СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Харків Справа № 922/4791/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.;
за участі секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку "EasyCon" у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Левченка Максима Олександровича (вх.№1319Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2022 у справі №922/4791/21 (повний текст рішення складено 12.09.2022 суддею Пономаренко Т.О. у приміщенні господарського суду Харківської області)

за позовом фізичної особи-підприємця Левченка Максима Олександровича, м.Суми,

до Концерну "Військторгсервіс", м.Киів, в особі філії "Східна", м.Харків,

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
06.12.2021 фізична особа-підприємець Левченко Максим Олександрович звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Східна", в якій просив суд стягнути з Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" основний борг у розмірі 86800,00 грн, 3% річних у розмірі 2921,79 грн, інфляційні втрати у розмірі 9710,44 грн, пеню у розмірі 5291,55 грн, а також суму судового збору у розмірі 2270,00 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8094,47 грн. Позов обгрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020 у частині розрахунку за надані експедиторські послуги з перевезення.

05.08.2022 від представника відповідача до господарського суду надійшла заява (вх.№7823 від 05.08.2022) про застосування строків позовної давності та клопотання (вх.№7824 від 05.08.2022) про закриття провадження у справі. Заява (вх.№7823 від 05.08.2022) про застосування строків позовної давності мотивована тим, що встановлений приписами частини 5 ст.315 Господарського кодексу України шестимісячний строк позовної давності за вимогами про стягнення боргу за актом здачі-прийняття робіт (послуг) №345/2020 від 03.10.2020 сплив 12.04.2020; за актом від №356/2020 від 10.10.2020 - 20.04.2020; за актом від №375/2020 від 17.10.2020 - 26.04.2020; за актом від №380/2020 від 24.10.2020 - 02.05.2020. Клопотання (вх.№7824 від 05.08.2022) про закриття провадження у справі обгрунтоване тим, що позивач вже звертався до господарського суду про той самий предмет і з тих самих підстав. Рішенням господарського суду міста Києва від 18.03.2021 у справі №910/20167/20 позов ФОП Левченка Максима Олександровича до Концерну Військторгсервіс в особі філії Східна Концерну Військторгсервіс про стягнення заборгованості за договором про надання транспортно-експедиторських послуг за №31/03/2020/1 від 31.03.2020 задоволено повністю. Північним апеляційним господарським судом винесено постанову у справі №910/20167/20 від 20.07.2021, якою апеляційну скаргу Концерну Військторгсервіс на рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2021 у справі №910/20167/20 задоволено, а рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2021 у справі №910/20167/20 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ФОП Левченку Максиму Олександровичу у задоволенні позову до Концерну Військторгсервіс" в особі філії Східна" Концерну Військторгсервіс про стягнення заборгованості за договором про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020. Постанова Північного апеляційного господарського суду у справі №910/20167/20 набрала законної сили та не оскаржувалась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Рішенням господарського суду Харківської області від 31.08.2022 у справі №922/4791/21 відмовлено у задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця Левченка Максима Олександровича до Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" про стягнення заборгованості.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи містяться три заявки без номеру та дати, підписані помічником начальника дільниці філії Східна Концерну Військторгсервіс Семеновим Д. Є., на підставі довіреністі б/н від 22.06.2020, виданої начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс Полончуком Романом Петровичем. Проте у зазначених заявках у порушення пунктів 4.3, 4.1.6 договору тарифи на послуги експедирування не вказано та не містять графи: «вантажоотримувач». Довіреністю №б/н від 22.06.2020, виданою начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс Полончуком Романом Петровичем, уповноважено помічника начальника дільниці Семенова Дмитра Євгеновича на представництво інтересів філії, зокрема, підписувати видаткові та товарно-транспортні накладні, проводити звірку актів взаємних розрахунків з постачальниками, приймати товар, що відповідає ТУ і ДСТУ за накладними від контрагентів, подавати заявки контрагентам на продукцію. Довіреність видана до 31.12.2020. Доказів прийняття спірних послуг, зокрема, отримання вантажу, помічником начальника дільниці Семеновим Дмитром Євгеновичем матеріали справи не містять. Також у порушення умов пункту 2.5 договору відстуні подорожні листи, завірені печаткою перевізника чи експедитора, та довіреності від експедитора на право завантаження товару. Щодо наданих позивачем на підтвердження позовних вимог актів здачі-прийняття робіт та рахунків-фактур №345/2020 від 03.10.2020 на суму 26400,00 грн, №356/2020 від 10.10.2020 на суму 21200,00 грн, №375/2020 від 17.10.2020 на суму 21200,00 грн, №380/2020 від 24.10.2020 на суму 21200,00 грн, господарський суд зазначив, що рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер; акти здачі-прийняття робіт підписані Котенко О.М., однак доказів того, що останній був уповноважений на підставі довіреності, положення, наказу тощо підписувати акти здачі-прийняття робіт (послуг) №345/2020 від 03.10.2020, №356/2020 від 10.10.2020, №375/2020 від 17.10.2020 та №380/2020 від 24.10.2020 матеріали справи не містять. Дослідивши аудиторський звіт від 01.10.2021 №234/6/40/15 господарський суд встановив, що вказаний звіт не підтверджує заборгованість відповідача за актами здачі-прийняття робіт №345/2020 від 03.10.2020, №356/2020 від 10.10.2020, №375/2020 від 17.10.2020, №380/2020 від 24.10.2020 згідно з договором про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020, а лише містить інформацію про те, що в Концерні заборгованість за постачання продуктів харчування за період діяльності з 01.09.2019 по 30.06.2021 існувала й перед іншими постачальниками, у тому числі перед ФОП "Левченко М. на суму 86800,00 грн. Як встановлено судом, позивач у справі №910/20167/20, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те, що у період 15.04.2020 по 26.09.2020 відповідачу надані транспортно-експедиторські послуги на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020. Разом з цим, у справі №922/4791/21 позивач стверджує, що ним надані транспортно-експедиторські послуги на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020 у період з 03.10.2020 по 24.10.2020 згідно з актами здачі-прийняття робіт №345/2020 від 03.10.2020, №356/2020 від 10.10.2020, №375/2020 від 17.10.2020 та №380/2020 від 24.10.2020. Тобто, у справі №910/20167/20 та №922/4791/21 позивач дійсно просить стягнути заборгованість за надані транспортно-експедиторські послуги на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020, проте така заборгованість виникла у різні періоди та є різними предметами спору, з огляду на що господарський суд дійшов висновку про відстуність підстав для задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі. Також господарський суд зазначив, що ухвалою господарського суду Харківської області від 07.02.2022 зобов`язано фізичну особу-підприємця Левченка Максима Олександровича надати суду товарно-транспортні накладні, які б підтверджували надання транспортно-експедиторських послуг за договором про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020 у період з 03.10.2020 по 24.10.2020 за їх наявності, однак витребувані ухвалою суду докази позивач станом на 31.08.2022 не надав. Отже, позивач не надав господарському суду на обґрунтування своїх позовних вимог у встановлені процесуальні строки первинні документи на підтвердження виконання умов договору, а саме: товарно-транспортні накладні на перевезення вантажу, які є основним документом на перевезення вантажів згідно з чинним законодавством України та визначені сторонами у договорі як докази на підтвердження доставки вантажу в пункт призначення та передачі його належному вантажоодержувачу. Ураховуючи наведене, господарський суд виазнав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Керуючись приписами ст.256, частини 1 ст.261 Цивільного кодексу України, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав необґрунтованості позову, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності у цій справі.

Фізична особа-підприємець Левченко Максим Олександрович з рішенням господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2022 у справі №922/4791/21 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ФОП Левченка Максима Олександровича про стягнення заборгованості з Концерну Військторгсервіс в особі філії Східна в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає таке:

-в якості доказу наявності заборгованості позивачем надано акт звірки взаємних розрахунків, в якому наявні, як сплати відповідача за надані послуги, так і заборгованість перед ФОП Левченко М.О., на підтвердження достовірності наданого акту звірки взаємних розрахунків ФОП Левченко М.О. надавались до суду заявки на перевезення вантажу, акти здачі-прийняття робіт та рахунків-фактур, на підставі яких філія «Східна» повинна була здійснити оплату наданих послуг.На думку апелянта, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема, у підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості, однак за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання осіб;

-на зазначеених доказах містяться підписи уповноважених осіб, які скріплені печатками підприємств; про незаконне вибуття печатки з підприємства відповідачем не було повідомлено, а тому факт участі в господарській діялності підтверджується у повному обсязі;

-апелянт не погоджується з твердженням відповідача про те, що надані позивячем заявки на перевезення вантажу є неналежними доказами, натомість зазначає, що заявки складались у довільній формі уповноваженою особою Концерну із зазначенням маршруту, на який необхідно надати транспортні послуги, зазначені в заявках дати перевезення вантажу та маршрути співпадають з даними, які відображені в рахунках-фактурах та актах здачі-приймання робіт;

-апелят стверджує, що Концерном «Військторгсервіс» безпідставно заперечується наявність повноважень у начальника філії «Східна» Котенко О.М., який на час здійснення господарських операцій був наділений правом на підписання договорів та інших документів, які стосуються господарської діяльності філії;

-на думку апелянта, господарським судом помилково не взято до уваги витяг з аудиторського звіту від 01.10.2021 №234/6/40/15, адже зазначеною перевіркою було підтверджено наявність заборгованості філії «Східна» перед ФОП Левченко М.О. заборгованості у розмірі 86800,00 грн, відсутність відомостей про номер договору, за яким існує заборгованість, не є достньою підставою для того, щоб не брати до уваги результати перевірки, адже жодного договору не було вказано в аудиторському звіті, також жодного іншого договору між філією «Східна» Концерну «Військторгсервіс» та ФОП Левченко М.О. не укладено, а тому можна вважати, що зазначена у звіті заборгованість стосується саме договору №31/03/2020/1 від 31.03.2020;

-у провадженні судів першої інстанції м.Києва та Харківської області в період з 2020 по 2022 роки знаходилось близько 40 судових справ про стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг чи поставки продуктів харчування, які, відповідно, Концерном оскажувались та з якими відповідач не згоден, однак зазначеними рішеннями заборгованість була підтверджена у повному обсязі;

- апелянт посилається на позицію Вищого адміністративного суду, викладену в ухвалі від 23.08.2017 у справі №826/16338/13-а та Верховного Суду у постанові від 27.06.2017 у справі №2а-6549/11/1470 про те, що реальність господарської діяльності має доводитися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухобліку, фіксуються дані тільки про фактично здійснені господарські операції. Як стверджує апелянт, відсутність ТТН не може бути самостійною підствою вважати господарську операцію такою, що не відбулася, а причини відсутності ТТН у кожному конкретному випадку мають бути досліджені судом, тому питання про наявність ТТН, а також правильність її оформлення, має оцінюватись в сукупності з іншими документами, створеними в процесі господарської операції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4791/21, необхідні для розгляду скарги, та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №922/4791/21.

13.12.2022 матеріали справи №922/4791/21 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Левченка Максима Олександровича залишено без руху. Встановлено заявнику апеляційної скарги десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги. Роз`яснено, що наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.01.2022 поновлено строк на подання заяви на усунення недоліків та строк на подання ФОП Левченком Максимом Олександровичем апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2022 у справі №922/4791/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Левченка Максима Олександровича. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 16.02.2023 о 15:15 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №104. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання письмових заяв, клопотань тощо. Учасникам справи - невідкладно повідомити суд про отримання цієї ухвали, зокрема, шляхом надсилання засвідченого електронним цифровим підписом уповноваженої особи відповідного повідомлення на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду. Запропоновано учасникам справи заздалегідь письмово повідомити суд про намір і можливість взяти участь у судовому засіданні для своєчасного вжиття заходів з організації його проведення. З метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу - рекомендувати взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" або надсилати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 заяву представника ФОП Левченка М.О. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 16.02.2023 о 15:15 год. у справі №922/4791/22 задоволено. Ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

У судовому засіданні 16.02.2023, яке проходило в режимі відеоконференції, представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши представника заявника апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду виходить з такого.

31.03.2020 між фізичною особою-підприємцем Левченком Максимом Олександровичем (експедитор) та філією Східна Концерну Військторгсервіс (замовник) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 (надалі - договір), за умовами якого експедитор від свого імені чи від імені замовника забезпечує організацію перевезення, довірених замовником прийнятих від вантажовідправника вантажів автомобільним транспортом, а також може надавати/організовувати інші додаткові послуги про надання яких сторони дійшли згоди в заявці чи додатковій угоді.

Згідно з пунктом 2.4 договору експедитор виконує організацію перевезення вантажів та надає додаткові послуги з організації перевезення на підставі письмових заявок, що надаються замовником і є невід`ємними частинами цього Договору. Заявка повинна оформлюватися у письмовій формі, підписуватися уповноваженими особами та бути завірена печатками сторін.

Підставою для одержання вантажу до перевезення перевізником чи експедитором є подорожній лист, завірений печаткою перевізника чи експедитора, та довіреність від експедитора на право завантаження товару (пункт 2.5 договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2020 (пункт 2.7 договору).

Відповідно до пункту 3.1.4 договору експедитор зобов`язаний своєчасно доставити вантаж в пункт призначення та передати його належному вантажоодержувачу, який зазначений в ТТН. Здача вантажу вважається здійсненою, якщо в ТТН чітко відображені дані про вантажоотримувача, є його підпис та печатка.

Експедитор зобов`язаний проводити видачу вантажу належному вантажоотримувачу, який зазначений у заявці представникам юридичних осіб по довіреності та при наявності документа, що посвідчує особу (пункт 3.1.6 договору).

Замовник зобов`язаний своєчасно проводити оплату експедитору послуг з організації перевезень і транспортно-експедиторського обслуговування вантажів в узгодженому розмірі, оплачувати рахунки експедитора за виконання ним доручень замовника, у тому числі виставлені за додаткові витрати, пов`язані з транспортуванням вантажів замовника, про наданні експедитором відповідних квитанцій або інших платіжних документів (пункт 3.2.7 договору).

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що тарифи на послуги експедирування узгоджуються для кожного перевезення окремо залежно від ситуації на ринку перевезень, та визначається в кожному випадку окремо за взаємною згодою сторін і вказується в заявці до цього договору.

Платежі передбачені цією статтею, проводяться не пізніше ніж через п`ять (5) банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунків-фактури за надання послуг або підтвердження фактичних витрат експедитора (пункт 4.7 договору).

У разі прострочення платежів за цим договором винна у простроченні сторона сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (пункт 4.8 договору).

Зазначений договір про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020 з боку експедитора підписано фізичною особою - підприємцем Левченком Максимом Олександровичем та засвідчено його печаткою, з боку замовника начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс Полончуком Романом Петровичем та засвідчено печаткою філії.

Довіреністю б/н від 22.06.2020, виданою начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс Полончуком Романом Петровичем, уповноважено помічника начальника дільниці Семенова Дмитра Євгеновича на представництво інтересів філії, зокрема, підписувати видаткові та товарно-транспортні накладні, проводити звірку актів взаємних розрахунків з постачальниками, приймати товар, що відповідає ТУ і ДСТУ за накладними від контрагентів, подавати заявки контрагентам на продукцію. Довіреність діє до 31.12.2020.

Матеріали справи містять три заявки без номера та дати, підписані помічником начальника дільниці філії Східна Концерну Військторгсервіс Семеновим Д.Є. (а.с.11-12, том 2).

Як стверджує позивач, на виконання умов договору у період з 01.04.2020 по 24.10.2020 надано транспортно-експедиторські послуги на загальну суму 1323542,50 грн.

Проте відповідачем не здійснено оплату за надані послуги згідно з актом здачі-прийняття робіт та рахунку-фактури №345/2020 від 03.10.2020 на суму 26400,00 грн (аудиторською перевіркою не підтверджено заборгованість на суму 3200,00 грн), акту здачі-прийняття робіт та рахунку-фактури №356/2020 від 10.10.2020 на суму 21200,00 грн, акту здачі-прийняття робіт та рахунку-фактури №375/2020 від 17.10.2020 на суму 21200,00 грн, акту здачі-прийняття робіт та рахунку-фактури №380/2020 від 24.10.2020 на суму 21200,00 грн. Станом на 03.12.2021 загальна заборгованість за вказаними актами здачі- прийняття робіт становить 86800,00 грн.

Згідно з актом здачі-прийняття робіт №345/2020 від 03.10.2020 на підставі договору №31/03/2020/1 від 31.03.2020 експедитор виконав транспортно-експедиторські послуги (дата завантаження 30.09.2020, дата розвантаження 03.10.2020, автомобіль: Ман НОМЕР_1 , маршрут: м.Харків - м. Дніпро смт.Гвардійське - с.Велика Новоселка смт.Старий Крим - м.Кам`янське - м.Маріуполь - м.Дніпро) на загальну вартість робіт 26400,00 грн. Акт з боку експедитора підписано фізичною особою - підприємцем Левченком Максимом Олександровичем та засвідчено його печаткою, з боку замовника начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс Котенко Олександром Миколайовичем та засвідчено печаткою філії.

Згідно з актом здачі-прийняття робіт №356/2020 від 10.10.2020 на підставі договору №31/03/2020/1 від 31.03.2020 експедитор виконав транспортно-експедиторські послуги (дата завантаження 15.10.2020 року, дата розвантаження 17.10.2020, автомобіль: ДАФ ВТ3817СІ, маршрут: м.Днігіро смт.Гвардійське - с.Велика Новоселка смт.Старий Крим - м.Кам`янське - м.Маріуполь) на загальну вартість робіт 21200,00 грн. Акт з боку експедитора підписано фізичною особою - підприємцем Левченком Максимом Олександровичем та засвідчено його печаткою, з боку замовника начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс Котенко Олександром Миколайовичем та засвідчено печаткою філії.

Згідно з актом здачі-прийняття робіт №375/2020 від 17.10.2020 на підставі договору №31/03/2020/1 від 31.03.2020 експедитор виконав транспортно-експедиторські послуги (дата завантаження 14.10.2020, дата розвантаження 17.10.2020, автомобіль: ДАФ АМ 0784 II, маршрут: м.Дніпро смт.Гвардійське - с.Велика Новоселка смт.Старий Крим - м.Кам`янське - м.Маріуполь) на загальну вартість робіт 21200,00 грн. Акт з боку експедитора підписано фізичною особою - підприємцем Левченком Максимом Олександровичем та засвідчено його печаткою, з боку замовника начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс Котенко Олександром Миколайовичем та засвідчено печаткою філії.

Згідно з актом здачі-прийняття робіт №380/2020 від 24.10.2020 на підставі договору №31/03/2020/1 від 31.03.2020 експедитор виконав транспортно-експедиторські послуги (дата завантаження 22.10.2020, дата розвантаження 24.10.2020, автомобіль: МАН НОМЕР_2 , маршрут: м.Дніпро смт.Гвардійське - с.Велика Новоселка смт.Старий Крим - м.Кам`янське - м.Маріуполь) на загальну вартість робіт 21200,00 грн. Акт з боку експедитора підписано фізичною особою - підприємцем Левченком Максимом Олександровичем та засвідчено його печаткою, з боку замовника начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс Котенко Олександром Миколайовичем та засвідчено печаткою філії.

Жодних зауважень чи заперечень зазначені акти не містять.

На підставі вищевикладеного, позивачем виставлено відповідачу рахунки: №345/2020 від 03.10.2020 на суму 26400,00 грн, №356/2020 від 10.10.2020 на суму 21200,00 грн, №375/2020 від 17.10.2020 на суму 21200,00 грн та №380/2020 від 24.10.2020 на суму 21200,00 грн.

Як стверджує позивач, у порушення умов договору відповідач розрахунок за надані експедиторські послуги з перевезення не здійснив.

На підтвердження наявності боргу у відповідача перед позивачем останній надав аудиторський звіт від 01.10.2021 №234/6/40/15, проведений Територіальним управлінням внутрішнього аудиту військових частин, безпосередньо підпорядкованих Міністерству оборони України та Головнокомандувачу Збройних Сил України внутрішній аудит діяльності Концерну Військторгсервіс. Аудиторське дослідження проводилося на підставі пункту 1.10.2 зведеного операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, територіальних управлінь внутрішнього аудиту та сектору внутрішнього аудиту Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту на 2021 рік (№20502/з від 31.12.2020). Внутрішній аудит проведено за період діяльності з 01.09.2019 по 30.06.2021 Концерну. Дослідженням охоплено управлінські рішення керівництва, фінансово-планові документи, фінансова, статистична та інші види звітності, господарські договори, регістри обліку, первинні та інші документи, які стосуються діяльності суб`єкта аудиту та його учасників. Згідно з даними відповідей начальників філій встановлено, що в Концерні в особі філій «Південна» та «Східна» заборгованість за постачання продуктів харчування існувала й перед іншими постачальниками на загальну суму 4306037,66 грн, у тому числі перед ФОП "Левченко М. - 86800,00 грн (а.с.27, том 1).

Матеріали справи містять акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.04.2020 по 28.07.2021, згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2021 станом на 10.08.2021 становить 207300,00 грн. Вказаний акт звірки засвідчено підписом та печаткою позивача, а у графі: "філія Східна Концерну Військторгсервіс міститься печатка філії та підпис невідомої особи (а.с.30-32, том 1).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, колегія суддів виходить з такого.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 Цивільного коедксу України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Предметом даного судового спору є вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості з надання транспортно-експедиторських послуг.

Як правильно встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 31.03.2020 між фізичною особою - підприємцем Левченком Максимом Олександровичем (експедитор) та філією Східна Концерну Військторгсервіс (замовник) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 (надалі - договір), який з боку експедитора підписано фізичною особою - підприємцем Левченком Максимом Олександровичем та засвідчено його печаткою, а з боку замовника начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс Полончуком Романом Петровичем та засвідчено печаткою філії.

Згідно з частиною 1 ст.929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ст.931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно з визначеними термінами, що містяться у ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частин 1, 2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За приписами підпункту 2.1 розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до частин 1, 2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з термінами та поняттями, що визначені у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (далі - Правила), товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пунктів 3.7, 3.8 Правил на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник надає перевізнику при наявності договору заявку відповідно до встановленої форми (додаток 4 до договору). У разі масових перевезень вантажів, особливо будівельних на місця будівництв, а також сільськогосподарських вантажів для їх переробки або у місця довгострокового зберігання, замовник повинен до заявки додати також погоджений з перевізником графік виконання перевезень із зазначенням добового або середньодобового обсягу перевезень, а також початку і кінця роботи змін.

Заявка подається перевізнику у строк, визначений договором. За погодженням із перевізником замовник може передати заявку на перевезення вантажів електронними чи іншими засобами зв`язку. У цьому випадку в такій заявці мають бути необхідні відомості, які характеризують найменування та кількість вантажу, адреси вантаження та розвантаження, відстані перевезення та рід упаковки.

Матеріали справи містять три заявки без номеру та дати, підписані помічником начальника дільниці філії Східна Концерну Військторгсервіс Семеновим Д. Є., на підставі довіреністі б/н від 22.06.2020, виданої начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс Полончуком Романом Петровичем, а саме:

- про надання на підставі договору №31/03/2020/1 від 31.03.2020 Про надання транспортно-експедиторських послуг транспорту для перевезення продуктів харчування, у період з 22 по 24 жовтня 2020 року за напрямком: м.Дніпро - смт.Гвардійське- с.Велика Новоселка - смт.Старий Крим - м.Кам`янське- м.Маріуполь;

- про надання на підставі договору №31/03/2020/1 від 31.03.2020 Про надання транспортно-експедиторських послуг транспорту для перевезення продуктів харчування, у період з 14 по 17 жовтня 2020 року за напрямком: м.Дніпро - смт.Гвардійське - с.Велика Новоселка - смт.Старий Крим - м.Кам`янське - м.Маріуполь;

- про надання на підставі договору №31/03/2020/1 від 31.03.2020 Про надання транспортно-експедиторських послуг транспорту для перевезення продуктів харчування, у період з 15 по 17 жовтня 2020 року за напрямком: м.Дніпро - смт.Гвардійське - с.Велика Новоселка - смт.Старий Крим - м.Кам`янське - м.Маріуполь.

У пункті 2.4 договору сторони погодили, що експедитор виконує організацію перевезення вантажів та надає додаткові послуги з організації перевезення на підставі письмових заявок, що надаються замовником і є невід`ємними частинами цього Договору. Заявка повинна оформлюватися у письмовій формі, підписуватися уповноваженими особами та бути завірена печатками сторін.

Згідно з пунктом 3.1.6 договору сторони визначили, що експедитор зобов`язаний проводити видачу вантажу належному вантажоотримувачу, який зазначений у заявці представникам юридичних осіб по довіреності та при наявності документа, що посвідчує особу.

Також пунктом 4.3 договору сторони погодили, що тарифи на послуги експедирування узгоджуються для кожного перевезення окремо залежно від ситуації на ринку перевезень, та визначається в кожному випадку окремо за взаємною згодою сторін і вказується в заявці до цього договору.

Однак у вищезазначених заявках, у порушення зазначених умов договору, тарифи на послуги експедирування не вказано, графи вантажоотримувач заявки не містять взагалі.

Окрім того, заявки не містять печаток як того вимагає пункт 2.4 договору.

Разом з цим, довіреністю №б/н від 22.06.2020, виданою начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс Полончуком Романом Петровичем, уповноважено помічника начальника дільниці Семенова Дмитра Євгеновича на представництво інтересів філії, зокрема, підписувати видаткові та товарно-транспортні накладні, проводити звірку актів взаємних розрахунків з постачальниками, приймати товар, що відповідає ТУ і ДСТУ за накладними від контр агентів, подавати заявки контрагентам на продукцію. Довіреність видана до 31.12.2020 (а.с.20, том 1).

Натомість доказів на підтвердження прийняття спірних послуг, зокрема, отримання вантажу, помічником начальника дільниці Семеновим Дмитром Євгеновичем матеріали справи не містять.

Крім того, згідно з пунктом 2.5 договору підставою для одержання вантажу до перевезення перевізником чи експедитором є подорожній лист, завірений печаткою перевізника чи експедитора, та довіреність від експедитора на право завантаження товару.

Проте матеріали справи не містять ані подорожнього листа, завіреного печаткою перевізника чи експедитора, ані довіреності від експедитора на право завантаження товару.

Щодо актів здачі-прийняття робіт та рахунків-фактур №345/2020 від 03.10.2020 на суму 26400,00 грн, №356/2020 від 10.10.2020 на суму 21200,00 грн, №375/2020 від 17.10.2020 на суму 21200,00 грн, №380/2020 від 24.10.2020 на суму 21200,00 грн господарський суд дійшов правильного висновку про те, що рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, який передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги.

Отже, господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що рахунки-фактури не є належним доказом, підтверджує надання останнім транспортно-експедиторських послуг відповідачу.

Як зазначалося вище, акти здачі-прийняття робіт №345/2020 від 03.10.2020 на суму 26400,00 грн, №356/2020 від 10.10.2020 на суму 21200,00 грн, №375/2020 від 17.10.2020 на суму 21200,00 грн, №380/2020 від 24.10.2020 на суму 21200,00 грн з боку експедитора підписано фізичною особою - підприємцем Левченком Максимом Олександровичем та засвідчено його печаткою, з боку замовника начальником філії Східна Концерну Військторгсервіс ОСОБА_1 та засвідчено печаткою філії.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 на момент підписання відповідних актів здачі-прийняття робіт (послуг) був начальником філії "Східна" та, відповідно, був уповноважений на підписання документів від імені філії.

Однак, обгрунтовуючи позовні вимоги та стверджуючи, що Котенко О.М. був уповноважений на підставі довіреності, положення, наказу тощо підписувати акти здачі-прийняття робіт (послуг) №345/2020 від 03.10.2020, №356/2020 від 10.10.2020, №375/2020 від 17.10.2020 та №380/2020 від 24.10.2020, жодних доказів на підтвердження зазначеного до позовної заяви не надав.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 07.02.2022 витребувано у Концерна "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" для огляду оригінал положення про філію, чинне на період підписання актів, а саме: з 03.10.2020 по 24.10.2020, оригінал наказу про призначення на посаду начальника "Східної" філії Концерну "Військторгсервіс", чинний на період з 03.10.2020 по 24.10.2020. Зобов`язано Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" надати суду обґрунтовані пояснення чи перебував у трудових відносинах ОСОБА_1 із Концерном "Військторгсервіс" чи філією "Східна" Концерну "Військторгсервіс" у період з 03.10.2020 по 24.10.2020. Зобов`язано Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" надати суду докази повноважень уповноважених осіб філії, які у період з 03.10.2020 по 24.10.2020 мали право відповідно до довіреності, наказу, посадових обов`язків підписувати акти здачі-прийнягтя роби (послуг) від імені філії. Зобов`язано Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" надати суду пояснення, в яких пояснити наявність на актах здачі-прийняття робіт (послуг) №345/2020 від 03.10.2020, №356/2020 від 10.10.2020, №375/2020 від 17.10.2020 та №380/2020 від 24.10.2020 печатки "Східної" філії Концерну "Військторгсервіс".

Витребувані господарським судом докази відповідач не надав.

Частиною 1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно з інформацією з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань господарським судом встановлено, що відомості щодо повноваження Котенко О.М. на представництво "Східної" філії Концерну "Військторгсервіс" у період з 03.10.2020 по 24.10.2020 у вказаному реєстрі відсутні.

Таким чином, доводи апелянта про те, що Котенко О.М. на момент підписання відповідних актів здачі-прийняття робіт (послуг) був начальником філії "Східна" та, відповідно, був уповноважений на підписання документів від імені філії, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Апелянт вважає, що господарський суд безпідставно не взяв до уваги витяг з аудиторського звіту від 01.10.2021 №234/6/40/15, на який позивач посилався як на підставу задоволення своїх вимог.

Колегія суддів вважає такі доводи заявника апеляційної скарги помилковими, з огляду на таке.

Як убачається із аудиторського звіту від 01.10.2021 №234/6/40/15, територіальним управлінням внутрішнього аудиту військових частин, безпосередньо підпорядкованих Міністерству оборони України та Головнокомандувачу Збройних Сил України проведено внутрішній аудит діяльності Концерну Військторгсервіс з 10.08.2021 по 01.10.2021.

Аудиторське дослідження проводилося на підставі пункту 1.10.2 Зведеного операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, територіальних управлінь внутрішнього аудиту та сектору внутрішнього аудиту Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту на 2021 рік (№20502/з від 31.12.2020).

Внутрішній аудит проведено за період діяльності з 01.09.2019 по 30.06.2021 Концерну.

Дослідженням охоплено управлінські рішення керівництва, фінансово-планові документи, фінансова, статистична та інші види звітності, господарські договори, регістри обліку, первинні та інші документи, які стосуються діяльності суб`єкта аудиту та його учасників.

Згідно з даними відповідей начальників філій встановлено, що в Концерні заборгованість за постачання продуктів харчування існувала й перед іншими постачальниками на загальну суму 4306037,66 грн, у тому числі перед ФОП "Левченко М. - 86800,00 грн.

Разом з цим, жодних посилань на договір про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020 чи на акти здачі-прийняття робіт №345/2020 від 03.10.2020, №356/2020 від 10.10.2020, №375/2020 від 17.10.2020, №380/2020 від 24.10.2020, вказаний аудиторський звіт від 01.10.2021 №234/6/40/15 не містить.

На думку апелянта, відсутність вказаних відомостей про спірний договір та акти здачі-приймання робіт в аудиторському звіті від 01.10.2021 №234/6/40/15 не є підставою для того, щоб не брати до уваги результати аудиторської перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що вказаний звіт не підтверджує заборгованість відповідача за актами здачі-прийняття робіт №345/2020 від 03.10.2020, №356/2020 від 10.10.2020, №375/2020 від 17.10.2020, №380/2020 від 24.10.2020 згідно з договором про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020, а лише містить інформацію про те, що в Концерні заборгованість за постачання продуктів харчування за період діяльності з 01.09.2019 по 30.06.2021 існувала й перед іншими постачальниками, у тому числі перед ФОП "Левченко М. на суму 86800,00 грн.

Згідно з пунктом 6 частини 1 ст.1 Закону України Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність аудиторський звіт - це документ, підготовлений суб`єктом аудиторської діяльності за результатами аудиту фінансової звітності (консолідованої фінансової звітності) відповідно до міжнародних стандартів аудиту та вимог цього закону.

Аудитор - фізична особа, яка підтвердила кваліфікаційну придатність до провадження аудиторської діяльності, має відповідний практичний досвід та включена до Реєстру аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності (пункт 2 частини 1 ст.1 Закону України Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність).

Аудиторська діяльність - незалежна професійна діяльність аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності, зареєстрованих у Реєстрі аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності, з надання аудиторських послуг (.пункт 3 частини 1 ст.1 Закону України Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність).

Суб`єкт аудиторської діяльності - аудиторська фірма або аудитор, що відповідає таким критеріям: провадить аудиторську діяльність як фізична особа - підприємець або провадить незалежну професійну діяльність; набув права на провадження аудиторської діяльності на підставах та в порядку, передбачених цим Законом; включений до Реєстру як суб`єкт аудиторської діяльності (пункт 21 частини 1 ст.1 Закону України Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність).

Матеріали справи не містять доказів того, що територіальне управління внутрішнього аудиту військових частин, безпосередньо підпорядкованих Міністерству оборони України та Головнокомандувачу Збройних Сил України або його працівники, які складали та засвідчували Аудиторський звіт від 01.10.2021 №234/6/40/15, є суб`єктами аудиторської діяльності.

Внутрішній аудиторський звіт територіального управління внутрішнього аудиту військових частин, безпосередньо підпорядкованого Міністерству оборони України та Головнокомандувачу Збройних Сил України є виключно аудитом щодо оцінки діяльності Концерну Військторгсервіс та його філій, як суб`єкта господарювання.

Крім того, в аудиторському звіті відсутні посилання на первинні документи, а лише зазначено, що розмір заборгованості Концерну встановлено за даними відповідей начальників філій.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник також зазначає, що акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.04.2020 по 28.07.2021 є належним доказом на підтвердження заявленої позивачем до стягнення заборгованості.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.04.2020 по 28.07.2021 заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2021 станом на 10.08.2021 становить 207300,00 грн.

Як правильно встановлено господарським судом, вказаний акт звірки крім заборгованості за актами здачі-прийняття робіт (послуг) №345/2020 від 03.10.2020, №356/2020 від 10.10.2020, №375/2020 від 17.10.2020 та №380/2020 від 24.10.2020 містить відомості про заборгованість на підставі інших актів здачі-прийняття робіт за період з 01.04.2020 по 03.10.2020. При цьому відповідачем проводилася оплата, зокрема, у період з 03.10.2020 по 26.10.2020 на загальну суму 65000,00 грн. Вказаний акт звірки не містить інформації, за якими саме актами здачі-прийняття робіт здійснювалася оплата.

Крім цього, вказаний акт звірки засвідчено підписом та печаткою позивача, а в графі "філія Східна Концерну Військторгсервіс міститься печатка філії та підпис невідомої особи без зазначення посади та прізвища.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин.

Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема, в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо.

Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Подібні правові висновки щодо оцінки акту звірки викладено у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 19.04.2018 у справі №905/1198/17, від 08.05.2018 у справі №910/16725/17, від 17.10.2018 у справі №905/3063/17, від 04.12.2019 у справі №916/1727/17, від 20.04.2021 у справі №910/14518/19.

Щодо відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі колегія суддів вважає її обґрунтованою, виходячи з такого.

Згідно з пунктом 2 частини 1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідач стверджував, що позивач вже звертався до господарського суду про той самий предмет і з тих самих підстав у справі №910/20167/20, у зв`язку із чим просив господарський суд закрити провадження у справі №922/4791/21.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням господарського суду міста Києва від 18.03.2021 у справі №910/20167/20 позов ФОП Левченка Максима Олександровича до Концерну Військторгсервіс в особі філії Південна Концерну Військторгсервіс про стягнення заборгованості за договором про надання транспортно-експедиторських послуг за №31/03/2020/1 від 31.03.2020 задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/20167/20 від 20.07.2021, яка набрала законної сили, апеляційну скаргу Концерну Військторгсервіс на рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2021 у справі №910/20167/20 задоволено. Рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2021 у справі №910/20167/20 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Як правильно встановлено господарським судом, позивач у справі №910/20167/20, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те, що у період 15.04.2020 по 26.09.2020 відповідачу надані транспортно-експедиторських послуги на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020.

Разом з цим, у справі №922/4791/21 позивач стверджує, що ним надані транспортно-експедиторських послуг на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020 у період з 03.10.2020 по 24.10.2020 згідно з актами здачі-прийняття робіт №345/2020 від 03.10.2020, №356/2020 від 10.10.2020, №375/2020 від 17.10.2020 та №380/2020 від 24.10.2020.

Тобто, у справі №910/20167/20 та справі №922/4791/21 позивач просить стягнути заборгованість за надані транспортно-експедиторських послуг на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020, проте така заборгованість виникла у різні періоди, тому предмети спору є різними. Крім того, позивач у справі №910/20167/20 заявляв позов до іншого відповідача - Концерну Військторгсервіс в особі філії Південна.

З огляду на зазначене, господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для закриття провадження у даній справі.

Як свідчать матеріали справи, позивач не надав товарно-транспортні накладні на перевезення вантажу, посилаючись на неможливість надання таких доказів у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.

Колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, з огляду на таке.

Згідно з підпунктом 11.1, 11.2 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

У пункті 3.1.4 договору сторони погодили, що експедитор зобов`язаний своєчасно доставити вантаж в пункт призначення та передати його належному вантажоодержувачу, який зазначений в ТТН. Здача вантажу вважається здійсненою, якщо в ТТН чітко відображені дані про вантажоотримувача, є його підпис та печатка.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Господарський суд правильно зазначив, що чинним процесуальним законом на сьогоднішній день не внесено змін та не передбачено можливості продовження процесуального строку, зокрема, на подання доказів у справі на підставі введення в Україні воєнного стану.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Відповідно до частин 1, пункту 2 частини 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами є можливим, якщо внаслідок реалізації права створюється перешкода у вирішенні завдань судочинства, зокрема, господарського.

Механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснює процесуальні дії (бездіяльність), зовні "схожі" на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних наслідків. Незважаючи на те, що такі дії мають повністю штучний характер, тобто не підкріплюються фактами об`єктивної дійсності, певні правові наслідки, які вигідні особі, все ж таки можуть існувати.

Наведені положення процесуального законодавства спрямовані на те, щоб забезпечити ефективність правосуддя, не допускати порушення з боку такого учасника (його уповноваженого представника) своїх обов`язків.

Як свідчать матеріали справи, позивач з даною позовною заявою звернувся до господарського суду Харківської області 06.12.2021, провадження у даній справі відкрито 08.12.2021.

Згідно з частиною 2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.02.2022 зобов`язано фізичну особу-підприємця Левченка Максима Олександровича надати суду товарно-транспортні накладні, які б підтверджували надання транспортно-експедиторських послуг за договором про надання транспортно-експедиторських послуг №31/03/2020/1 від 31.03.2020 у період з 03.10.2020 по 24.10.2020 за їх наявності.

Витребувані зазначеною ухвалою господарського суду докази позивач не надав.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач не надав в обґрунтування своїх позовних вимог у встановлені процесуальні строки первинні документи на підтвердження виконання умови договору, а саме: товарно-транспортні накладні на перевезення вантажу, які є основним документом на перевезення вантажів згідно з вимогами чинного законодавства України та визначені сторонами у договорі, як належні докази на підтвердження доставки вантажу в пункт призначення та передачі його належному вантажоодержувачу.

Ураховуючи вищевикладене, господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог як необґрунтованих належними та допустими доказами.

Стаття 256 Цивільного кодексу України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності у даній справі, оскільки господарським судом відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав необґрунтованості позову.

Ураховуючи встановлені обставини, вищезазначені положення чинного законодавства, господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта є безпідставними та не спростовують висновків господарського суду у даній справі.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі, прийняте рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не убачається. Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Левченка Максима Олександровича залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2022 у справі №922/4791/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 23.02.2023.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова