РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2023Справа № 910/2678/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Флекс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Террафуд"

про стягнення 326908,12 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд-Флекс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Террафуд" про стягнення за договором поставки від 05.05.2020 № 3 основної заборгованості в розмірі 284713,12 грн., пені в розмірі 24271,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 13748,98 грн. та трьох процентів річних у розмірі 4174,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

20.05.2022 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

21.02.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшли заяви про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 284713,12 грн. та про повернення судового збору. Також відповідна заява про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу подана відповідачем разом із відзивом на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Флекс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Террафуд" про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 284713,12 грн. задоволено. Провадження у справі № 910/2678/22 у частині позовних вимог про стягнення 284713,12 грн. основного боргу закрито.

Також судом розглянута та прийнята заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача 400 грн. пені, 330 грн. інфляційних втрат та 4174,90 грн. трьох процентів річних.

Відтак, подальший розгляд справи здійснюється судом з урахуванням заявленого позивачем зменшення розміру позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив не застосовувати заявлені позивачем штрафні санкції, ураховуючи добровільну сплату відповідачем суми основного боргу.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.05.2020 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки № 3, за умовами якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, поставляти стрічку поліпропіленову прозору та з логотипом, стретч плівку (надалі - товар) відповідно до замовлень покупця, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити товар.

У пункті 1.2 договору встановлено, що умови поставки, загальна кількість товару, що є предметом поставки за договором, ціна, назва, асортимент на кожну окрему партію товару визначається у видаткових накладених, що є невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.3 договору покупець зобов`язаний здійснити оплату партії товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару, на підставі виставленого рахунку шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок постачальника.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного розрахунку між сторонами. Якщо за 10 календарних днів до закінчення строку дії договору ні одна із сторін не повідомить про його розірвання, договір залишається пролонгованим на кожний наступний календарний рік.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 289234,81 грн., а саме за видатковими накладними від 12.07.2021 № 7100 на суму 187887,61 грн., від 27.07.2021 № 7698 на суму 101347,20 грн.

У той же час, відповідач оплату поставленого товару своєчасно та в повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим за останнім утворився борг у сумі 284713,12 грн.

З огляду на те, що відповідач під час розгляду справи в суді погасив наявну перед позивачем заборгованість у розмірі 284713,12 грн. за поставлений товар, провадження у справі відповідною ухвалою суду закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 7.2 договору у випадку несвоєчасної оплати реалізованого товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За арифметичним перерахунком суду нараховані відповідачем 400 грн. пені, 330 грн. інфляційних втрат та 4174,90 грн. трьох процентів річних не перевищують установлений законом розмір, а відтак підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Флекс" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Террафуд" (03037, м. Київ, вул. Зеленогірська, 8; ідентифікаційний код 36867724) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Флекс" (49006, м. Дніпро, вул. Звивиста, 28; ідентифікаційний код 38299846) 400 (чотириста) грн. пені, 330 (триста тридцять) грн. інфляційних втрат, 4174 (чотири тисячі сто сімдесят чотири) грн. 90 коп. трьох процентів річних, а також 632 (шістсот тридцять дві) грн. 95 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова