УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

м. Київ

02.03.2023Справа № 910/11030/22

За клопотанням: Національного центру «Мала академія наук України»

Про ухвалення додаткового рішення

За позовом Національного центру «Мала академія наук України» (01021, місто Київ, Кловський узвіз, будинок 8; ідентифікаційний код: 32827468)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІРІХ» (04119, місто Київ, вул. Зоологічна, будинок 4А; ідентифікаційний код: 37474871)

Про стягнення 637 854, 30 грн

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Національний центр «Мала академія наук України» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ «ГІРІХ» про стягнення 637 854, 30 грн за неналежне виконання умов договору від 20.12.2021 №2012 в частині надання послуг, з яких 489 152,08 грн. - попередньої оплати та 148702,22 грн. - штрафних санкцій (неустойка та штраф).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11030/22, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2023 позовні вимоги Національного центру «Мала академія наук України» задоволені частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІРІХ» на користь Національного центру «Мала академія наук України» 489 152, 08 грн - основного боргу (попередньої оплати), 34 240, 00 грн - штрафу, 90 003, 08 грн - пені, а також 9 200, 94 грн - судового збору. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 24 457, 12 грн - відмовлено. Витрати позивача на професійну правничу допомогу покладено на позивача.

28.02.2023 від позивача до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення, в якому заявник просив ухвалити додаткове рішення по справі № 910/11030/22 та покласти витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 63 000, 00 грн на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІРІХ».

Дослідивши дане клопотання, суд дійшов до висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи те, що справа №910/11030/22 розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та те, що рішення 16.02.2023 приймалося в порядку передбаченому частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України (без виклику сторін), питання вирішення даного клопотання підлягає вирішенню в порядку частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, тобто також без виклику сторін.

Частина 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачає ряд підстав за умови існування яких, суд з власної ініціативи або за заявою учасника справи може прийняти додаткове рішення, серед яких:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати в свою чергу у відповідності до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини 3 зазначеної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Пунктом 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

В уточненій позовній заяви позивач зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 100 000, 00 грн, проте протягом розгляду справи з 08.12.2022 по 15.02.2023 позивач не надав докази понесених зазначених витрат, як і не заявляв, що має намір подати такі докази після винесення судом рішення у справі в порядку ч. 8 статті 129 ГПК України.

Стаття 126 Господарського процесуального кодексу України встановлює, механізм розподілу судових витрат пов`язаних з правничою професійною допомогою, а частина 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України механізм розподілу між сторонами інших витрат (на професійну правничу допомогу) пов`язаних з розглядом справи.

В мотивувальній частині рішення від 16.02.2023, суд зазначив: «Позивач не надав до суду договір про надання правової допомоги (адвокатські послуги) №75 від 20.10.2022 та будь-яких інших доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000, 00 грн (Акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні доручення тощо). Враховуючи те, що позивачем не надано будь - яких доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, хоча позивач міг і мав це зробити до прийняття рішення у справі з детальним описом виконаних робіт, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення позивачем витрат за надані послуги адвокатом».

Пунктом 4 резолютивної частини рішення від 16.02.2023, суд витрати позивача на професійну правничу допомогу поклав на позивача.

Окрім цього, суд зазначає, що заявник до поданого клопотання долучив акт приймання-передачі наданих послуг №1, який датований 08.11.2022 про вартість наданих послуг у розмірі 63 000, 00 грн. При цьому, згідно п. 5.4. Договору №75 про надання правової допомоги (адвокатські послуги) від 04.11.2022 - розрахунки проводяться протягом 7 банківських днів після підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Отже, станом на дату підписання рішення - 16.02.2023 позивач мав можливість та зобов`язаний був надати суду докази, які підтверджують фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, однак процесуального обов`язку щодо подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу останнім не виконано.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В будь-якому випадку, конструкція ч. 8 статті 129 ГПК України передбачає, що сторона має повідомити суд про намір подати доадктвоі докази до ухвалення судом рішення.

Вказаний висновок викладений в постанові КГС ВС від 24.01.2023 у справі №922/4022/20.

При цьому, процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.

У постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 911/2130/21, від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18 зазначено, що неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

З огляду на те, що справа №910/11030/22 розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін суд вважає, що позивач зобов`язаний був подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, або заявити про намір подати їх в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України - до ухвалення судового рішення.

Таким чином, позивач не виконав свій процесуальний обов`язок щодо подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а саме не надав акт приймання-передачі послуг, який датований 08.11.2022, в тому числі платіжного доручення про оплату послуг адвоката, оскільки строк оплати у відповідності до п. 5.4. Договору станом на дату винесення рішення настав.

З огляду на відсутність фактичних доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу та не поданням за час розгляду справи позивачем заяви, що такі докази будуть подані протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення, суд вирішив питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу за наявними в матеріалах справи доказами безпосередньо при прийнятті судового рішення від 16.02.2023, згідно п. 4 резолютивної частини якого витрати на професійну правничу допомогу позивача покладено на останнього.

Повертаючись до статті 244 господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд може ухвалити додаткове рішення, якщо існують підстави передбачені частиною 1 і які не були вирішені при ухвалені рішення.

Таким чином, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2023 було вирішено питання про судові витрати, то підстави для прийняття Господарським судом міста Києва додаткового рішення з цього питання відсутні, а відтак суд дійшов висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

На підставі викладеного та керуючись статтями 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Національного центру «Мала академія наук України» про ухвалення додаткового рішення.

2. Згідно частиною 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких