ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. Справа №914/1261/20

Західний апеляційний господарський суд, в складі:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

Секретар судового засідання Клебан Н.А.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» б/н від 10.11.2022 (вх. №01-05/2726/22 від 11.11.2022)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2022 (повний текст ухвали складено 28.10.2022) (суддя: Крупник Р.В., м. Львів)

за заявою Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», м. Львів

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у справі №914/1261/20

за первісним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м. Львів

до відповідача Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», м. Львів

про стягнення боргу, інфляційних втрат, 3% річних, пені та компенсації

та за зустрічним позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», м. Львів

до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м. Львів

про визнання договору реструктуризації №557/20 від 24.07.2020р. укладеним

за участі представників:

від позивача: Турчиняк Я.І.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.10.2022 у справі №914/1261/20 заяву Львівського комунального підприємства Залізничнетеплоенерго про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 914/1261/20 задоволено частково. Визнано наказ у справі №914/1261/20 від 19.04.2022 р. таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення з Львівського комунального підприємства Залізничнетеплоенерго на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз 108965,64 грн. пені, 155805,75 грн. 3% річних, 35094,15 грн. інфляційних втрат. В іншій частині вимог відмовлено.

Приймаючи дану ухвалу Господарський суд Львівської області виходив із того, що у даній справі для вирішення питання про наявність підстав для визнання наказу від 19.04.2022 таким, що не підлягає виконанню необхідним є застосування положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення». Суд зазначив, що норми Закону №1730-VIII поширюються на спірні правовідносини з огляду на те, що основним видом діяльності ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є: 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого пару, що вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а спірні правовідносини між сторонами у справі №914/1261/20 стосувалися стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу.

Не погодившись з вказаною ухвалою Акціонерне товариство Оператор газорозподільчої системи Львівгаз звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 10.11.2022 (вх. №01-05/2726/22 від 11.11.2022) у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2022 та прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ЛКП Залізничнетеплоенерго відмовити.

В обґрунтування апеляційної зазначає:

- зі змісту абз.1 ч. 1 ст. 7 Закону України №1730-VIII (в редакції Закону України № 2479-IX від 29.07.2022, який набрав чинності 19.08.2022) вбачається, що на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за послуги з розподілу природного газу, яка виникла до 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються. Однак станом на дату нарахування пені, інфляційних нарахувань, 3% річних на заборгованість відповідача за послуги з розподілу природного газу, яка була предметом стягнення у даній справі, вищевказаної норми в Законі України №1730-VIII не існувало. А тому позивачем було правомірно нараховано пеню, інфляційні нарахування, 3% річних на заборгованість відповідача за послуги з розподілу природного газу, яка була предметом стягнення у даній справі;

- в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції вказав, що зважаючи на те, що норми Закону України №1730-VIII пом`якшують цивільно-правову відповідальність боржника, то вони мають зворотну дію в часі, а тому повинні застосовуватись у даній справі судом при вирішенні питання про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Проте, законом №1730-VIII встановлені спеціальні вимоги, за яких пеня, інфляційні нарахування та проценти річних, нараховані на заборгованість за послуги з розподілу природного газу, яка виникла до 1 червня 2021 року, можуть бути списані, а саме: відповідно до абз.3-5 ч.1 ст.7 Закону України №1730-VIII (в редакції Закону України №2479-IX від 29.07.2022, який набрав чинності 19.08.2022) пеня, інфляційні нарахування та проценти річних, нараховані на заборгованість за послуги з розподілу природного газу, яка виникла до 1 червня 2021 року, можуть бути списані лише в разі включення теплопостачальної та теплогенеруючої організації до реєстру. Відповідач не надав доказів включення його до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України №1730-VIII, із обсягом пені, інфляційних нарахувань, процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, нарахованих на заборгованість, утворену станом на 1 червня 2021 року перед кредитором АТ «Львівгаз»;

- прийняття та набрання чинності 29.08.2021 року Законом України від 14.07.2021 року № 1639-IX Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу, яким було внесено зміни до Закону України від 03.11.2016 року № 1730-VIII та передбачено можливість списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за послугу з розподілу природного газу, утворену станом на 1 червня 2021 року, не можуть суперечити нормам Конституції України про обов`язковість судового рішення до виконання та не відповідають судовій практиці Європейського Суду з прав людини про те, що втручання держави не повинне спричиняти перешкоди. Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що втручання держави не повинне спричиняти перешкоди виконанню судового рішення, позбавляти його чинності, безпідставно його відстрочувати або, ще гірше, підривати суть цього рішення (Справа "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) Справа "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) (Заява N 22774/93) Страсбург, рішення від 28 липня 1999 року, п.74). В рішенні від 28.11.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» (Case of Brumгrescu v. Romania) (Заява № 28342/95) (п.п.61, 62) Європейський Суд з прав людини вказав, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого;

- норми ч. 1 ст. 7 Закону №1730-VIII, якими передбачено, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних нараховані на заборгованість за послуги з розподілу природного газу підлягають списанню, були внесені до Закону №1730-VIII, Законом України Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу №1639-IX від 14.07.2021 (далі - Закон №1639-IX), який набрав чинності 29.08.2021. З пояснювальної записки до проекту Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" вбачається, що вказаний закон було прийнято з метою визначення комплексу організаційних та економічних заходів, спрямованих на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу, шляхом врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, зокрема, заборгованості операторів газорозподільних систем, в тому числі підтвердженої судовими рішеннями та/або реструктуризованої, за договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу для виробничо-технологічних потреб, укладеними з НАК "Нафтогаз України" та за договорами про надання послуг транспортування. При вирішенні питання про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у даній справі суд повинен був цілеспрямовано застосувати норми Закону України від 03.11.2016 року № 1730-VIII з урахуванням цілей та завдань Закону №1639-IX від 14.07.2021, ст.ст.4, 5 Закону №1639-IX від 14.07.2021 та врахувати інтереси не лише відповідача, а й позивача, зокрема, встановити чи існує у позивача заборгованість, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України від 03.11.2016 року № 1730-VIII, та чи врегульована така заборгованість.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/1261/20 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у справі №914/1261/20 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи«Львівгаз» б/н від 10.11.2022 (вх. №01-05/2726/22 від 11.11.2022) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2022 залишено без руху. Скаржнику надано протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати (надіслати) суду: докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановлених Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі; докази надсилання відповідачу копії апеляційної скарги з доданими до неї документами, які у нього відсутні, а саме: опис вкладення з відміткою поштового відділення зв`язку.

29.11.2022 апелянт звернувся через електронний суд із заявою б/н від 28.11.2022 (вх.№01-04/6746/22 від 29.11.2022) до якого додав платіжне доручення №21675 від 28.11.2022, опис вкладення, фіскальний чек та накладну про надсилання відповідачу копії апеляційної скарги з доданими до неї документами, які у нього відсутні.

Окрім того 05.12.2022 поштою на адресу суду надійшла заява апелянта б/н від 28.11.2022 ( вх.№ 01-04/6890/22 від 05.12.2022), якою апелянтом долучено належно завірене платіжне доручення про сплату судового збору №21675 від 28.11.2022 та оригінали опису вкладення, фіскального чеку та накладної про надсилання відповідачу копії апеляційної скарги з доданими до неї документами, які у нього відсутні.

Таким чином, апелянтом усунуто недоліки апеляційної скарги, які зазначені в ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 16.11.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду 05.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз б/н від 10.11.2022 (вх. №01-05/2726/22 від 11.11.2022) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2022. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 09.01.20223 о 10 год. 20 хв. у приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 81 в залі судового засідання № 6.

09.01.2023 у судове засідання з`явився представник АТ «Львівгаз» Турчиняк Я.І.

Представник відповідача 09.01.2023 у судове засідання не з`явився, рекомендоване повідомлення про вручення ухвали про відкриття провадження суду не повернуто.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку із відсутністю відомостей про направлення представнику відповідача ухвали з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи.

30.01.2023 у судове засідання з`явився представник АТ «Львівгаз» - Турчиняк Я.І., представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та висловив свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги. Представник відповідача 30.01.2023 у судове засідання не з`явився вдруге, рекомендоване повідомлення про вручення ухвали про відкриття провадження та відкладення розгляду справи суду не повернуто.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 розгляд справи відкладено на 27.02.2023 о 9 год. 45 хв., а також судом було направлено запит №09-01/173/23 від 07.02.2023 адресований Львівській дирекції АТ Укрпошта про невідкладне надання Західному апеляційному господарському суду письмової відповіді з роз`ясненням причин тривалого надіслання повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень № 958 та № 771 на адресу суду. А також, про повернення на адресу суду повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №768.

