ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. Справа№ 911/3036/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Барсук М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буква.УНМ»

на рішення Господарського суду Київської області від 20.01.2022

у справі № 911/3036/21 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перо»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буква.УНМ»

про стягнення 209937,74 грн,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Перо» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буква. УНМ» (далі відповідач) про стягнення 209937,74 грн. основного боргу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав про неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки від 22.06.2015 № 62 на загальну суму 209937,74 грн.

2. Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.01.2022 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перо» задоволений повністю; ухвалено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Буква. УНМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перо» 209937 грн. 74 коп. основного боргу, 3149 грн. 07 коп. витрат зі сплати судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про доведеність факту порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором поставки від 22.06.2015 № 62 на загальну суму 209937,74 грн.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю «Буква. УНМ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Крім того, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим зробив хибні висновки щодо задоволення позовних вимог. Так, судом не прийнято до уваги, що відповідачем на виконання умов договору поставки від 22.06.2015 № 62 сплачено грошові кошти у розмірі 160000,00 грн., тобто розмір заборгованості складає 49937,74 грн.

4. Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

21.02.2022 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Буква. УНМ» на рішення Господарського суду Київської області від 20.01.2022 у справі № 911/3036/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022 передані на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2022 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/3036/21; відкладено вирішення питання про подальший рух апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Буква. УНМ» на рішення Господарського суду Київської області від 20.01.2022 у справі № 911/3036/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Буква.УНМ» на рішення Господарського суду Київської області від 20.01.2022 у справі № 911/3036/21; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 03.08.2022, у зв`язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, справу № 911/3036/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буква.УНМ» на рішення Господарського суду Київської області від 20.01.2022 у справі № 911/3036/21 до провадження у визначеному складі суддів

5. Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перо» (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Осма Логістік» (яке змінило свою назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Буква Логістик») (далі покупець) було укладено договір поставки від 22.06.2015 № 62 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався на умовах та в порядку, визначених цим договором, поставити покупцю (передавати у власність покупця) визначений цим договором товар, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплачувати його на умовах та в порядку, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору предметом поставки за цим договором є наступний товар: друкована продукція, аудіо-, відео продукція, інформаційні носії різних видів, у тому числі диски, канцелярські і супутні товари (далі «товар»).

Згідно з п. 1.3 договору предметом даного договору також є рекламні, інформаційні, маркетингові послуги, послуги з організації збуту товару через кожну нову торгівельну точку покупця й інші послуги, перелік й умови надання яких сторони узгоджують шляхом підписання додаткової угоди.

Відповідно до п. 3.3 договору в редакції протоколу розбіжностей до договору розрахунки за товар здійснюється в безготівковому порядку не пізніше ніж через 40 (сорок) календарних днів після закінчення календарного місяця, в якому було здійснено продаж на користь третіх осіб (з правом повернення та обміну), за умови своєчасного надання постачальником всіх передбачених даним договором та чинним законодавством України документів на товар, що постачається. Покупець не здійснює оплату постачальнику за такий товар, який ще не є реалізованим покупцем на користь третіх осіб. Звіт за проданий товар та товар який залишився на залишках, що надсилається покупцем на користь постачальника електронною поштою є підставою для визначення моменту продажу товару покупцем на користь третіх осіб. У випадку несвоєчасного надання постачальником всіх передбачених даним договором та чинним законодавством України документів на товар, що постачається, термін розрахунків продовжується на відповідну кількість днів затримки.

Загальна сума договору складається з окремих сум операцій, проведених на виконання даного договору (п. 3.4 договору).

Пунктом 3.7 договору в редакції протоколу розбіжностей до договору покупець не пізніше 15 числа кожного календарного місяця зобов`язаний направляти постачальнику електронною поштою звіт про кількість реалізованих одиниць товарів за попередній місяць та залишки нереалізованого товару.

На виконання умов договору ТОВ «Перо» поставило ТОВ «Буква Логістик» товар на загальну суму 209937,74 грн., що підтверджується видатковими накладними та актом звірки взаємних розрахунків від 31.10.2020.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до « 31» грудня 2016 року. Якщо жодна зі сторін за місяць до дати припинення дії договору не виявила бажання його розірвати, то договір вважається продовженим на кожний наступний рік на попередніх умовах праці (п. 9.1, 9.3 договору).

Між ТОВ «Перо» (далі кредитор), ТОВ «Буква Логістик» (далі первісний боржник) та ТОВ «Буква. УНМ» (далі новий боржник) укладено договір переведення боргу від 08.10.2020 (далі договір переведення боргу), відповідно до умов якого, первісний боржник переводить до відповідача нового боржника борг у розмірі 209937,74 грн., що винен за договором поставки від 22.06.2015 № 62 (далі основний договір), який був укладеним між первісним боржником та ТОВ «Перо». Новий боржник зобов`язується виконати зобов`язання первісного боржника перед кредитором за основним договором (п. 1 договору переведення боргу).

Відповідно до п. 2 договору переведення боргу новий боржник визнає наявність боргу у сумі, зазначеній у п. 1 цього договору та не має жодних заперечень щодо його розміру та підстав виникнення.

Згідно з п. 3 договору переведення боргу кредитор підтверджує свою згоду на заміну первісного боржника шляхом підписання цього договору.

Пунктом 6 договору переведення боргу передбачено, що з моменту підписання цього договору сторонами правовідносин щодо сплати боргу за основним договором є кредитор та новий боржник.

Цей договір набуває чинності з дати підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7 договору переведення боргу).

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

6. Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Предметом спору є стягнення заборгованості за договором поставки товару на суму 209937,14 грн., яка переведена на відповідача згідно договору переведення боргу від 08.10.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається до положень ст. 513 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перо» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Осма Логістік» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Буква Логістик) - укладено договір поставки від 22.06.2015 № 62.

На виконання умов договору ТОВ «Перо» поставило ТОВ «Буква Логістик» товар на загальну суму 209937,74 грн., що підтверджується видатковими накладними та актом звірки взаємних розрахунків від 31.10.2020. Факт постачання товару на суму 209937,74 грн. строк оплати якого настав, сторонами не оспорюється.

В подальшому між ТОВ «Перо» (далі кредитор), ТОВ «Буква Логістик» (далі первісний боржник) та ТОВ «Буква. УНМ» (далі новий боржник) укладено договір переведення боргу від 08.10.2020 (далі договір переведення боргу), відповідно до умов якого, первісний боржник переводить на нового боржника борг у розмірі 209937,74 грн.

16.03.2021 кредитор направив на адресу нового боржника претензію № 1 вих. № 35 з вимогою протягом 7-ми календарних днів з моменту отримання претензії перерахувати кошти в сумі 209937,74 грн., яка залишена без реагування.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про порушення відповідачем грошових зобов`язань щодо оплати заборгованості за поставлений товар на виконання умов договору поставки від 22.06.2015 № 62 у розмірі 209937,74 грн., яка переведена на відповідача згідно договору переведення боргу від 08.10.2022.

Підставою звернення з апеляційною скаргою є неврахування судом першої інстанції здійснення відповідачем часткових оплат за договором переведення боргу від 08.10.2022, а саме: 03.11.2021 на суму 5000,00 грн. (п/д № 426); 04.11.2021 на суму 5000,00 грн. (п/д № 433); 21.12.2021 на суму 10000,00 грн. (п/д № 747); 21.12.2021 на суму 10000,00 грн. (п/д № 768); 30.12.2021 на суму 45000,00 грн. (п/д № 868); 06.01.2022 на суму 45000,00 грн. (п/д № 18); 08.02.2022 на суму 10000,00 грн. (п/д № 4176); 09.02.2022 на суму 10000,00 грн. (п/д № 4191); 11.02.2022 на суму 10000,00 грн. (п/д № 4234); 16.02.2022 на суму 10000,00 грн. (п/д № 4285), всього на суму 160000,00 грн.

Тобто, на думку апелянта, розмір заборгованості відповідача складає, 49937,74 грн., що свідчить про прийняття судом першої інстанції рішення без всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вказує апелянт, він не отримував ухвали суду першої інтснації про відкриття провадження у справі, з огляду на це відзив на позов ним не подавався.

Проте, зазначені аргументи колегія суддів вважає неспроможними, оскільки процесуальний документ - ухвала Господарського суду Київської області від 20.10.2021, пунктом 7 якої установлено строк для подання відзиву на позовну заяву та запропоновано відповідачу надати докази належного виконання своїх зобов`язань за договором поставки від 22.06.2015 № 62 у встановлені законодавством строки, була направлена апелянту за адресою його місцезнаходження - 08296, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Ворзель, пр-т. 1-Травня, буд. 8. згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (Витгя № 45 від 10.10.2021) і були вручені апеллянту 04.11.2021, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 755 від 22.10.2021.

Матеріали справи не містять заяви відповідача про зміну його місцезнаходження, а отже фікція направлення судом першої інстанції процесуального документу неспростована документами. Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, відзиву, або доказів часткового виконання гроших зобов`язань до суду першої інстанції не подав, тож суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову, виходив з наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. При цьому із правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.".

Колегія суддів зазначає, що пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин, чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Матеріали справи не містять обгрунтованого клопотання апелянта про поновлення строку для подання доказів, як це передбачено ст. 119 ГПК України, що виключає можливість їх оцінки судом апеляційної інстанції при винесенні рішення в розумінні вимог ст. 269 ГПК України. Апелянт, в розумінні вимог ч.4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» не позбавлений можливості повідомити виконавця про часткове самостійне виконання ним рішення суду.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

7. Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

8. Розподіл судових витрат

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буква.УНМ» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 20.01.2022 у справі № 911/3036/21 - залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Буква.УНМ».

4. Матеріали справи №9113036/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України

Повний текст складено 27.02.2023 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

М.А. Барсук