РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.02.2023Справа № 910/15471/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ) "Транс Імперія"

до MIOTRANS Sp. Z.o.o.

про стягнення заборгованості за контрактом 6 380,00 Євро

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Шилін Є.О.

Представники: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Імперія" з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість в розмірі 6 380,00 Євро за Договором № 29 від 15.12.2017, з яких: 5 800,00 Євро - основний борг, 580,00 Євро - штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором № 29 від 15.12.2017 в частині проведення оплати за надані позивачем послуги з експедирування у встановлений таким контрактом строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 05.04.2022.

Підготовче засідання призначене на 05.04.2022 не відбулось, з огляду на таке.

Так, указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Далі, ухвалою суду від 16.05.2022 призначено підготовче засідання на 15.11.2022.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 16.05.2022 та прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів № 910/15471/21 від 14.07.2022 була направлена до компетентного органу Польщі для вручення відповідачу - MIOTRANS Sp. Z.o.o. (35-234. Rzeszow. ul.S Trembeckiego, 3 Polska NIP ).

02.11.2022 до загального відділу діловодства суду надійшло прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів № 910/15471/21 від 14.07.2022 з відміткою про виконання, та вручення ухвали Господарського суду міста Києва від 16.05.2022 відповідачу - MIOTRANS Sp. Z.o.o.

15.11.2022 у підготовче засідання представники сторін не з`явилися, про час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином.

Судом встановлено, що правом на подання відзиву чи заперечень на позов Відповідач не скористався.

За наслідкам підготовчого засідання суд ухвалою від 15.11.2022 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 28.02.2023.

У судове засідання 28.02.2023 прибув представник позивача, відповідач явку представника не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, про судове засідання повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

За наслідком дослідження матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

У судовому засідання 28 лютого 2023 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс Імперія" та фірмою MIOTRANS Sp. Z.o.o. був укладений Договір № 29, предметом якого є регламентовані взаємовідносини між експедитором та замовником, які виникають при плануванні, розрахунках міжнародних і внутрішніх (по Україні) автомобільних перевезеннях вантажів і наданні інших послуг, пов`язаних із автомобільними перевезеннями вантажів.

Відповідно до п. 2.1. Договору перевезення виконуються експедитором на основі заявок замовника на перевезення вантажів.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що оплата за перевезення вантажу здійснюється за обумовленими ставками. Валюта платежу євро. Ставка за кожне перевезення вантажу встановлюється заявкою на перевезення або додатковою угодою.

Згідно п. 3.2. даного договору замовник оплачує експедитору вартість наданих послуг або інші платежі не пізніше 15 робочих днів з моменту отримання рахунків експедитора.

Відповідно до п. 3.5. Договору обов`язки сторін по перевезенню вантажу рахуються виконаними з моменту надходження від замовника грошових коштів на розрахунковий рахунок експедитора.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору MIOTRANS Sp. Z.o.o. (Відповідачем) було подано заявки на надання транспортно-експедиційних послуг № 1007 від 25.09.2020 року, № 1025 від 19.10.2020 року, № 1061 від 19.11.2020 року.

За вищевказаними заявками позивачем здійснено перевезення вантажу: 07.10.2020 року напрямок Nemyrov (Україна) - Chatelineau (Франція), 28.10.2020 року напрямок Chernihiv (Україна) - Louailles (Франція), 25.11.2020 року напрямок Kamyanka (Україна) - Breuillet (Франція), що підтверджується міжнародними товарно транспортними наглядними № 156485 від 08.10.2020 року, №156497 від 03.11.2020 року та № 116446 від 25.11.2020 року.

Вартість наданих позивачем послуг становить згідно рахунку-фактури № Nr. 14/10 від 22.10.2020 року 1200 євро, рахунку-фактури № 03/11 від 06.11.2020 року 2100 євро та рахунку-фактури № 09/12 від 15.12.2020 року 2500 євро.

Отже, загальна вартість наданих позивачем відповідачу послуг становить 5 800 євро.

Також, матеріали справи містять Лист - підтвердження від 16.08.2021 б/н MIOTRANS Sp. Z.o.o. за підписом директора Мирослава Білика щодо підтвердження у компанії перед позивачем боргу у розмірі 5 800 Євро за Договором № 29 від 15.12.2017.

З огляду на несплату відповідачем такої заборгованості, позивач звернувся о Господарського суду міста Києва з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд відзначає наступне.

Згідно ч. і ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди приймають до свого провадження і можуть розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Окрім цього, п. 2 ст. 4 "Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності", ратифіковану Постановою Верховної ради України 19 березня 1992 року визначено, що компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

Пунктом 6.2 Договору, сторони погодили, що в разі не досягнення між сторонами компромісу, спір підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва (Україна). Правом, яке регулює даний договір, є матеріальне право України.

