РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023Справа № 910/419/23
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (79026, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ КОЗЕЛЬНИЦЬКА, будинок 15)
до проАкціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5) стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 119 543 грн. 31 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Акціонерне товариство «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі також - «Відповідач») про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 119 543 грн. 31 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані незабезпеченням Відповідачем схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, у зв`язку з чим заявлено вимоги про відшкодування вартості втраченого вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2023 року відкрито провадження у справі № 910/419/23, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

06.02.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

06.02.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про витребування доказів по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 року витребувано від Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» належним чином завірені копії посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), результатів аналізу лабораторії вугілля, яке перевозилось за залізничними накладними №№53762480, 53816682, 53819140, 53909750, 53912523, 53912507, 53912093, 53918686, 53933941, 53985289, 53984712, 48004642, 48005797, 48011126.

20.02.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.01.2023 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 17.01.2023 р. та 24.01.2023 року поштових відправлень уповноваженим особам сторін.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

У липні - жовтні 2022 року Приватне акціонерне товариство «ЦЗФ «УКРАЇНА», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Селидівська», Акціонерне товариство «Жовтнева ЦЗФ» відправили на адресу відокремленого підрозділу «ДТЕК Бурштинська ТЕС» Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» залізницею на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці групу вагонів, зокрема, вагони з вугіллям кам`яним, що підтверджується відповідними залізничними накладними №№53762480, 53816682, 53762480, 53909750, 53912093, 53918686, 53933941, 53985289, 53984712, 48004642, 48005797, 53912523, 53912507, 48011126, наявними в матеріалах справи.

Під час перевезення вагонів на станціях Нижньодніпровський вузол Придніпровської залізниці, Знам`янка Одеської залізниці та при надходженні вагонів на станцію Бурштин Львівської залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає масі, вказаній у накладній. Про даний факт складено Комерційні акти.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що у зв`язку з незабезпеченням схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, просить Суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» вартість нестачі вантажу у розмірі 119 543 грн. 31 коп.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що у залізничних накладних №№53912507, 53912528, 48011126 вологість вантажу не більше 16%, а тому розрахунок повинен бути 2% маси, а не 1%, як здійснено Позивачем. Крім того, відсутня вина залізниця у втраті вантажу, про що було зафіксовано у комерційних актах №388103/278 від 11.07.2022 р., №388103/314 від 08.09.2022 р., №410006/127/320 від 09.09.2022 р., №388103/315 від 08.09.2022 р., №388103/316 від 08.09.2022 р., №388103/400 від 11.10.2022 р., №388103/452 від 22.10.2022 р., №388103/451 від 22.10.2022 р. Також позивачем не надано доказів оплати спірного вантажу за ціною відправника.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з абз. 1 п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, У липні - жовтні 2022 року Приватне акціонерне товариство «ЦЗФ «УКРАЇНА», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Селидівська», Акціонерне товариство «Жовтнева ЦЗФ» відправили на адресу відокремленого підрозділу «ДТЕК Бурштинська ТЕС» Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» залізницею на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці групу вагонів, зокрема, вагони з вугіллям кам`яним, що підтверджується відповідними залізничними накладними №№53762480, 53816682, 53762480, 53909750, 53912093, 53918686, 53933941, 53985289, 53984712, 48004642, 48005797, 53912523, 53912507, 48011126, наявними в матеріалах справи.

Під час перевезення вагонів на станціях Нижньодніпровський вузол Придніпровської залізниці, Знам`янка Одеської залізниці та при надходженні вагонів на станцію Бурштин Львівської залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає масі, вказаній у накладній. Про даний факт складено Комерційні акти.

У розділі Д Комерційного акту №388103/278 від 11.07.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №67182931 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 29.12.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 22000 кг, нетто 67000 кг, а виявилось брутто - 86600 кг, тара- 22200 кг, нетто - 64400 кг, що менше ваги вказаної в документі на 2600 кг.

У розділі Д Комерційного акту №410006/10/290 від 26.07.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №63262240 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 01.09.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 22100 кг, нетто 70000 кг, а виявилось брутто - 92250 кг, тара- 22100 кг, нетто - 69150 кг, що менше ваги вказаної в документі на 850 кг.

У розділі Д Комерційного акту №410006/10/289 від 26.07.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №63784359 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 01.09.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 23600 кг, нетто 69000 кг, а виявилось брутто - 88900 кг, тара- 23600 кг, нетто - 65300 кг, що менше ваги вказаної в документі на 3700 кг.

У розділі Д Комерційного акту №388103/314 від 08.09.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №60034972 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 29.12.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 22100 кг, нетто 67250 кг, а виявилось брутто - 88300 кг, тара- 22100 кг, нетто - 66200 кг, що менше ваги вказаної в документі на 1050 кг.

У розділі Д Комерційного акту №388103/316 від 08.09.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №60728128 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 29.12.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 23300 кг, нетто 62900 кг, а виявилось брутто - 79550 кг, тара- 23300 кг, нетто - 56250 кг, що менше ваги вказаної в документі на 6650 кг.

У розділі Д Комерційного акту №388103/315 від 08.09.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №52184298 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 29.12.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 23700 кг, нетто 68100 кг, а виявилось брутто - 88150 кг, тара- 23700 кг, нетто - 64450 кг, що менше ваги вказаної в документі на 3650 кг.

У розділі Д Комерційного акту №388103/313 від 08.09.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №53547410 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 29.12.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 21100 кг, нетто 68200 кг, а виявилось брутто - 86550 кг, тара- 21000 кг, нетто - 65550 кг, що менше ваги вказаної в документі на 2650 кг.

У розділі Д Комерційного акту №410006/127/320 від 09.09.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №53568408 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 01.09.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 21400 кг, нетто 67050 кг, а виявилось брутто - 86700 кг, тара- 21400 кг, нетто - 65300 кг, що менше ваги вказаної в документі на 1750 кг.

У розділі Д Комерційного акту №410003/227/341 від 17.09.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №63524151 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 27.09.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 22500 кг, нетто 67050 кг, а виявилось брутто - 86350 кг, тара- 22500 кг, нетто - 64850 кг, що менше ваги вказаної в документі на 2200 кг.

У розділі Д Комерційного акту №410003/270/422 від 11.10.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №62111141 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 27.09.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 22500 кг, нетто 68000 кг, а виявилось брутто - 86650 кг, тара- 22500 кг, нетто - 64150 кг, що менше ваги вказаної в документі на 3850 кг.

У розділі Д Комерційного акту №388103/400 від 11.10.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №60027943 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 29.12.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 22500 кг, нетто 67100 кг, а виявилось брутто - 88200 кг, тара- 22500 кг, нетто - 65700 кг, що менше ваги вказаної в документі на 1400 кг.

У розділі Д Комерційного акту №388103/451 від 22.10.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №656868714 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 29.12.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 22000 кг, нетто 62800 кг, а виявилось брутто - 84300 кг, тара- 22000 кг, нетто - 62100 кг, що менше ваги вказаної в документі на 700 кг.

У розділі Д Комерційного акту №388103/452 від 22.10.2022 року зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону №61297974 на справних вагонних 150т тензометричних вагах (держ.повірка 29.12.2021 р.), вага визначена вантажовідправником брутто - не вказана, тара - 23500 кг, нетто 66300 кг, а виявилось брутто - 88050 кг, тара- 23500 кг, нетто - 64550 кг, що менше ваги вказаної в документі на 1750 кг.

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, відправником заповнюються, зокрема, такі графи накладної як "Маса вантажу, визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом) , а також "Спосіб визначення маси".

При цьому правильність вказаних у накладній відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом засвідчує представник відправника.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до п.1. Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України « 542 від 20.08.2001 року, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Судом встановлено, що відомості про зафіксовану сторонами в комерційних актах недостачу вантажу, внесені до залізничних накладних.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому приймаються Судом до уваги в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу.

У вирішенні спорів, пов`язаних із збереженням вантажу під час перевезення насипом у вагонах відкритого типу, зокрема, вугілля, необхідно виходити з того, що стаття 111 Статуту звільняє перевізника від відповідальності за втрату та недостачу вантажу, якщо вантаж прибув на станцію призначення у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника за відсутності ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. Відправник згідно зі статтею 37 Статуту повинен визначити масу вантажу і зазначити її у залізничній накладній. Якщо залізниця використає своє право перевірити правильність даних, зазначених відправником у накладній, та візьме участь у контрольній перевірці маси вантажу, то сама лише ця обставина не є підставою для покладання відповідальності за недостачу вантажу на залізницю, а повинна оцінюватись поряд з іншими обставинами справи. Прибуття напіввагона на станцію призначення з недовантаженням до рівня бортів не свідчить про втрату або розкрадання навалочного або насипного вантажу при перевезенні, оскільки згідно зі статтею 111 Статуту позивач має довести вину перевізника. Залізниця вправі перевіряти дані, зазначені відправником в залізничні накладній, але не зобов`язана перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення. Не має також правового значення оцінка того, чи могла залізниця при прийнятті вантажу до перевезення побачити недовантаження у вагоні, оскільки Статут та Правила перевезення не передбачають визначення маси вантажу "на око". До того ж різні вантажі мають різну питому вагу та вологість, внаслідок чого вантаж масою 70 тонн може займати лише третину або половину вагона. (п.3.19 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/601 від 29.05.2002 року)

Відповідно до пп. "а" п. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Частиною 2 ст.23 Законом України «Про залізничний транспорт», а також статтею 113 Статуту залізниць України регламентуються аналогічні норми, відповідно до яких за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що відсутня вина залізниця у втраті вантажу, про що було зафіксовано у комерційних актах №388103/278 від 11.07.2022 р., №388103/314 від 08.09.2022 р., №410006/127/320 від 09.09.2022 р., №388103/315 від 08.09.2022 р., №388103/316 від 08.09.2022 р., №388103/400 від 11.10.2022 р., №388103/452 від 22.10.2022 р., №388103/451 від 22.10.2022 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Статуту залізниць України завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами.

За змістом ст. 31 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Згідно з ст. 32 Статуту залізниць України вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера). Відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов. Перелік вантажів, перевезення яких допускається на відкритому рухомому складі, встановлюється Правилами.

Положеннями п.п. 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, встановлено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно з ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів.

Відповідно до п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.

Згідно з п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року N 411, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

Згідно з п.4.1 Правил експлуатації власних вантажних вагонів випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Так, за приписами п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.

Відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як підтверджується матеріалами справи, у спірному перевезенні як вантажовідправником, так і залізницею під час завантаження та після завантаження не було зроблено жодних письмових зауважень, щодо непридатності вагону (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу. Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження.

За умовами п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення та параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів, після завантаження вантажу, зазначені у спірних накладних вагони мали бути перевірені працівниками залізниці.

Залізниця, оглянувши подані до перевезення завантажені вагони за спірними залізничними накладними, прийняла їх до перевезення, що не заперечується Відповідачем. Жодних актів загальної форми ГУ-23 щодо наявності несправностей у вагонах залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагонів як комерційному так і технічному відношенні.

Вказане підтверджує, що вантажовідправник належним чином здійснив навантаження та підготовку вантажу до транспортування.

При цьому, Суд не приймає до уваги надані Відповідачем акти про технічний стан вагонів, які були складені вже після відправки вагонів на адресу одержувачу, оскільки перевірка вагонів здійснюється після завантаження вантажу.

Приписами ч. 3 ст. 917 Цивільного кодексу України визначено право перевізника відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Окрім того, норми Статуту залізниць України передбачають, що в разі завантаження вантажу у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажів, перевізник був зобов`язаний відмовитись від приймання вантажу до перевезення.

Суд відзначає, що залізниця після проставлення відповідної відмітки в спірних залізничних накладних, взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.03.2019 у справі № 905/748/17.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних заперечень щодо форми, порядку складання, змісту складеного комерційного акту та посадових осіб, які його підписали.

Отже, втрата, нестача або пошкодження вантажу під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне виконання зобов`язань за договором перевезення та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності для залізниці.

З урахуванням викладеного, Судом встановлено, що нестача вантажу виникла внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування. Крім того, у комерційних актах зазначено, що вантаж прибув у технічно справному вагоні, а тому Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача.

Згідно зі ст.ст.114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявні довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Павлоградвугілля», Приватного акціонерного товариства «ЦЗФ «Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Селидівська» щодо вартості 1 тони вугільної продукції.

При цьому, Статут не передбачає обов`язкового подання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Таким чином, Суд приймає до уваги надані Позивачем довідки в якості доказів понесених збитків, адже положення ст. 115 Статуту залізниць України не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі;шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже;

1.5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;

0,5% маси всіх інших вантажів.

За змістом статті 31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

В пункті 3.9 роз`яснень Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008 "Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" зазначено, що оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження технічної чи комерційної несправності вагонів.

Один із основних показників якості вугілля кам`яного є волога, яка за даними накладних у вугіллі марки ДГ, Г(Г1) (0-100) не перевищує гранично допустиму норму, яка становить не більше ніж 16,0%

Відповідно до розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України від 19.03.2002 за №163, цей стандарт поширюється на антрацит, кам`яне та буре вугілля, горючі сланці, а також на продукти їх перероблення (в подальшому - паливо) і встановлює метод визначання грануло-метричного складу палива.

Згідно з залізничними накладними вантаж був відправлений у твердому стані, проте не було визначено відсоток вологості у вугіллі кам`яному у графі 20 "Найменування вантажу").

На виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 року Позивачем були надані належним чином завірені копії посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), результатів аналізу лабораторії вугілля, яке перевозилось за залізничними накладними №№53762480, 53816682, 53819140, 53909750, 53912523, 53912507, 53912093, 53918686, 53933941, 53985289, 53984712, 48004642, 48005797, 48011126.

Згідно з вищезазначеними документами показники вологи вугілля кам`яного, яке перевозилось за залізничними накладними №№53762480, 53816682, 53819140, 53909750, 53912523, 53912507, 53912093, 53918686, 53933941, 53985289, 53984712, 48004642, 48005797, 48011126, складають від 10% до 14,9%, а тому Суд приходить до висновку, що вугілля перевозилося у вологому стані.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04 березня 2020 року по справі №905/487/19, Верховного Суду від 25.01.2021 року по справі № 910/118/20.

За таких обставин та з урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься, зокрема, до перевезення вантажів у вологому стані.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №53762480 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 305 грн. 53 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №388103/278 від 11.07.2022 року нестача склала 2600 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 67000 кг * 2% = 1340 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2600 кг - 1340 кг = 1260 кг. (1,26 т) Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №67182931 складає: 1,26 т * 4 305 грн. 53 коп. = 5 424 грн. 97 коп.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №53816682 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 291 грн. 69 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №410006/10/101/290 від 26.07.2022 року нестача склала 850 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 70000 кг * 2% = 1400 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає 0.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №53819140 відповідно до довідки вантажовідправника складає 5 919 грн. 62 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №410006/10/100/289 від 26.07.2022 року нестача склала 3700 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 69000 кг * 2% = 1380 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 3700 кг - 1380 кг = 2320 кг. (2,32 т) Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №63784359 складає: 2,32 т * 5 919 грн. 62 коп. = 13 733 грн. 52 коп.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №53909750 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 247грн. 32 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №388103/314 від 08.09.2022 року нестача склала 1050 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 67250 кг * 2% = 1345 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 0.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №53912523 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 365 грн. 17 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №388103/316 від 08.09.2022 року нестача склала 6650 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 62900 кг * 2% = 1258 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 6650 кг - 1258 кг = 5392 кг. (5,392 т) Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №60728128 складає: 5,392 т * 4 365 грн. 17 коп. = 23 537 грн. 00 коп.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №53912507 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 085 грн. 11 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №388103/315 від 08.09.2022 року нестача склала 3650 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 68100 кг * 2% = 1362 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 3650 кг - 1362 кг = 2288 кг. (2,288 т) Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №52184298 складає: 2,288 т * 4 365 грн. 17 коп. = 9 346 грн. 73 коп.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №53912507 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 020 грн. 68 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №388103/313 від 08.09.2022 року нестача склала 2650 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 68200 кг * 2% = 1364 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2650 кг - 1364 кг = 1286 кг. (1,286 т) Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №53547410 складає: 1,286 т * 4 020 грн. 68 коп. = 5 170 грн. 59 коп.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №53918686 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 890 грн. 06 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №410006/127/320 від 09.09.2022 року нестача склала 1750 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 67050 кг * 2% = 1341 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1750 кг - 1341 кг = 409 кг. (0,409 т) Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №53568408 складає: 0,409 т * 4 890 грн. 06 коп. = 2 000 грн. 03 коп.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №53933941 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 981 грн. 61 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №410003/227/341 від 17.09.2022 року нестача склала 2220 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 67050 кг * 2% = 1341 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2220 кг - 1341 кг = 859 кг. (0,859 т) Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №63524151 складає: 0,859 т * 4 981 грн. 61 коп. = 4 279 грн. 20 коп.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №53985289 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 506 грн. 88 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №410003/270/422 від 11.10.2022 року нестача склала 3850 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 68000 кг * 2% = 1360 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 3850 кг - 1360 кг = 2490 кг. (2,49 т) Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №62111141 складає: 2,49 т * 4 506 грн. 88 коп. = 11 222 грн. 13 коп.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №53984712 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 506 грн. 88 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №388103/400 від 11.10.2022 року нестача склала 1400 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 67100 кг * 2% = 1342 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1400 кг - 1342 кг = 58 кг. (0,058 т) Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №60027943 складає: 0,058 т * 4 506 грн. 88 коп. = 261 грн. 40 коп.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №48004642 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 320 грн. 80 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №450003/286/445 від 16.10.2022 року нестача склала 1250 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 67150 кг * 2% = 1343 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає 0.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №48005797 відповідно до довідки вантажовідправника складає 5 919 грн. 62 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №450003/287/447 від 18.10.2022 року нестача склала 1850 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 67050 кг * 2% = 1341 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1850 кг - 1341 кг = 509 кг. (0,509 т) Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №59666545 складає: 0,509 т * 5 919 грн. 62 коп. = 3 013 грн. 09 коп.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №48011126 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 220 грн. 12 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №388103/451 від 22.10.2022 року нестача склала 700 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 62800 кг * 2% = 1256 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає 0.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу за залізничною накладною №48011126 відповідно до довідки вантажовідправника складає 4 220 грн. 12 коп. (в т.ч. ПДВ)

Згідно з Комерційним актом №388103/452 від 22.10.2022 року нестача склала 1750 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто складає: 66300 кг * 2% = 1326 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1750 кг - 1326 кг = 424 кг. (0,424 т) Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №61297974 складає: 0,424 т * 4 220 грн. 12 коп. = 1 789 грн. 33 коп.

Отже , загальна сума вартості нестачі вантажу становить 79 777 грн. 99 коп.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Таким чином, оскільки при перевезенні вантажу у вагонах залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу у вказаних вагонах, прийнятого до перевезення, у зв`язку з чим виявилась нестача вантажу на суму 79 777 грн. 99 коп., а Відповідачем в свою чергу не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення вартості нестачі вантажу є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (79026, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ КОЗЕЛЬНИЦЬКА, будинок 15, Ідентифікаційний код юридичної особи 23269555) вартість нестачі вантажу у розмірі 79 777 (сімдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 99 (дев`яносто дев`ять) коп. та судовий збір в розмірі 1 655 (одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 71 (сімдесят одна) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 01 березня 2023 року.

Суддя О.В. Чинчин