РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2023Справа № 910/12224/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІМК Трейд"

про стягнення 364806,97 грн

Суддя Усатенко І.В.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛВІ ГРУП УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІМК ТРЕЙД" про стягнення 364806,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором перевезення вантажу № 301121/2 від 30.11.2021.

Ухвалою суду від 21.11.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

01.12.2022 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали від 21.11.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2022 відкрито провадження у справі №910/12224/22, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 09.12.2022 була отримана відповідачем 15.12.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 641. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки, відповідач не подав відзив на позовну заяву, суд вбачає можливість розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІМК Трейд" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна" (виконавець) укладено Договір № 301121/2 перевезення вантажу, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого експедитор бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом довірений йому вантаж з місця відправлення до пункту призначення, які вказуються в додатках до цього договору, та видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити за перевезення вантажу плату в строк та на умовах, встановлених цим договором та заявками до нього. Надання послуг з перевезення підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 5.9 договору у випадку перевищення строку , зазначеного у п. 3.9 договору, замовник сплачує послуги експедитора за понаднормативний простій автомобіля на завантаженні/розвантаженні у розмірі 900,00 грн за кожну добу простою, включаючи вихідні і святкові дні. Якщо перевезення не відбулось з вини замовника, термін "нормативний простій" не застосовується і плата за послуги нараховується за увесь час простою.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент. Визначений у п. 7.1 цього договору та закінчується 31.12.2021 (п. 7.1, 7.2 договору).

В підтвердження обставин щодо надання послуг за договором, позивач надав до суду акти надання послуг: № ОУУА-003848 від 01.12.2021 на суму 128442,02 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту смт. Бородянка - смт. Нові Біляри, кукурудза, № ОУУА-003879 від 03.12.2021 на суму 96380,32 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту смт. Бородянка - смт. Нові Біляри, кукурудза, № ОУУА-003881 від 03.12.2021 на суму 128661,62 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту смт. Бородянка - смт. Нові Біляри, кукурудза, № ОУУА-003880 від 04.12.2021 на суму 96917,11 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту смт. Бородянка - смт. Нові Біляри, кукурудза, № ОУУА-004044 від 04.12.2021 на суму 4000,00 грн щодо надання послуг: простій транспортних засобів, № ОУУА-003946 від 05.12.2021 на суму 63753,80 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту смт. Бородянка - смт. Нові Біляри, кукурудза, № ОУУА-003978 від 09.12.2021 на суму 92939,90 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту смт. Бородянка - с. Визирка, кукурудза, № ОУУА-003979 від 09.12.2021 на суму 30624,00 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту с. Війтівці - м. Глобине, соя, № ОУУА-004028 від 11.12.2021 на суму 28824,00 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту с. Війтівці - м. Глобине, соя, № ОУУА-004062 від 15.12.2021 на суму 148272,00 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту с. Війтівці - м. Глобине, соя, № ОУУА-004084 від 16.12.2021 на суму 55560,00 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту с. Війтівці - м. Глобине, соя, № ОУУА-004098 від 18.12.2021 на суму 89544,00 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту с. Війтівці - м. Глобине, соя, № ОУУА-004206 від 19.12.2021 на суму 28833,60 грн щодо надання транспортно-експедиційних послуг перевезення по маршруту с. Війтівці - м. Глобине, соя. Загальна вартість наданих послуг згідно долучених актів становить 992752,37 Акти підписані та скріплені печатками контрагентів без будь-яких зауважень чи застережень. До перелічених актів позивач долучив також реєстри та товарно-транспортні накладні, в підтвердження надання відповідних послуг.

Вартість послуг була частково оплачена відповідачем, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями: № 124 від 03.12.2021 на суму 96924,00, № 139 від 10.12.2021 на суму 50000,00 грн, № 169 від 23.12.2021 на суму 60000,00 грн, № 180 від 29.12.2021 на суму 70000,00 грн, № 196 від 04.01.2022 на суму 100000,00 грн, № 196 від 14.01.2022 на суму 120000,00 грн, № 1 від 02.02.2022 на суму 100000,00 грн, № 32 від 07.02.2022 на суму 25000,00 грн, № 147 від 03.05.2022 на суму 17000,00 грн, № 250 від 10.06.2022 на суму 7000,00 грн, № 287 від 27.06.2022 на суму 30000,00 грн, № 317 від 01.07.2022 на суму 16828,37 грн. Загальна сплачена відповідачем сума згідно долучених платіжних доручень складає 692752,37 грн.

Позивач звернувся до відповідача за претензією від 25.08.2022 № 25/08, в якій просив сплатити заборгованість у розмірі 346828,37 грн (докази направлення в матеріалах справи).

Відповідач відповіді на претензію не надав, суму боргу не сплатив.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Статтею 931 Цивільного кодексу України визначено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно статті 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Відповідно до ст. 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній водний транспорт, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту. Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідачу послуги за договором на суму 992752,37 грн. Відповідач в свою чергу лише частково виконав свої грошові зобов`язання з оплати наданих послуг на суму 692752,37 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Вартість послуг з перевезення вантажу встановлюється в заявках до договору, що є невід`ємними частинами договору. Розрахунки між експедитором і замовником здійснюються шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок експедитора. При цьому замовник оплачує експедитору 80% від вартості перевезення партії протягом 2 банківських днів з моменту вигрузки вантажу в пункті призначення та отримання рахунку. Замовник проводить остаточний розрахунок після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг та надання замовнику наступних документів: оригінал рахунку на перевезений товар; оригінал акту приймання-передачі наданих послуг, підписаного обома сторонами; оригінал товарно-транспортної накладної з відміткою про розвантаження в пункті призначення (п. 4.1, 4.2 договору).

Згідно умов договору, підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг є підставою для здійснення повного розрахунку за надані послуги. Також, суд відзначає, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не заперечив обставин щодо належного надання йому послуг. Про наслідки не подання відзиву відповідач був повідомлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі.

Отже, за відповідачем обліковується заборгованість на суму 300000,00 грн, доказів оплати якої суду надано не було.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІМК Трейд" за Договором № 301121/2 від 30.11.2021 на суму 300000,00 грн підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не була спростована, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІМК Трейд" суми основного боргу у розмірі 300000,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пені у розмірі 50547,95 грн за період з 01.07.2022 по 31.10.2022.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За несвоєчасну оплату наданих послуг замовник платить експедитору пеню, що обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня (п. 5.10 договору).

Сторонами в договорі не було обумовлено інший строк нарахування пені, в зв`язку з чим, застосуванню підлягають приписи ч. 6 ст. 232 ГК України.

Згідно умов договору обов`язок з повної оплати наданих послуг виникає у відповідача після підписання сторонами акту наданих послуг. Тобто відповідач є таким, що прострочив грошове зобов`язання з дати, наступної за датою підписання сторонами акту і саме з цієї дати у позивача виникає право на нарахування пені. Отже, період прострочення і право нарахування пені мають розраховуватись по кожному акту окремо з урахуванням дат підписання кожного акту. З огляду на те, що останній акт надання послуг був підписаний сторонами 19.12.2021, відповідач є таким, що прострочив оплату усієї суми заборгованості з 20.12.2021. Згідно приписів ч. 6 ст. 232 ГК України неустойка має нараховуватись за шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконаним. Отже, право на нарахування пені за прострочення грошового зобов`язання за останнім актом позивач мав з 20.12.2021 до 20.06.2022, тобто до періоду, який визначив позивач. Зобов`язання за актами, підписаними більш ранніми датами виникли у відповідача раніше і відповідно право нарахування пені також виникло і припинилось раніше. Позивач не скористався своїм правом на нарахування неустойки за період за який мав право це зробити, а суд позбавлений повноважень на вихід за межі позовних вимог згідно приписів ст. 237 ГПК України.

Оскільки, пеня розрахована за період з 01.07.2022-31.10.2022, тобто після закінчення періоду, за який позивач, згідно приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, мав право її нарахувати, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 50547,95 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3032,88 грн за період з 01.07.2022 по 31.10.2022 та інфляційні втрати у розмірі 11226,14 грн за липень-вересень 2022 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІМК Трейд" 3% річних у розмірі 3032,88 грн та інфляційних втрат у розмірі 11226,14 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням всього вищезазначеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, про наслідки був повідомлений належним чином. З огляду на встановлені обставини, суд вбачає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІМК Трейд" (01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 28/2, нежиле приміщення 43; ідентифікаційний код: 43880204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна" (65104, Одеська обл., м. Одеса, проспект Академіка Глушка, буд. 29, офіс 300; ідентифікаційний код: 42759122) суму основного боргу у розмірі 300000 (триста тисяч) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 3032 (три тисячі тридцять дві) грн 8 коп., інфляційні втрати у розмірі 11226 (одинадцять тисяч двісті двадцять шість) грн 14 коп. та судовий збір у розмірі 4713 (чотири тисячі сімсот тринадцять) грн 89 коп.

3. В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 50547,95 грн - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко