ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023м. ХарківСправа № 922/2257/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Саєнко А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс" (63343, Харківська область, Красноградський район, с. Наталине, вул. Свято-Троїцька, 39) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ( 61057, Харків, вул. Пушкінська, 46); - Державна податкова служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Бєлєвцова О.С. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів), довіреність б/н;

відповідача - Нагорний Є.Ф. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів), ордер серія ВІ №1108111;

третьої особи (ДПС України) - Зеленохатов І.Е., самопредставництво;

третьої особи (Головного управління ДПС у Харківській області) - Колотило В.В., самопредставництво;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс", в якому просить:

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс" (, адреса: 63343, Харківська обл., Красноградський р-н, с. Наталине, вул.Свято-Троїцька, 39) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (, адреса 04053, м Київ, вул. Кудрявська, 26/28) 1166 047,99 грн. (один мільйон сто шістдесят шість тисяч сорок сім гривень 99 коп.) збитків.

- Судові витрати покласти на Відповідача.

Позов обґрунтований порушенням Відповідачем умов пп. 9.1.41 п. 9.1 Договору № УГВ8054/34-18 від 26.01.2018 та вимог ст. 201 ПК України, що позбавило Позивача права включити суми ПДВ у розмірі 1166 047,99 грн. до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на цю суму, внаслідок чого АТ "Укргазвидобування" були понесені збитки.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2257/22. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено підготовче засідання на "13" грудня 2022 р. о 11:00 год.

05.12.2022 від представника позивача електронною поштою до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. № 15563), в якій представник позивача адвокат О. Бєлєвцова просить провести підготовче засідання у справі № 922/2257/22, призначене на 13.12.2022 о 11.00 год., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon", що розміщена на сайті vkz.court.gov.ua, із обліковим записом представника АТ "Укргазвидобування" в Електронному Суді: ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.12.2022 в задоволенні заяви представника АТ "Укргазвидобування" (вх. № 15563 від 05.12.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі № 922/2257/22 - відмовлено.

12.12.2022 представником відповідача до суду подано відзив на позов за вх. № 16042, в якому відповідач просить: прийняти та приєднати до матеріалів справи зазначений відзив на позов; залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 43983495, 61057, Харків, вул. Пушкінська, 46, телефон , адреса електронної пошти ) та Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, , телефон НОМЕР_1 , електронна пошта ); клопотання представника відповідача адвоката Нагорного Є.Ф. про участь в судових засіданнях по справі 922/2257/22 в режимі відеоконференції задовольнити; надати можливість представнику відповідача адвокату Нагорному Є.Ф. приймати участь у судових засіданнях по справі 922/2257/22 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (https://vkz.court.gov.ua/); у задоволенні позову Акціонерне товариство "Укргазвидобування" до ТОВ "Укрнафтогазресурс" про стягнення 1 166 047,99 грн. відмовити; судові витрати покласти на Позивача.

Відзив долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.12.2022 задоволено клопотання відповідача про залучення третіх осіб, викладене у відзиві на позов (вх. № 16042 від 12.12.2022), залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 43983495, 61057, Харків, вул. Пушкінська, 46); Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ). Цією ж ухвалою було відкладено підготовче засідання на 02.02.2023р. о 12:45 год.. та частково задоволено клопотання представника відповідача про участь у даному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

23.12.2022 представником позивача через канцелярію суд було подано супровідний лист разом із доказами направлення на адресу залучених третіх осіб копії позовної заяви з додатками за вх.№17005, який долучено судом до матеріалів справи.

09.01.2023 представником позивача через канцелярію суд було подано відповідь на відзив на позовну заяву за вх.№ 391, яку долучено судом до матеріалів справи.

10.01.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів за вх.№560.

26.01.2023 у зв`язку з відпусткою судді Суслової В.В. на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Харківської області від 26.01.2023, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної заяви призначено суддю Лавренюк Т.А..

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.01.2023 задоволено заяву представника позивача про його участь в судовому засіданні, призначеному на 02.02.2023 р. о 12:45, в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

12.01.2023 представником Головного управління ДПС у Харківській області через канцелярію суду було подано письмові пояснення за вх.№737, які долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2023 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 лютого 2023 року об 11:15 год..

10.02.2023 представником позивача через канцелярію суду було подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за вх.№3178.

13.02.2023 представником відповідача через систему "Електронний суд" подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за вх.№3453.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.02.2023 заяву представника Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (вх.№3178 від 10.02.2023) та заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс" (вх.№3453 від 13.02.2023) - задоволено.

16.02.2023 відповідачем до суду подано додаткові пояснення за вх. № 3835, які долучено судом до матеріалі справи.

В судовому засіданні 16.02.2023 представник позивача наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Представники третіх осіб залишили вирішення спору на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між АТ «Укргазвидобування» (далі також - позивач, Замовник) та ТОВ "Укрнафтогазресурс" (далі також - відповідач, Підрядник) укладено договір № УГВ8054/34-18 від 26.01.2018 р. на виконання робіт з капітального ремонту нафтових і газових свердловин по підготовці до ГРП на родовищах ПАТ «Укргазвидобування» (далі також - Договір).

Відповідно до цього Договору та Технічного завдання (Додаток №1 до Договору) Підрядник зобов`язується на свій ризик виконати власними силами з використанням власних матеріалів та обладнання Роботи з капітального ремонту нафтових та газових свердловин відповідно до Виробничої програми по КРС (Додаток №2 до Договору), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити якісно виконані Роботи на умовах, передбачених Договором (п. 2.1).

За умовами п. 2.2 Договору кількість об`єктів, що підлягають капітальному ремонту, обсяг Робіт строки їх виконання, а також кількість Бригад Підрядника, необхідних для виконання Робіт на відповідних Об`єктах, визначені в Виробничій програмі по КРС (Додаток №2), яка є невід`ємною частиною Договору.

У п. 2.5 Договору визначено строки виконання Робіт за цим Договором: Початок Робіт - з моменту підписання Сторонами цього Договору; Загальний строк закінчення Робіт по Договору - не пізніше 12 (дванадцяти) місяців з дати підписання Сторонами цього Договору або до закінчення коштів по Договору. Строки виконання Робіт по кожній свердловині встановлюються Виробничою програмою та Планом робіт. Перелік свердловин, що підлягають капітальному ремонту, визначається Замовником в щоквартальних Графіках руху бригад КРС (п. 2.6 Договору).

Загальна ціна Договору, визначена в п. 3.1 Договору, становить до 38 998 000,00 грн. з ПДВ, втому числі ПДВ (20%) 6 499 666,67 грн. Вартість Робіт, передбачена п. 3.1 Договору, включає всі витрати Підрядника з придбання всього необхідного обладнання та матеріалів, їх складування і зберігання, доставку до Місця проведення Робіт (п. 3.2).

За змістом п. 1.1 Договору «Актом приймання-передачі виконаних Робіт» є документ за формою, погодженою Сторонами (Додаток №11 до цього Договору), який складається Підрядником та підтверджує виконання та прийняття обумовленого Сторонами етапу або частини Робіт, підписаний уповноваженими представниками Замовника і Підрядника і скріплений печатками Сторін (за наявності) після чого є підставою для виставлення рахунку-фактури Підрядником і оплати відповідного етапу або частини виконаних Робіт.

Оплата за фактично виконані Роботи здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника протягом 45 календарних днів, починаючи з 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, з моменту отримання Замовником оригіналу належно оформленого відповідно до чинного законодавства України та цього Договору рахунка-фактури, складеного на підставі підписаних Сторонами Актів приймання-передачі виконаних робіт, до яких додаються звіт Підрядника про використання давальницьких матеріалів за відомістю переробки давальницьких матеріалів, підписаний обома Сторонами, Реєстру виконаного обсягу робіт підприємства що надає сервісні послуги КРС (бригадами КРС) по закінченим ремонтом свердловин (Додаток №7) та Розрахунок тривалості капітального ремонту свердловини (Додаток №13 до Договору), який підтверджений первинними актами та інформацією з реєструючих КВП та іншою інформацією, яка підтверджує ефективність виконаної Роботи (п. 4.1 Договору).