Отже, даний спір підсудний Господарському суду міста Києва.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Контракт як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з постачання товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Статтею 316 ГК України визначено, що за договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Отже, транспортне експедирування є видом господарської діяльності, спрямованої на організацію процесу перевезення вантажів. Експедитор є таким суб`єктом господарювання, функціональне призначення якого полягає в організації та сприянні здійсненню процесу вантажів. Експедитором може бути, як суб`єкт господарювання (транспортно-експедиційна організація), так і безпосередньо перевізник. Транспортне експедирування - це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях.

Основні умови здійснення транспортно-експедиційного обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів визначено у Законі України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

Так, суду доведено належним чином, а матеріалами справи підтверджено, що позивачем здійснено перевезення вантажу відповідача: 07.10.2020 року напрямок Nemyrov (Україна) - Chatelineau (Франція), 28.10.2020 року напрямок Chernihiv (Україна) - Louailles (Франція), 25.11.2020 року напрямок Kamyanka (Україна) - Breuillet (Франція), що підтверджується міжнародними товарно транспортними наглядними № 156485 від 08.10.2020 року, №156497 від 03.11.2020 року та № 116446 від 25.11.2020 року.

Вартість наданих позивачем послуг становить згідно рахунку-фактури № Nr. 14/10 від 22.10.2020 року 1200 євро, рахунку-фактури № 03/11 від 06.11.2020 року 2100 євро та рахунку-фактури № 09/12 від 15.12.2020 року 2500 євро.

Отже, судом встановлено, що загальна вартість наданих позивачем відповідачу послуг становить 5 800 євро.

Також матеріали справи містять Лист - підтвердження від 16.08.2021 б/н MIOTRANS Sp. Z.o.o. за підписом директора Мирослава Білика щодо підтвердження у компанії перед позивачем боргу у розмірі 5 800 Євро за Договором № 29 від 15.12.2017.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем за Договором № 27 від 15.12.2017, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок по оплаті наданих послуг на загальну суму 5 800 євро, що також підтверджено відповідачем в офіційному листі.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів оплати відповідачем наданих позивачем послуг у розмірі 5 800 Євро відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

Строк оплати в силу положень п. 3.2. Договору, є таким, що настав.

З огляду на встановлені обставини, ураховуючи також підтвердження відповідачем суми боргу згідно Листа від 16.08.2021 вимога позивача про стягнення з відповідача 5 800 (п`ять тисяч вісімсот) основного боргу визнається судом обґрунтованою та задовольняється судом у заявленому розмірі.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 580 Євро, суд виходить з наступного.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно п. 4.2.5. даного договору за прострочення оплати рахунків за перевезення у встановлені п. 3.2. даного договору строки замовник оплачує експедитору пеню в розмірі 0,3 % за кожен день прострочення за весь період прострочення. У випадку непогашення замовником заборгованості протягом 30 робочих днів з моменту виникнення такої заборгованості, замовник зобов`язаний додатково виплатити в користь і на вимогу експедитора штраф в розмірі 10 % від вартості неоплачених послуг з перевезення.

Отже, сторонами договору, було погоджено письмово застосування такого виду відповідальності як стягнення штрафу.

Оскільки заявлений до стягнення розмір штрафу є вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 580 Євро також підлягає задоволенню судом.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наведених та встановлених судом обставин у зв`язку з доведенням суду порушення відповідачем умов договору в частині своєчасної та повної оплати, та враховуючи що відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин, зокрема доказів щодо оплати у повному обсязі заборгованості, суд дійшов висновку, що допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 5 800 Євро - основної суми боргу та 580 євро штрафу.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 129, 185, 232, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Імперія" (45601, Волинська обл., Луцький р-н, вул. Рівненська, 139, ) задовольнити повністю.

Стягнути з MIOTRANS Sp. Z.o.o. (35-234 Rzeszow, u l. S. Trembeckiego, 3, NIP: , REGON: 366659830 KRS: , ING Bank Slaski, SWIFT: INGBPLPW: PLN 86 1050 1562 1000 0090 3144 9201 EUR 85 1050 1562 1000 0090 3144 9219) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Імперія" (45601, Волинська обл., Луцький р-н, вул. Рівненська, 139, ) 5 800 (п`ять тисяч вісімсот) євро - основної суми боргу, 580 (п`ятсот вісімдесят) євро штрафу та 3 016 (три тисячі шістнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.03.2023.

Суддя І.І. Борисенко