27.02.2023 у судове засідання з`явився представник позивача Турчиняк Я.І., надавши пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задоволити, ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2022 скасувати.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи апеляційним судом, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштових відправлень від 10.02.2023 №768.

Відповідно до ч.1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

Зважаючи на наведене, а також те, що явка учасників справи у судове засідання судом не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності відповідача.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 06.05.2021, залишеним без змін постановами Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2022, стягнуто з ЛКП «Залізничнетеплоенерго» на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 108965,64 грн. пені, 155805,75 грн. 3% річних, 35094,15 грн. інфляційних втрат та 4495,02 грн. судового збору, закрито провадження у справі в частині стягнення з ЛКП «Залізничнетеплоенерго» на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 11368475,53 грн. боргу, у зв`язку з відсутністю предмета спору, у задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

На виконання вказаного рішення судом 19.04.2022 видано відповідний наказ.

16.06.2022 державним виконавцем Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУМЮ (м. Львів) відкрито виконавче провадження №69245617 із примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/1261/20 від 19.04.2022.

15.09.2022 представником ЛКП «Залізничнетеплоенерго» подано заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (вх. №2971/22 від 15.09.2022).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.10.2022 у справі №914/1261/20 заяву Львівського комунального підприємства Залізничнетеплоенерго про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 914/1261/20 задоволено частково. Визнано наказ у справі №914/1261/20 від 19.04.2022 р. таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення з Львівського комунального підприємства Залізничнетеплоенерго на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз 108965,64 грн. пені, 155805,75 грн. 3% річних, 35094,15 грн. інфляційних втрат. В іншій частині вимог відмовлено.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, положеннями ч. 1-2 ст. 18 ГПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 1 ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012).

З викладених норм вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили підлягає безумовному виконанню у визначеному законодавством порядку та строки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз вказаної норми закону дає підстави вважати, що є такі підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню:

- якщо такий наказ було видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній у зв`язку з припиненням;

-якщо обов`язок боржника відсутній у зв`язку з добровільним виконанням боржником чи іншою особою; - з інших причин.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 02.09.2020 по справі №195/465/15-ц. При цьому, зазначений перелік є орієнтовним та приблизним, не містить виключного переліку підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до прембули Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (надалі - Закон №1730-VIII) цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 2 Закону №1730-VIII його дія поширюється, зокрема на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу.

Місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що норми Закону №1730-VIII поширюються на спірні правовідносини з урахуванням того, що основним видом діяльності ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є: 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого пару, що вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а спірні правовідносини між сторонами у справі №914/1261/20 стосувалися стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону №1730-VIII для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (ст. 1 Закону №1730-VIII).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ЛКП «Залізничнетеплоенерго» включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості на підставі Наказу Мінрегіону від 08.06.2017 №142, що підтверджується наявною у матеріалах справи роздруківкою витягу із відповідного реєстру, а також відомостями, розміщеними на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку громад та територій України розміщеними за посиланням: https://www.minregion.gov.ua.( а.с. 82, т.1)

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду з приводу того, що у матеріалах справи відсутні докази того, що центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства прийнято рішення про виключення ЛКП «Залізничнетеплоенерго» із відповідного реєстру.

Враховуючи наведене, доводи апелянта у цій частині є безпідставними та необґрунтованими, що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону №1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії, послуги з розподілу та транспортування природного газу шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Відповідно до ст. 7 Закону №1730-VIII на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий до 1 червня 2021 року природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, отримані до 1 червня 2021 року для їх подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, погашену до 31 грудня 2022 року, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону, а також на заборгованість, реструктуризовану відповідно до статті 5 цього Закону, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, якщо інше не передбачено цим Законом (абз. 1 ч. 1).

Неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, включених до реєстру, за спожитий до 1 червня 2021 року природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, отримані до 1 червня 2021 року для їх подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, та не сплачені станом на дату включення до реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом, не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню, за умови погашення основного боргу до 31 грудня 2022 року, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону, або в інший строк згідно з умовами затверджених мирових угод;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості (абз. 3 ч. 1).