Згідно із п. 4.7 Договору вартість виконаних Робіт по ремонту свердловини оплачується Замовником після її завершення на підставі підписаних Сторонами Актів приймання-передачі виконаних робіт та поданих Підрядником документів, що підтверджують виконаний обсяг Робіт по такій свердловині, якщо вони підписані уповноваженими представниками Сторін. Згідно із п. 1.5 Договору «Виконаний обсяг робіт» - продуктивний час виконання Робіт на свердловині в звітному місяці.

Згідно із пп. 9.1.41 п. 9.1 Договору № УГВ8054/34-18 від 26.01.2018 р. Підрядник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну в електронній формі в строки встановлені чинним законодавством України (якщо Підрядник є резидентом України).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін (за наявності), за умови надання Підрядником забезпечення виконання своїх зобов`язань по Договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 19.2 цього Договору і діє до повного виконання Сторонами зобов`язань (п. 19.1).

На виконання наведених умов Договору Підрядник передав виконані Роботи, які прийнято Замовником відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт від 16.07.2019 р. за Договором № УГВ 8054/34-18 від 26.01.2018 р. Св № 528 Західно-Хрестищенського ГКР з 20.08.2018 р. по 12.02.2019 р. та Акту приймання-передачі виконаних робіт від 25.07.2019 р. за Договором № УГВ 8054/34-18 від 26 01.2018 р., за яким Підрядником були виконані Роботи по свердловині № 528 Зах. Хрестищенського родовища на загальну суму з ПДВ 5 112 910,64 грн , в тому числі ПДВ 852151,77 грн.

Також Підрядник передав виконані Роботи, які прийнято Замовником відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт від 29.07.2019 р. за Договором № УГВ 8054/34-18 від 26.01.2018 р Св.№ 54 Шевченківського ГКР з 01.06.2019 р. по 20.06.2019 р. та Акту приймання-передачі виконаних робіт від 29.07.2019 р., за яким Підрядником були виконані Роботи по свердловині N° 54 Шевченківського родовища відповідно до Договору від 26.01.2018р. за № УГВ 8054/34-18 на загальну суму з ПДВ 1883 377,34 грн , в тому числі ПДВ 313 896,22 грн. У зв`язку із чим Підрядник виставив Замовнику Рахунок на оплату № 58 від 18.07.2019 на суму з ПДВ 5 112 910,64 грн. та Рахунок на оплату № 66 від 30.07.2019 р. на суму з ПДВ 1 883 377,34 грн.

З огляду на умови п. 4.1 Договору, Позивачем були перераховані Відповідачу грошові кошти за виконані Роботи в сумі 5 112 910,64 грн., в тому числі ПДВ 852151,77 грн. згідно платіжного доручення № 200003 від 10.09.2019 р. та в сумі 1 883 377,34 грн., в тому числі ПДВ 313 896,22 грн. згідно платіжного доручення № 207691 від 03.10.2019 р.

Отже, як вказує позивач, в силу умов пп. 9 1.41 п. 9.1 Договору та приписів п. 187.1 , ст. 187, ст. 201 Податкового кодексу України (тут і надалі - в редакції станом на дату передачі Робіт), за правилом першої події, у Відповідача виник обов`язок реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) за вказаними операціями.

Так, Відповідачем було складено податкові накладні з податку на додану вартість №45 від 25.07.2019 та № 59 від 29.07.2019 згідно вищезазначених Актів приймання-передачі виконаних робіт від 25.07.2019 та від 29.07.2019 р. за Договором.

В листі № 38 від 12.04.2021 Відповідач повідомив Позивача, що ТОВ "Укрнафтогазресурс" має заборгованість по реєстрації податкових зобов`язань в ЄРПН перед АТ «Укргазвидобування», зокрема, щодо податкових накладних з податку на додану вартість №45 від 25.07.2019 на суму 852 151,77 грн. та № 59 від 29.07.2019 на суму 313 896,22 грн та зобов`язався зареєструвати наведені податкові накладні до 09.06.2021 року.

Втім, як зазначає позивач, наведені податкові накладні Підрядником не зареєстровані в ЄРПН, про що свідчить Витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 2355529 від 07.11.2022, а також дані Електронного кабінету про перегляд інформації щодо податкових накладних ТОВ ''Укрнафтогазресурс" за період з 31.03.2019 по 10.11.2022.

Оскільки Відповідач не зареєстрував в ЄРПН податкові накладні з ПДВ №45 від 25.07.2019 на суму 852 151,77 грн. та № 59 від 29.07.2019 на суму 313 896,22 грн., Позивач наполягає на тому, що він позбавлений права включити зазначені суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 1 166 047,99 грн., що завдало позивачу збитків на вказану суму.

Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом, в якому позивач просить стягнути з відповідача 1166 047,99 грн. збитків.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу того один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися (від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Приписи ст. 49 Господарського кодексу України встановлює загальний для всіх підприємців обов`язок - не порушувати права та законні інтереси інших суб`єктів господарювання, а в разі їх порушення - нести майнову та іншу встановлену законодавством відповідальність за завдані шкоду і збитки.

Таким чином, для застосування обраного позивачем заходу відповідальності - стягнення збитків - позивач має довести, а суд - встановити, наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

При цьому обов`язок доведення в суді факту протиправної поведінки відповідача, розміру завданої шкоди, а також прямого причинного зв`язку між ними покладається на позивача з документальним підтвердженням обґрунтованого розрахунку суми, що стягується на відшкодування заподіяної шкоди.

Відсутність або ж недоведеність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди (збитків).

Отже, позовні вимоги Акціонерне товариство «Укргазвидобування» обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за пп. 9.1.41 п. 9.1 договору № УГВ8054/34-18 від 26.01.2018 р. (надалі - Договір) щодо реєстрації податкових накладних №45 від 25.07.2019 на суму 852 151,77 грн. та № 59 від 29.07.2019 на суму 313 896,22 грн. на проведення господарських операцій між сторонами з виконання робіт згідно Актів приймання-передачі виконаних робіт від 25.07.2019 р. та від 29.07.2019 р., а також порушенням приписів п. 187.1 ст.187, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI(надалі- ПК України), що завдало Позивачу збитків у вигляді позбавлення його права на отримання податкового кредиту на заявлену до стягнення суму та відповідно можливості зменшення суми податкових зобов`язань Позивача з ПДВ.

Позивач наполягає на тому, що протиправна поведінка - це бездіяльність ТОВ «Укрнафтогазресурс» щодо реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних; шкідливий результат - збитки у вигляді втраченого податкового кредиту в сумі 1166 047,99 грн.; причинний зв`язок між протиправною поведінкою (бездіяльністю) та збитками - право на відображення податкового кредиту безпосередньо залежить від факту реєстрації вище згаданих податкових накладних; вина особи, яка заподіяла шкоду - бездіяльність контрагента у виконанні обов`язку з належної реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, приймаючи до уваги доводи та заперечення відповідача, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податок на додану вартість (ПДВ) це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (п.п. 14.1.178.).

Сутність його полягає в тому, що визначається як різниця між загальною сумою його податкових зобов`язань, що виникли у зв`язку з продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, і сумою податкового кредиту, що сформувався протягом того самого періоду.

Якщо за результатами звітного періоду сума податкового кредиту перевищує суму податкових зобов`язань платника ПДВ, різниця підлягає відшкодуванню платнику податку з державного бюджету.

На відміну від встановленого п. 187.1 ст. 187 ПК України обов`язку Продавця нарахувати податкове зобов`язання за господарськими операціями, включення сум за податковими накладними до податкового кредиту є правом Покупця яке зберігається за ним відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Строк встановлений п.198.6 ст.198 ПК України є пресічним, тобто особливим строком, сплив якого призводить до припинення суб`єктивних прав і обов`язків та не підлягає поновленню.

Відповідно до п.п.1) п.3 «Положення про Державну податкову службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 р. № 227 (надалі Положення №227) основними завданнями ДПС є: реалізація державної податкової політики, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів.

ДПС відповідно до покладених на неї завдань (п.п.4,5,8,11,12,13 п.4 Положення №227) здійснює контроль за дотриманням вимог податкового законодавства, законодавства щодо адміністрування єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС; здійснює контроль за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість; забезпечує достовірність та повноту ведення обліку платників податків (платників єдиного внеску), об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; забезпечує ведення обліку податків, зборів, платежів; здійснює адміністрування податків, зборів, платежів, єдиного внеску, у тому числі проводить відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (платників єдиного внеску); контролює своєчасність подання платниками податків (платниками єдиного внеску) передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів, єдиного внеску.

Для виконання покладених на неї завдань ДПС, зокрема, має право (п.п.1 п.6 Положення №227) проводити у визначеному законодавством порядку перевірку показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та із своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплатою всіх передбачених Податковим кодексом України податків, зборів, платежів, а також єдиного внеску, дотриманням вимог законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС; визначати у передбачених Податковим кодексом України випадках суми податкових та грошових зобов`язань платників податків;

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.

Звернення покупця зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, хоча і не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту та є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки Продавця контролюючим органом, проте фіксує намір Покупця скористатися своїм правом на податковий кредит.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (п.6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15 та 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання);

2) шкідливого результату такої поведінки - збитків;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п.14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17).

Належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 908/1568/18, постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі № 917/877/17).

Отже, виходячи з правової позиції ВП ВС порушенням буде вважатися бездіяльність Відповідача яка полягає у не складенні та не реєстрації податкової накладної.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що Відповідач податкові накладні склав та подав їх на реєстрацію, проте у реєстрації їх було відмовлено контролюючим органом.

З урахуванням вказаних вимог податкового та приписів цивільного законодавства позивач для фіксації свого наміру здійснення правомочності по включенню заявленої ним до стягнення суми до складу податкового кредиту повинен був подати податкову декларацію зі скаргою на відповідача з доданням зазначених ним актів приймання- передачі виконаних робіт від 25.07.2019 р. та від 29.07 2019 р.

У цьому випадку податковим органом була би здійснена перевірка дотримання вимог податкового законодавства та вжиті заходи щодо усунення виявленого порушення, якби таке реально існувало. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 911/224/19).

Нормативні положення ПК України дають підстави для висновку, що у процедурі внесення інформації (відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування) до ЄРПН є дві окремі стадії:

1) надання платником податку на додану вартість податкової накладної (розрахунку коригування);

2) прийняття/неприйняття податкової накладної (розрахунку коригування) та внесення відомостей щодо неї (нього) безпосередньо до ЄРПН.

Перша із цих стадій залежить від платника податку на додану вартість і є результатом його дій, тоді як друга власне реєстрація податкової накладної - це результат виконання роботи програмного забезпечення, що контролюється ДПС, та/або безпосередніх дій працівників ДПС, на яку (які) платник податку не має впливу.

У цьому контексті відповідальність може застосовуватися лише у разі якщо платник податку не надав (не надіслав) податкову накладну (розрахунок коригування) ДПС у строк, встановлений податковим Законодавством.

(Подібна правова позиція в контексті застосування відповідальності за податкове правопорушення висловлена Верховним Судом у постановах від 10.06.2019 у справі № 802/1825/16-а, від 12.07.2019 у справі № 940/1600/18 та від 03.04.2020 справа № 160/5380/19).

З долучених до пояснень третіх осіб квитанцій, вбачається, що податкова накладна № 59 від 29.07.2019 на суму 313 896,22 грн, сума ПДВ по якій заявлена Позивачем як збитки, двічі подавалася на реєстрацію - 25.09.2019 об 15:23:18, та 30.09.2019 об 16:21:12, а тому вести мову про протиправну бездіяльність Відповідача в даному випадку не можна.

Крім того, у позові заявляється, як збитки сума податкового кредиту по податковій накладній №45 від 25.07.2019 на суму 852 151,77 грн. та № 59 від 29.07.2019 на суму 313 896,22 грн, а всього на суму 1 166 047,99 грн.

Разом з тим, з наданого Позивачем витягу з єдиного реєстру податкових накладних №2355529 не вбачається, що вказані у ньому податкові накладні 122 від 31.03.2019, №45 від 25.07.2019, №58 від 29.07.2019, №59 від 29.07.2019 повинні бути саме на ті суми які Позивач заявив до стягнення, у витягу взагалі відсутні будь які суми.

З долучених пояснень третіх осіб вбачається, що Відповідачем подавалося на реєстрацію три податкових накладних - №58 від 29.07.2019р. на суму 703 737,38грн, №59 від 29.07.2019р. на суму 1 883 377,34 грн, та №122 від 31.03.2019р. на суму 3 471 678,59 грн, а всього на суму 6 058 793,31 грн

До матеріалів позовної заяви долучено Акти приймання-передачі виконаних робіт від 16.07.2019 р. та від 25.07.2019 р. на суму з ПДВ 5 112 910,64 грн., від 29.07.2019р. на суму з ПДВ 1 883 377,34 грн. а всього на суму 6 996 287,98 грн.

Отже, сума збитків Позивачем визначено довільно та відповідно позовні вимоги не підтверджені належними доказами.

Як вже зазначалося вище, у разі будь яких порушень обов`язків по видачі податкових накладних з боку Продавця, Покупцю слід разом з податковою декларацією звітного періоду подавати в порядку п.201.10 ст. 201 ПК України скаргу на Продавця, та контролюючий орган зобов`язаний провести перевірку та встановити дійсний податковий обов`язок за результатами перевірки, в той час як Покупець такої можливості позбавлений, та спирається лише на свої припущення стосовно податкових обов`язків Продавця.

Без подання скарги в порядку п.201.10 ст. 201 ПК України та послідуючої перевірки встановити дійсний податковий обов`язок Продавця, та кореспондуючу йому волю Покупця на реалізацію свого права на податковий кредит неможливо.

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ визначено ст. 200-1 ПКУ та регламентовано Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим постановою КМУ від 16.10.2014 р. №569 із змінами і доповненнями (далі - Порядок №569).

Згідно із п. 200-1.3 ПКУ та п. 9 Порядку №569 платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) на суму податку (реєстраційну суму), обчислену за формулою, встановленою п. 200-1.3 ПКУ.

Суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі обчислює Державна податкова служба України. Вона ж оприлюднює на офіційному веб-сайті алгоритми обрахунку показників формули обчислення зазначеної суми та джерела їх формування.

Казначейство в режимі оп-1іпе надає Державній податковій службі України дані щодо суми коштів, перерахованих платником податку з власного поточного рахунка на електронний рахунок, які є лише однією із складових зазначеної формули.

Казначейська система електронного адміністрування податку на додану вартість працює повністю в автоматичному режимі та передає інформацію до Державної податкової служби про стан рахунків в режимі реального часу (оп-1іпе).

Підставою для перерахування сум податку до бюджету або на спеціальні рахунки, а також повернення помилково або надміру сплачених коштів є виключно Реєстри Державної податкової служби України (пункти 21, 26 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.14 №569).

Суми ліміту ПДВ в СЕА ПДВ не відповідають критеріям, що дозволяють віднести їх до майна або майнових благ, не є активом підприємства, а отже не є майном підприємства, а є показником здійснення господарської операції та не є грошовими коштами або електронними грошима.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитки включають втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки (damnum emergens)) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода (lucrum cessans)).

Реальними збитками підкреслюється наявність фактичних втрат майнової сфери потерпілої особи.

Другою складовою збитків є упущена вигода, як рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 923/700/17).

Упущена вигода - це втрати очікуваного приросту в майні, на підставі беззастережних доказів реальної можливості їх отримання, у разі недопущення правопорушення.

Отже, реальність можливості отримання такого приросту не випливає з умов договору, але має бути доведена позивачем.

Оскільки, як вказано вище, ПДВ є непрямим податком, у разі позитивної різниці між вхідним та вихідним ПДВ сплачується до бюджету, та навпаки, у разі від`ємного значення підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок платника, правильність нарахування та сплати податкових зобов`язань по ПДВ а також його бюджетного відшкодування контролюється ДПС, то анонсовані Позивачем збитки можна кваліфікувати як упущену податкову вигоду у вигляді зменшення податкового зобов`язання Позивача з ПДВ за рахунок сум податкового кредиту в податкових накладних, які повинен був зареєструвати Відповідач.

Предмет доказування у справі - чи дійсно Відповідач повинен був зареєструвати саме ті податкові накладні саме з тими сумами на які вказує Позивач, що неможливо здійснити без проведення податкової перевірки, або бухгалтерської експертизи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 17.03.2021 року у справі № 916/1740/18 зауважує, що при визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними (не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та на прогнозах), а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків (повинні мати чітке документальне обґрунтування). Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 02.03.2021 у справі № 922/1742/20, від 17.02.2021 у справі № 916/450/20, від 03.11.2020 у справі № 916/3563/19, від 20.10.2020 у справі № 910/17533/19, від 26.02.2020 у справі № 914/263/19.

Враховуючи припис частини 4 статті 623 ЦК України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання.

Кредитор повинен не лише точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися відомості, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання винагороди, якби зобов`язання було виконано боржником у належний спосіб. Дохід не може бути абстрактним, адже для відшкодування упущеної вигоди повинні враховуватися заходи, вжиті потерпілою особою для його отримання (Постанова Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі №908/2261/17).

Однак, позивачем не було подано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження понесення ним збитків в розмірі суми, яку останній не зміг зарахувати до податкового кредиту за ПДВ, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання з реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних - як то податкові декларації, платіжні доручення на сплату ПДВ до бюджету за такими податковими деклараціями, та/або платіжні доручення на поповнення свого електронного рахунку з ПДВ грошовими коштами.

Позивач не надав жодних доказів на підтвердження бездіяльності відповідача щодо реєстрації податкових накладних, так само як і доказів звернення до контролюючого органу, доказів неотримання податкового кредиту.

Доводи позивача про те, що відповідач не зареєстрував податкові накладні та позивач не отримав податковий кредит ґрунтуються виключно на твердженнях позивача без відповідної доказової бази.

Отже, у випадку бездіяльності відповідача з реєстрації податкових накладних позивач мав передбачену законодавством можливість здійснити заходи з метою недопущення негативних наслідків своєї господарської діяльності у зв`язку з незарахуванням сплачених ним за виконані роботи грошових коштів до податкового кредиту ПДВ.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.06.2022 року у справі № 916/1466/21 п.5.11).

Позивач, як вже зазначалося вище, зі скаргою в порядку п.201.10 ст.201 ПК України на Відповідача не звертався, до матеріалів справи висновку експерта в порядку частини 3 ст.98 ГПК України не долучав, клопотання про проведення судової бухгалтерської експертизи не заявляв, в той час як додані до позову документи беззаперечно не вказують на наявність збитків.

Враховуючи викладене, позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками саме у розмірі позовних вимог, вини відповідача у заподіянні збитків.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, повно та всебічно оцінивши наявні у справі докази, господарським судом не встановлено обставин, з наявністю яких закон пов`язує можливість застосувати до відповідача відповідальність у вигляді стягнення збитків. Позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності відповідача. З огляду на вказане, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим витрати по оплаті судового збору залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (, адреса 04053, м Київ, вул. Кудрявська, 26/28).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс" (, адреса: 63343, Харківська обл., Красноградський р-н, с. Наталине, вул. Свято-Троїцька, 39).

Повне рішення складено "27" лютого 2023 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/2257/22