ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року Справа № 915/1771/21

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

за участі секретаря судового засідання Табачної О.С.,

з участю представників сторін:

від позивача: не присутній;

від відповідача: присутній;

розглянувши у підготовчому засіданні справу № 915/1771/21

за позовом фізичної особи підприємця Літвакова Олега Борисовича,

АДРЕСА_1 ,

адреса для листування: АДРЕСА_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

до фізичної особи підприємця Берідзе Діани Вікторівни,

АДРЕСА_3 ;

про стягнення грошових коштів у розмірі 11090 грн. 37 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець Літваков Олег Борисович (далі- підприємець Літваков) звернувся з позовною заявою від 23.11.2021, зареєстрованою в Господарському суді Миколаївської області 06.12.2021 за вх. № 18260/21, до фізичної особи підприємця Берідзе Діани Вікторівни (далі- підприємець Берідзе) про стягнення грошових коштів у загальній сумі 11090 грн. 37 коп., із яких: 10700 грн. - основний борг; 236 грн. 47 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції; 153 грн. 90 коп. - 3 % річних, з посиланням на неналежне виконання підприємцем Берідзе зобов`язань щодо своєчасної та у повному обсязі виконати послуги з розробки реклами в рекламних засобах, у зв`язку із чим позивач втратив актуальність послуг та відмовився від послуг, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, а на суми прострочень позивачем здійснені нарахування у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, позивач просить про стягнення грошових коштів на відшкодування судових витрат, зокрема, з оплати позовної заяви судовим збором та витрат на професійну правничу допомогу.

За такими вимогами ухвалою від 17.01.2022 відкрито провадження в даній справі та призначено підготовче засідання на 01.03.2022 о 10 год. 15 хв.

Разом із тим, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено на всій території України воєнний стан.

Наказом голови Господарського суду Миколаївської області від 02.03.2022 судові засідання, призначені з 02.03.2022 по 01.04.2022, були скасовані, враховуючи ведення бойових дій на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи, зокрема, неможливість здійснення правосуддя Господарським судом Миколаївської області під час воєнного стану, Голова Верховного Суду розпорядженням від 22.03.2022 № 12/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Господарський суд Одеської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.07.2022 № 41 з 26.07.2022 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області.

За вказаних обставин, розгляд справи відбувається у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні за указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Ухвалою суду від 21.10.2022 призначено дану справу до розгляду на 15.11.2022.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов.

Відповідач також не скористався правом направлення свого представника для участі в судовому засіданні; при цьому, згідно відомостей з сервісу відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному веб-сайті ukrposhta.ua, ухвали суду від 21.10.2022 та 13.12.2022, направлені на адресу реєстрації підприємця Берідзе у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернуто поштовим відділенням з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". А ухвалою суду від 15.11.2022 вручено, про що свідчить поштове повідомлення від поштове повідомлення.

За такого суд визнає, що відповідача належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Із позовної заяви випливає, що між позивачем та відповідачем було усно укладено договір надання послуг, а саме послуг з виготовлення рекламної продукції: вивіску з об`ємними літерами та ростової фігури.

Після погодження предмету, вартості, строку та інших умов, відповідачем 19.05.2021 року було надіслано позивачу рахунок-фактуру від 18.05.2021 року №0184 на суму 10700 грн.

Позивачем подано суду платіжне доручення від 19.05.2021 № 26 про перерахування на рахунок ФОП Берідзе Д.В. грошових коштів у сумі 10700 (а.с. 7).

За твердженнями підприємця Літвакова, замовлені та оплачені послуги з виготовлення рекламної продукції: вивіску з об`ємними літерами та ростової фігури відповідачем не виконано й досі, внаслідок чого позивач вважає, що між ним та підприємцем Берідзе не виникло зобов`язальних правовідносин, і грошові кошти в указаній вище сумі набуті відповідачем без достатньої правової підстави, а тому відповідач повинен був їх повернути.

Господарським законодавством передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст.181 ГК України).

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч.ч. 1-2 ст. 180 ГПК України).

Викладене кореспондується з приписами цивільного законодавства, згідно яких договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ст. 638, ч. 1 ст. 639, ч.ч. 1-2 ст. 640, ч. 1 ст. 641, ч.ч. 1-2 ст. 642 ЦК України).

Цивільним законодавством України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Суд визнає, що виставлення підприємцем Берідзе позивачу рахунку-фактури № 0184, в якому містяться істотні умови договору про надання послуг - оферта, яку підприємцем Літваковим акцептовано шляхом вчинення дій: оплати запропонованих відповідачем послуг, а отже, між фізичною особою підприємцем Літваковим Олегом Борисовичем та фізичною особою підприємцем Берідзе Діаною Вікторівною укладено договір про надання послуг у спрощений спосіб шляхом обміну документами.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності з ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Суд також визнає, що сторонами не визначено строку виконання підприємцем Берідзе послуг за договором.

У відповідності до цивільного законодавства, зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.ч.1,2 ст. 530 ЦК України).

Адвокат підприємця Літвакова звернувся до відповідача з запитами (а.с. 32-33) про повернення грошових коштів в сумі 10700 грн. до 25.06.2021р., у зв`язку із невиконанням зобов`язань щодо виготовлення рекламної продукції. Зазначені запити, направлення яких відповідачу підтверджується відповідними описами вкладення до поштового відправлення (ас. 34-34), відповідачем залишено без реагування та виконання.

З урахуванням викладеного, а також оскільки ст. 530 ЦК України не передбачено, у який спосіб та в якій формі повинна бути заявлена вимога кредитора до боржника, суд вважає, що запити адвоката щодо повернення боргу з позовною заявою до боржника є одним із варіантів вимоги в розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Отже, підприємцем Літваковим доведено порушення його прав за укладеним з підприємцем Берідзе договором послуг, і тому суд визнає позов обґрунтованим, оскільки підприємцем Берідзе після звернення з запитами ані виготовлено рекламну продукцію ані повернено кошти за надані послуги, відтак, вимоги позивача в частині стягнення 10700 грн. підлягають задоволенню.

Суд також вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахувань на суму основного боргу: 3 % річних та суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Так, чинним законодавством передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Втім, суд не погоджується з розрахунком 3 % річних та суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, нарахованими за період 02.06.2021 - 23.11.2021.

Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Як зазначалось вище, адвокат підприємця Літвакова звертався до відповідача з запитами (вимогою) про повернення грошових коштів з встановлення строку до 25.06.2021року.

Таким чином, кінцевий строк повернення коштів становить 25.06.2021 (включно).

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3 % річних та суми, на яку збільшився основний борг за допомогою програми "ІрLех", судом встановлено, що позивачем допущено арифметичну помилку, за розрахунком суду, підлягаючими до стягнення з відповідача сума 3 % річних становить 103 грн. 78 коп. та сума, на яку збільшився основний борг з урахуванням індексу інфляції становить 96 грн. 30 коп., і ці суми суд визнає правильними та підлягаючими задоволенню. В частині стягнення 3 % річних в сумі 50 грн. 12 коп. та суми, на яку збільшився основний борг в сумі 140 грн. 17 коп., належить відмовити, як передчасно нараховані.

Отже, позов підприємця Літвакова належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

Так як позовні вимоги задоволено частково, то витрати підприємця Літвакова на оплату позовної заяви судовим збором належить покласти на сторони. Проте, позивачем, згідно з квитанції від 25.11.2021 № 59526816, сплачено судовий збір у сумі 2270 грн., яка у відповідності до ч. 1, пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" є мінімальною сумою судового збору. Виходячи з такого, оплачену суму судового збору належить відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи - підприємця Літвакова Олега Борисовича задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Берідзе Діани Вікторівни ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), на користь фізичної особи підприємця Літвакова Олега Борисовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 10700 (десять тисяч сімсот) грн., 103 (сто три) грн. 78 коп. - 3 % річних; 96 (дев`яносто шість) грн. 30 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі зі сплати судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

3. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оформлене відповідно до статті 238 цього Кодексу, рішення підписано 17.02.2023 року.

Суддя С.М.Коваль.