була редакція ст. 4 Закону України «Про використання земель оборони», якою було визначено вичерпний перелік використання земель оборони в господарських цілях. Передача земель оборони в якості пайового внеску в житловій забудові законодавством, чинним на момент укладення оскаржуваного правочину, передбачено не було.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України при розгляді аналогічних спорів, що виникали у спірний період, та викладена у постановах від 23 грудня 2008 року в справі № 3-5534к08, від 23 грудня 2008 року в справі № 3-5546к08.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про прийняття уповноваженим органом відповідного рішення по відведенню вищенаведеної земельної ділянки для будівництва як до укладення спірного договору, так і після його підписання, що свідчить про відсутність у Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій» повноважень на передачу прав на таку земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи той факт, що Державне підприємство «Управління капітального будівництва та інвестицій» не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для передачі в спільну діяльність прав на спірну земельну ділянку, і така передача суперечить нормативним законодавчим приписам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог прокурора щодо визнання недійсним Додаткового договору від 11.07.2006 року № 11/06/04 до укладеного між відповідачами Генерального договору про пайову (дольову) участь у будівництві від 11.07.2006 року № 11/06.

Натомість, суд першої інстанції, розглядаючи заявлені відповідачами клопотання про застосування строків позовної давності, дійшов висновку про те, що прокурором та Міністерством оборони України не доведено обставин, що вказували б на поважність причин пропущення позовної давності, у зв`язку з чим у задоволенні позову відмовлено з підстав спливу позовної давності.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 Цивільного кодексу України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

За загальним правилом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, то за загальним правилом позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16 та від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц).

У постанові від 20.06.2018 у справі № 697/2751/14-ц, зважаючи на її обставини, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом прав, суд має встановити, коли прокурор довідався чи міг довідатися про порушення інтересів держави. Вказаний висновок Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у пункті 48 постанови від 17.10.2018 у справі № 362/44/17, зазначивши, що позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо (аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 914/3224/16).

Позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, наведеного у ст. 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Колегією суддів, перевіривши матеріали справи, не встановлено, а відповідачами не доведено того, що Міністерство оборони України було обізнано зі змістом укладеного відповідачами спірного Додаткового договору, а також Додаткової угоди до нього.

Навпаки, обставини використання земельної ділянки військового містечка за призначенням спростовують доводи відповідачів про обізнаність Міністерства оборони України, яке не є стороною спірних договорів, про порушення прав землекористування.

Відтак, матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили, що трирічний строк позовної давності сплинув на момент звернення з позовом за захистом права землекористування, а тому в суду відсутні підстави застосовувати правові наслідки спливу позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ст. 76 ГПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене, з огляду на висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для застосування наслідків спливу позовної давності та враховуючи зроблені вище судом висновки про обґрунтованість заявлених позовних вимог, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не впливають на вищенаведені висновки суду.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/10857/20 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити.

Натомість, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі № 910/10857/20 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним з моменту укладання Додатковий договір від 11.07.2006 №11/06/4 про пайову (дольову) участь у будівництві по пр-ту Повітрофлотський, 28 у м. Києві, укладений між Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «НоваТех» на виконання договору №11/06 від 11.07.2006.

4. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «НоваТех» - залишити без задоволення.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новатех" (03162, м. Київ, бульвар Ромена Ролана, 4-Б; ідентифікаційний код 31237563) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України (01014, м. Київ, вул. Болчана Петра, 8; ідентифікаційний код 38347014) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят оду) грн судового збору за подачу позовної заяви.

6. Стягнути з Державного підприємства "Управління капітального будівництва та інвестицій" (04053, м. Київ, вул. Артема, 59; ідентифікаційний код 32000085) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (01014, м. Київ, вул. Болчана Петра, 8; ідентифікаційний код 38347014) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят оду) грн судового збору за подачу позовної заяви.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новатех" (03162, м. Київ, бульвар Ромена Ролана, 4-Б; ідентифікаційний код 31237563) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України (01014, м. Київ, вул. Болчана Петра, 8; ідентифікаційний код 38347014) 1 576 (одну тисячу п`ятсот сімдесят шість) грн. 50 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

8. Стягнути з Державного підприємства "Управління капітального будівництва та інвестицій" (04053, м. Київ, вул. Артема, 59; ідентифікаційний код 32000085) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (01014, м. Київ, вул. Болчана Петра, 8; ідентифікаційний код 38347014) 1 576 (одну тисячу п`ятсот сімдесят шість) грн. 50 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

9. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новатех" покласти на апелянта.

10. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

11. Матеріали справи № 910/10857/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.02.2023.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

С.Р. Станік