Тобто, вказаною статтею законодавцем запроваджено чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу та встановив заборону на нарахування боржникам (споживачам) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами розподілу природного газу за умови її погашення боржниками до 31.12.2022.

При цьому, застосування ст. 7 Закону №1730-VIII не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за розподіл природного газу до певної дати (схожа правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16, від 07.02.2018 у справі №927/1152/16, від 14.02.2018 у справі №908/3211/16 та у справі №914/3131/15 від 23.01.2018, від 07.06.2022 у справі № 920/526/21).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, предметом даного спору була матеріально-правова вимога майнового характеру про стягнення із боржника основної заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за період з жовтня 2018 року по травень 2020 року у загальному розмірі 11368475,53 грн., а також нарахованих на цю заборгованість сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Зі змісту рішення Господарського суду Львівської області від 06.05.2021, яке набрало законної сили, підтверджується той факт, що ЛКП «Залізничнетеплоенерго» погасило основну заборгованість за надання послуг з розподілу природного газу в грудні 2020 року.

За результатами розгляду справи, позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» були задоволені частково. Суд стягнув із боржника 108965,64 грн. пені, 155805,75 грн. 3% річних, 35094,15 грн. інфляційних втрат та 4495,02 грн. судового збору, та видав наказ від 19.04.2022 на примусове виконання судових рішень у справі.

Отже, враховуючи те, що спір у даній справі стосувався стягнення основної заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу, які надавалися до 01.06.2021, а така заборгованість була погашена боржником до 31.12.2022, то 108 965,64 грн. пені, 155 805,75 грн. 3% річних, 35 094,15 грн. інфляційних втрат, нарахованих на основну заборгованість та які стягуються із боржника згідно із наказом 19.04.2022, то судом першої інстанції зроблено правильний висновок щодо того, що вказані суми заборгованості підлягають списанню.

Що стосується доводів апелянта про те, що станом на дату нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних норма, на яку посилається боржник не існувала, а тому вона не має зворотної дії у часі, то суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.

В силу положень ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено ч. 1 ст. 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, новий акт законодавства застосовується до тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. В той же час, це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте, надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Вищевказані висновки викладені у рішеннях Конституційного суду України від 05.04.2001 р. за № 3-рп/2001 та від 09.02.1999 р. за № 1-рп/99.

Крім того, аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі №904/4933/15.

Беручи до уваги те, що норми Закону №1730-VIII дійсно пом`якшують цивільно-правову відповідальність боржника, то вони мають зворотню дію в часі, а тому повинні застосовуватись у даній справі судом при вирішенні питання.

Отже, судом першої інстанції правильно зроблено висновок з приводу того, що вищенаведене свідчить про наявність підстав для задоволення зави боржника про визнання наказу Господарського суду Львівської області від 19.04.2022 у справі №914/1261/20 в частині стягнення з ЛКП «Залізничнетеплоенерго» на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 108965,64 грн. пені, 155805,75 грн. 3% річних, 35094,15 грн. інфляційних втрат таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 24.10.2022 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає.

Окрім того, щодо твердження апелянта про те, що вирішення питання про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у даній справі суд повинен був цілеспрямовано застосувати норми Закону України від 03.11.2016 року № 1730-VIII з урахуванням цілей та завдань Закону №1639-IX від 14.07.2021 та врахувати інтереси не лише відповідача, а й позивача, апеляційний суд зазначає наступне.

Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» прийнятий 14.07.2021.

Законом України №2479-ІХ від 29.07.2022 внесено зміни до вказаного закону.

Відповідно до ст.2 Закону, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, що включені до реєстру.

Види заборгованості, які підлягають врегулюванню визначено в ст.1 Закону №1639-ІХ, а саме Закон визначає, що підлягає врегулюванню заборгованість постачальників природного газу, операторів газорозподільних систем, заборгованість (грошові зобов`язання) особи, яка здійснює функції оператора газорозподільної системи.

Тобто сфера дії Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» не розповсюджується на правові відносини теплогенеруючих організацій, якою в даному випадку є ЛКП «Залізничнетеплоенерго».

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 2 481, 00 грн., який сплачений згідно з платіжним дорученням за №21675 від 28.11.2022.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» б/н від 10.11.2022 (вх. №01-05/2726/22 від 11.11.2022) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2022 у справі №914/1261/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

5. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.02.2023

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.