РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.02.2023Справа № 910/5976/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙС ТІМ»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

про стягнення 34791,01 грн

за участі представників:

від позивача - Шахрай В.В. (уповноважений представник);

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «АЙС ТІМ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Уніка» про стягнення 34791,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.09.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «ЗАЗ TF55YO» д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ТОВ «Айс Тім». Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Згідно висновків експертного автотоварознавчого дослідження №17/09/21 від 20.09.2021, №06/12/21 від 07.12.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ TF55YO» становить 119340,32 грн, що перевищує середню ринкову вартість цього автомобіля станом на момент ДТП, яка становить 77424,94 грн. Утилізаційна (залишкова) вартість автомобіля «ЗАЗ TF55YO» на дату ДТП становить 17667,17 грн. Витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП становлять 5200,13 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Toyota Camry» на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка» з урахуванням часткової сплати суми страхового відшкодування у розмірі 30166,89 грн, позивач на підставі п.30.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 34791,01 грн.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що відповідно до аварійного сертифікату №99-R/96/2 від 08.09.2021 вартість автомобіля «ЗАЗ TF55YO» у пошкодженому стані становить 33760 грн, а середня ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ TF55YO» на момент ДТП становила 76176 грн. Так, розмір страхового відшкодування який підлягав сплаті позивачу становить 47616 грн. Відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 47616 грн, згідно платіжних доручень №034739 від 21.07.2022 на суму 30166,89 грн та №034984 від 22.07.2022 на суму 17449,24 грн. Також відповідач зазначив, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, не обґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, вказані витрати підлягають зменшенню до 2000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 призначено розгляд справи №910/5976/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙС ТІМ» до Приватного акціонерного товариства «Уніка» про стягнення 34791,01 грн за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 17449,24 грн підлягає закриттю, а в іншій частині позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.09.2020 між ПрАТ «УПСК» (страховик) ТОВ Айс Тім» (страхувальник, вигодонабувач) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Економія» №079-011/000/20_0000125 (далі - Договір), відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб - автомобіль «ЗАЗ TF55YO» д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Згідно постанови Народицького районного суду Житомирської області від 30.09.2021 у справі №284/753/21, 08.09.2021 року о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_1 на 26 кілометрі+686 метрів автодороги Коростень-Народичі в с. Селець Коростенського району Житомирської області, керуючи автомобілем марки Toyota моделі Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті здійснила обгін автомобіля марки ЗАЗ моделі TF55YO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку та здійснював поворот ліворуч, в результаті чого автомобілі зіткнулися та отримали механічні пошкодження.

Постановою Народицького районного суду Житомирської області у справі №284/753/21 від 30.09.2021, ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи, що вищезазначеною постановою Народицького районного суду Житомирської області у справі №284/753/21 від 30.09.2021, яка не була оскаржена у передбаченому законом порядку та набрала законної сили, якою встановлено наявність вини ОСОБА_1 у скоєному 08.09.2021 ДТП, суд вважає, що доведення вини ОСОБА_1 не потребують повторного доказування відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

У ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

У ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З наявних у матеріалах справи висновків експертного автотоварознавчого дослідження №17/09/21 від 20.09.2021, №06/12/21 від 07.12.2021, №08/12/22 від 13.12.2022 проведених судовим експертом Демешком Вадимом Юрійовичем, вбачається, що станом на дату ДТП ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ TF55YO» д.н.з. НОМЕР_2 становила 77424,94 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля становила 119340,32 грн, а утилізаційна (залишкова) вартість автомобіля станом на дату ДТП становили 17667,17 грн.

Також, згідно з актом виконаних робіт №ЗН-0040153 від 09.09.2021 витрати на евакуацію транспортного засобу «ЗАЗ TF55YO» д.н.з. НОМЕР_2 з місця дорожньо-транспортної пригоди становлять 5200,13 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована за договором обов`язкового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка».

З наявного в матеріалах справи Витягу з інформаційної бази Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що поліс обов`язкового страхування №ЕР202045449 був чинний на момент скоєння ДТП - 08.09.2021. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн, розмір франшиза - 0 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «ЗАЗ TF55YO» д.н.з. НОМЕР_2 збитки у межах передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності в даному випадку є відповідач.

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до ПрАТ «УПСК» з заявою №30724 від 03.11.2021 на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до платіжного доручення №20856 від 19.11.2021 ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 30166,89 грн.

Крім того, 29.12.2021 позивач звертався до відповідача за заявою №529 від 29.12.2021 про виплату страхового відшкодування у розмірі 34791,01 грн.

Проте, на момент звернення позивача до Господарського суду міста Києва з даним позовом, заява ТОВ «Айс Тім» №529 від 29.12.2021 була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Так, з урахуванням вищевикладеного, оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищують його вартість на момент ДТП, його ремонт є економічно необґрунтованим, а тому з відповідача на користь позивача, відповідно до п.30.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за мінусом сплаченого страхового відшкодування у розмірі 30166,89 грн підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 34791,01 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що після звернення позивачем до Господарського суду міста Києва з позовом, відповідачем було частково сплачено на рахунок позивача суму страхового відшкодування у розмірі 17449,24 грн, що підтверджується платіжним дорученням №034984 від 22.07.2022.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору в частині стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 17449,24 грн та необхідність закриття провадження у справі у вказаній частині.

Доказів сплати решти суми страхового відшкодування матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення суми страхового відшкодування у розмірі в розмірі 17341,77 грн.

Доводи відповідача про те, що з урахуванням висновків викладених в аварійному сертифікаті №99-R/96/2 від 08.09.2021 розмір страхового відшкодування який підлягав сплаті позивачу становить 47616 грн, судом відхиляються, з огляду на наступне.

Положеннями статті 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом критично сприймається наданий відповідачем аварійний сертифікат №99-R/96/2 від 08.09.2021, оскільки останній не містить інформації про те, що аварійним комісаром ФОП Стрільцем В.Г. оглядався транспортний засіб та встановлювався характер і обсяг пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування, як це передбачено п.п.5.1,5.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Крім того, у вказаному аварійному сертифікаті вказано, що визначення ринкової вартості ТЗ проведене також за інформацією, отриманою від Замовника досліджень. Оцінювач вважає, що надана інформація носить достовірний характер. У випадку, якщо ця інформація не відповідає дійсності, висновки оцінювача щодо ринкової вартості ТЗ і вартостей матеріального збитку можуть змінитися, що ставить під сумнів висновки викладені в даному аварійному сертифікаті.

Також, вказаний сертифікат не містить відомостей про попередження експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку, що передбачено нормами чинного процесуального законодавства.

Таким чином, надані позивачем до матеріалів справи висновки експертних автотоварознавчих досліджень №17/09/21 від 20.09.2021, №06/12/21 від 07.12.2021, №08/12/22 від 13.12.2022 проведених судовим експертом Демешком Вадимом Юрійовичем є більш вірогідними та достовірними, аніж аварійний сертифікат №99-R/96/2 від 08.09.2021, наданий на їх спростування

Клопотань про призначення судом автотехнічної експертизи відповідачем не заявлялось, інших доказів які б підтверджували розрахунок суми страхового відшкодування відповідача, матеріали справи не містять.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За таких обставин, враховуючи, що спір виник у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо відшкодування страхового відшкодування, тобто з вини відповідача, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.231, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 6, літ. «В»; ідентифікаційний код 20033533) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙС ТІМ» (12430, Житомирська обл., Житомирський р-н, сільрада Станишівська, за межами населених пунктів Комплекс будівель і споруд №4; ідентифікаційний код 31133719) суму страхового відшкодування у розмірі 17341 (сімнадцять тисяч триста сорок одна) грн 77 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Провадження у справі №910/5976/22 в частині позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» суми страхового відшкодування у розмірі 17449 (сімнадцять тисяч чотириста сорок дев`ять) грн 24 коп. закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 01.03.2023

Суддя Я.В. Маринченко