ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.02.2023м. СумиСправа № 920/1052/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., за участі секретаря судового засідання Бардакової О.М., розглянувши матеріали справи № 920/1052/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ГУАЛАПАК УКРАЇНА (40031, м. Суми, проспект Курський, 147/4; ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю АТЛАС (307800, Російська Федерація, Курська область, м. Суджа, вул. Енгельса, 20, код ОГРН 910)

про стягнення 115 416 163,14 російських рублів,

За участі представників сторін:

від позивача Кучменко С.В., адвокат, ордер №1032577 від 27.12.2022,

від відповідача не з`явився,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 21.12.2022 відкрито провадження у справі № 920/1052/22 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 18.01.2023, 11:30.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 18.01.2023 у справі №920/1052/22 закрито підготовче провадження; призначено розгляд справи по суті на 15.02.2023.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у сумі 115 416 163,14 російських рублів, нараховану на підставі контракту № 57 від 21.08.2014, а також стягнути судовий збір.

Відповідач в судове засідання 15.02.2023 не з`явився. 02.02.2023 від відповідача на електронну адресу суду надійшов відзив на позов № 4/1 від 25.01.2023, в якому зазначив, що позовні вимоги в загальній сумі 115 416 163,14 російських рублів визнає в повному обсязі та зобов`язується сплатити, просить суд розглянути справу без участі представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу (ч. 4 ст. 185 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 1 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч. 3 ст. 201 ГПК України розгляд справи по суті розпочинається з оголошення головуючим судового засідання відкритим.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заяву відповідача про визнання позову, а також те, що вказана дія не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, заява відповідача подана до початку розгляду справи по суті, суд приймає дану заяву відповідача про визнання позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасника справи, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

Згідно зі ст. 6 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Судом встановлено, що 21.08.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ГУАЛАПАК УКРАЇНА (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю АТЛАС (Покупець) був укладений Контракт № 57 (далі - "Контракт"), відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити пакети з багатошарового комбінованого матеріалу; засоби закупорювальні полімерні: ковпачки, ковпачки та функціональні пристрої (носики) у збірці; багатошаровий матеріал з нанесенням друку та/чи лакового покриття згідно дизайну для виробництва пакетів (ламінат); закупорювальні полімерні засоби: кришки винтові з полімерних матеріалів; матеріал комбінований (багатошаровий, зроблений методом друку, ламінування, порізки), капсули з полімерних матеріалів (далі -"Товар").

Відповідно до п. 1.2. Контракту асортимент, кількість, ціна Товару, що поставляється, та інші суттєві умови поставок погоджуються Сторонами в Специфікаціях, які складаються на кожну партію товару, що поставляється, і є невід`ємною частиною Контракту.

Пункт 3.1. контракту - ціна товару договірна та узгоджується сторонами до поставки і вказується в специфікаціях.

Згідно з п. 3.2. контракту загальна вартість даного контракту складається із вартості товару, поставленого покупцю по всім специфікаціям на час дії контракту. На дату підписання контракту загальна вартість складає 5 500 000 000,00 (п. 1.1 у редакції угоди від 30.04.2021).

Відповідно до п. 4.1. контракту поставка товару здійснюється на умовах СРТ м. Курськ, Росія, відповідно до правил Інкотермс-2010, якщо інші умови поставки не погоджені сторонами у специфікаціях.

Відповідно до п. 5.1. Контракту оплата партії Товару здійснюється шляхом безготівкового перера хування грошових коштів на рахунок Продавця протягом 100 (ста) календарних днів з дати по ставки Товару, якщо інший порядок оплати не передбачений окремою Специфікацією (в редакції угоди від 22.03.2021).

Згідно з п. 11.2. Контракту даний контракт вступає в силу з дня його підписання та діє до 31 грудня 2022 року, а за прийнятим до виконання зобов`язанням будь-якою стороною до їхнього остаточного виконання (в редакції угоди від 24.11.2021).

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках Контракту у період з 21 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року позивачем по узгодженим з відповідачем Специфікаціям було здійснено поставку 30 партій товару на умовах СРТ - Російська Федерація, Курська область, Рильський район, с. Козіно (Інкотермс 2010) на загальну суму 118 450 377,80 російських рублів, що підтверджується, зокрема специфікаціями, рахунками-фактурами, митними деклараціями та міжнародними товарно-транспортними накладними.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов`язань щодо оплати отриманого товару у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість перед позивачем в сумі 115 416 163,14 російських рублів.

Відповідно до п. 9.2. Контракту встановлено, якщо суперечки та розбіжності не можуть бути вирішені шляхом переговорів, вони підлягають розгляду у Господарському суді Сумської області (м. Суми, Україна). Право, що застосовується - матеріальне та процесуальне право України. Досудовий порядок урегулювання спірних питань не обов`язковий.

Таким чином, станом на дату звернення із позовом (08.12.2022) ТОВ АТЛАС має перед позивачем прострочений за Контрактом борг у сумі 115 416 163,14 російських рублів.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Частиною першою ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено контракт на поставку товару, що підтверджується наданими позивачем специфікаціями, рахунками-фактурами, міжнародними товарно-транспортними накладними та митними деклараціями у період з 21 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року.

В свою чергу, відповідач не розрахувався своєчасно та повністю за отриманий товар, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача. Заборгованість відповідача становить 115 416 163,14 російських рублів та визнається відповідачем у повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 115 416 163,14 російських рублів боргу за поставлений товар є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України Про судовий збір та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем було сплачено 868 350,00 грн судового збору згідно платіжного доручення № 20966 від 08.12.2022.

Враховуючи те, що судом встановлено факт визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, 50% сплаченого судового збору підлягають поверненню з державного бюджету на користь позивача, 748 577,59 російських рублів (що становить 434 175,00 грн за курсом НБУ станом на 08.12.2022) витрат по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ГУАЛАПАК УКРАЇНА до Товариства з обмеженою відповідальністю АТЛАС - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АТЛАС (307800, Російська Федерація, Курська область, м. Суджа, вул. Енгельса, 20, код ОГРН 910) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ГУАЛАПАК УКРАЇНА (40031, м. Суми, проспект Курський, 147/4; ) заборгованість за поставлений товар у сумі 115 416 163,14 російських рублів, 748 577,59 російських рублів (що становить 434 175,00 грн за курсом НБУ станом на 08.12.2022) витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 27.02.2023.

Суддя О.Ю. Соп`яненко