Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
про визнання недійсною додаткової угоди від 01.02.2020 до договору від 01.01.2016 №01/2016-Л про передачу майнових прав на об`єкти авторських прав,
без участі представників сторін у зв`язку з їх неявкою,
Рішенням господарського суду міста Києва від 13.02.2023 відмовлено у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Медіа Маркет» до Підприємства та общества с ограниченной ответственностью «ОЛЛ Мьюзик Паблишинг» (товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛЛ Мьюзік Паблішинг») про визнання недійсною додаткової угоди від 01.02.2020 до договору від 01.01.2016 №01/2016-Л про передачу майнових прав на об`єкти авторських прав.

15.02.2023 Підприємство подало заяву про розподіл судових витрат.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2023 розгляд заяви Підприємства призначено на 20.02.2023.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалу від 15.02.2023 було надіслано позивачу і відповідачу-1 на адреси, вказані у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали.

Щодо відповідача-2, то листом від 04.09.2022 №71/17-500-67127 щодо надання інформації про можливість вручення судових документів на території російської федерації Міністерство закордонних справ України повідомило таке:

- через повномасштабну агресію російської федерації проти України дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвано, а всіх співробітників закордонних дипломатичних установ України евакуйовано з території держави-агресора;

- з огляду на зазначене наразі унеможливлено надання органами дипломатичної служби України сприяння щодо передачі судових документів російській стороні;

- згідно зі статтею 63 Віденської конвенції про право міжнародних договорів 1969 року розрив дипломатичних або консульських відносин між учасниками договору не впливає на правові відносини, встановлені між ними договором, за винятком випадків, коли наявність дипломатичних або консульських відносин потрібна для виконання договору;

- відповідно до законодавства України центральним органом, відповідальним за виконання до міжнародних договорів України у сфері правових відносин і правової допомоги у цивільних справах, є Міністерство юстиції України. Застосування положень Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року регулюється, зокрема, Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання виконання судових рішень, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 за №573/15264;

- у зв`язку з викладеним рекомендуємо звернутися до Міністерства юстиції України для отримання роз`яснень щодо можливості вручення судових документів резиденту російської федерації на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року.

Міністерство юстиції України листом від 06.10.2022 №91935//12.1.1 повідомило про те, що статтею 8 Конвенції 1965 року передбачено, що кожна Договірна Держава може здійснювати вручення судових документів особам, які перебувають за кордоном, без застосування будь-якого примусу безпосередньо за допомогою своїх дипломатичних або консульських агентів; згідно з застереженням російської федерації до статті 8 Конвенції «дипломатичним та консульським агентам іноземних Держав не дозволяється здійснювати вручення документів на території російської федерації, крім випадків, коли документ підлягає врученню громадянину Держави походження цих документів».

Відтак, оскільки наразі дипломатичні відносини України і російської федерації розірвано, то можливості вручити документи суду на території держави агресора не вбачається за можливе, а тому суд розмістив інформацію для общества с ограниченной ответственностью «ОЛЛ Мьюзик Паблишинг» (товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛЛ Мьюзік Паблішинг») щодо розгляду заяви Підприємства на офіційному вебпорталі судової влади України, докази чого долучено до матеріалів справи.

Згідно з пунктом 3 частини першої та частиною третьою статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частинами першою і третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої і частини п`ятої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

27.07.2020 Підприємством (клієнт) і Неволіною Анастасією Ігорівною (адвокат) було укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого:

- адвокат зобов`язується надати клієнту за плату правничу допомогу (пункт 1.1);

- зміст правничої допомоги, надання якої необхідно клієнту, визначається сторонами у додатках до даного договору, які з моменту їх підписання сторонами стають невід`ємною частиною договору (пункт 1.2);

- для захисту прав та законних інтересів клієнта адвокат має такі права, зокрема, знайомитися з матеріалами судових справ, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, а також заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, вести від імені клієнта, зокрема, господарські справи у всіх судових установах з усіма правами, які надані законом, зокрема, відповідачу (підпункт 2.4.3 пункту 2.4);

- сторони погоджують плату (винагороду) за надання правничої допомоги (юридичних послуг) щоразу при погодженні змісту такої допомоги/послуг, що необхідні клієнту (при оформленні замовлення) (пункт 4.1);

- даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до його повного виконання (пункт 5.1).

Адвокатом і Підприємством 01.11.2022 підписано додаток №5 до договору від 27.07.2020, згідно з яким:

- зміст юридичних послуг: представництво прав та інтересів клієнта у господарському суді міста Києва, в інших державних та недержавних організаціях, перед юридичними та фізичними особами з приводу розгляду справи №910/10681/22; дані послуги включають повний судовий супровід справи в суді першої інстанції (пункт 1.1);

- винагорода/гонорар адвоката за даним замовленням становить 45 000 грн (пункт 2.1);

- оплата винагороди адвоката за даним замовленням здійснюється протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням законної сили (пункт 2.2);

- адвокат повинен заявити суду клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу (пункт 2.3).

13.02.2023 адвокатом і Підприємством підписано акт приймання-передачі наданих послуг №01/13/02/23, відповідно до якого адвокатом надано такі послуги:

- ознайомлення з матеріалами справи за місцем знаходження суду 02.11.2022 - 1,5 год.;

- ознайомлення зі змістом позовної заяви та доданих документів - 1 год.;

- дослідження судових рішень, згадуваних у позовній заяві (справи №159/6568/20 і №910/31110/15) - 1 год.;

- складання, оформлення та надсилання відзиву на позовну заяву - 7 год.;

- складання, оформлення та надсилання заяви про залишення позову без розгляду - 1 год.;

- ознайомлення з матеріалами справи за місцем знаходження суду 28.12.2022 - 1,5 год.;

- ознайомлення зі змістом відповіді на відзив; дослідження судових рішень, згадуваних у відповіді на відзив (справи №907/170/17 та №910/14965/20); складання, оформлення та надсилання заперечення на відповідь на відзив - 5 год.;

- участь у судовому засіданні за місцезнаходження суду, враховуючи витрачений адвокатом час на дорогу до суду та з нього (16.01.2023) - 2 год.;

- підготовка до судового засідання та участь у судовому засіданні за місцезнаходженням суду, враховуючи витрачений адвокатом час на дорогу до суду та з нього (13.02.2023) - 3 год.;

- складання, оформлення та надсилання заяви про розподіл судових витрат з додатками - 1 год.

Згідно з вказаним актом загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги складає 45 000 грн та є фіксованою, визначеною додатком №5 до договору; гонорар (винагорода) у повному обсязі покриває фактичні витрати адвоката на виконання доручення (послуги поштового та/або кур`єрського обігу, телефонного зв`язку, придбання канцелярського приладдя, обслуговування офісної техніки, роботу помічника адвоката тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом з тим згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 зі справи №922/445/19 зазначила таке.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої і дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята і шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Медіа Маркет», суд дійшов висновку, що розмір заявленої відповідачем-1 суми витрат на професійну правничу допомогу є надмірно великим в порівнянні з фактично наданими адвокатом послугами, а тому стягненню з позивача підлягає 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу; у стягненні решти суми витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись статтею 123, 126, 129 і 244 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Медіа Маркет» (вул. Павлівська, буд. 29, кім. 23А, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 31306998) на користь приватного підприємства «Світова Музика» (вул. Сабурова, буд. 16, кв. 119, м. Київ, 02222; ідентифікаційний код 40075815) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

2. Після набрання даним судовим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

3. У стягненні решти суми витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.02.2023.

Суддя Оксана Марченко