ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року м.Дніпро Справа № 904/3182/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2022 (повний текст ухвали складено 03.11.2022, суддя Соловйова А.Є.) у справі

за заявою ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2022 у даній справі відмовлено у відкриті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не подано до суду належних доказів наявності кредитних зобов`язань, отримання кредитів та заборгованості (з відображенням періоду її виникнення за кожним з договорів), у зв`язку з чим заявник не довів наявність прострочених зобов`язань перед кредиторами, припинення погашення ним кредитів за кожним з кредитних зобов`язань та взагалі наявність заборгованості перед кредиторами.

ІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

2.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати , справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Аргументуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що на стадії підготовчого засідання формально не перевіряються ознаки неплатоспроможності боржника, а оцінка реального стану платоспроможності боржника фактично надається судом за наслідком відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, введення процедури реструктуризації боргів боржника, звернення кредиторів до суду з заявами про визнання грошових вимог до боржника, їх розгляду судом, розгляду звіту про результати перевірки декларації боржника, оцінки доказів наданих на підтвердження фінансово-майнового стану боржника.

У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізична особа ОСОБА_2 посилається на існування простроченої заборгованості (загальна поточна заборгованість в розмірі - 420 028,96 грн, загальна поточна прострочена заборгованість в розмірі - 397 630,08 грн), яка перевищує 30 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто, на обставину, передбачену п.1 та п.4 ч.2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства. ОСОБА_2 припинила погашення кредитів та здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, на підтвердження чого надала конкретизований список кредиторів та документи, з яких вбачається розмір доходів боржника за останні роки.

У заявниці існують кредитні зобов`язання за кредитними договорами на інші споживчі цілі та договорами позики перед фінансовими установами - 6 банків і 24 мікрофінансові організації. При цьому, ОСОБА_1 припинила погашення кредитів, а термін прострочення про кредитним договорам складає понад 90 днів.

Відповідно до автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 відкрито два виконавчих провадження.

ІІІ. Апеляційне провадження

3.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарсього суду від 14.11.2022 відкладено вирішення питання щодо прийняття апеляційним господарським судом певного процесуального рішення з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2022 до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/3182/22.

21.11.2022 матеріали справи надійшли до апеляційного суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2022 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху, повідомлено скаржника про можливість усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн, тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали суду від 01.12.2022 скаржником надано докази усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 30.12.2022, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03.02.2023, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2022; призначено справу до розгляду на 14.02.2023 на 14 годин 00 хвилин.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 14.02.2023 розгляд справи відкладено до 28.02.2023 до 16 годин 30 хвилин.

28.02.2023 ОСОБА_1 не забезпечила у судове засідання явку повноважного представника.

Судом апеляційної інстанцію встановлено, що ухвалою суду від 30.12.2022 призначено справу до розгляду на 14.02.2023.

Копію ухвали від 30.12.2022 надіслано ОСОБА_1 02.01.2023 за адресою, вказаною скаржником у апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 .

Вказане поштове відправлення було повернуто на адресу суду з відміткою органу зв`язку "відмова".

Ухвалою суду від 14.02.2023 розгляд справи відкладено на 28.02.2023 у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 .

Копію ухвали від 14.02.2023 надіслано ОСОБА_1 17.02.2023 за адресою, вказаною скаржником у апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних трекінгу Укрпошти вказане поштове відправлення 23.02.2023 повернуто за зворотною адресою: "за письмовою заявою адресата".

Згідно частини 4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

У даному випадку судом апеляційної інстанції було завчасно повідомлено скаржника про час та місце розгляду справи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії", заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Скаржник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 , як заявник апеляційної скарги, була обізнана про розгляд даної справи апеляційним господарським судом, а тому мала в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження.

Частинами 11,12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія судів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.

28.02.2023 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

3.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

22.09.2022 ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Звертаючись із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, ОСОБА_1 зазначила, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, що унеможливлює погашення заборгованості за договорами позики перед фінансовими установами - 6 банків і 24 мікрофінансові організації, а саме: ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ"; ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ"; АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК"; ТОВ "ФІНФОРС"; ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ"; ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС"; ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ"; ТОВ "ФК "РІАЛЬТО"; АТ "КБ "ПРИВАТБАНК"; ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ"; ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА"; ТОВ "ГОУФІНГОУ"; ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС"; ТОВ "ФК "ФОРЗА"; ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА"; ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ"; ТОВ "МІЛОАН"; ТОВ "МІСТЕР КЕШ"; ТОВ "КУ "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА"; ТОВ "ЗАЙМЕР"; ТОВ "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ"; ТОВ "СС ЛОУН"; ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА"; АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"; ТОВ «Є-КЕШ»; ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ»; ТОВ «ТОП КРЕДИТ»; АТ «ДЕЛЬТА БАНК»; ПАТ «ОТП БАНК»; ТОВ "СІТІ ФАКТОР".

У конкретизованому списку кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів ОСОБА_1 вказано вимоги, які їй відомі, загальна сума заборгованості перед кредиторами становить понад 530 660,69 грн.

ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі, яка належить їй на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.2007 серії ВКС №685195, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та Витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно №17962187 від 03.03.2008, виданого комунальним підприємством України №7 "Дніпровським міським бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради".

Відповідно до довідки про склад сім`ї №2504 від 18.02.2022 з ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за фактичним місцем проживання донька ОСОБА_3 .

З ОСОБА_1 зареєстрована, однак не проживає за фактичним місцем проживання мати - ОСОБА_4 .

З ОСОБА_1 не зареєстрований та не проживає за фактичним місцем проживання чоловік - ОСОБА_5 .

Станом на день подання заяви відповідно до довідки №31/4-1242-П-45 від 19.05.2022, виданої Головним сервісним центром МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській області територіального сервісного центру №1242 у ОСОБА_1 відсутні транспортні засоби.

Відповідно до довідки, виданої Пенсійним фондом України від 03.05.2022 ОСОБА_1 працює у ОСББ "Житловий комплекс "Панорама Дніпра", перебуває у декретній відпустці, заробітну плату не отримує.

Згідно з довідкою №100032, виданої Пенсійним фондом України від 21.09.2022 ОСОБА_1 має інвалідність та отримує пенсію; за період із березня 2022 по серпень 2022 року отримано 13 800,00 грн.

Відповідно до довідки №071-14/2/1400, виданої Центральним управлінням соціального захисту населення від 21.09.2022, ОСОБА_1 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини - 860 грн.

ОСОБА_2 зазначає, що не має в банківських установах депозитних рахунків; не має корпоративних прав.

У заяві ОСОБА_1 також вказано відомості про всі наявні рахунки відкриті в банках, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

Відповідно до автоматизованої системи виконавчих проваджень Пушкар А.Г. має два відкритих виконавчих провадження: №68291055 від 21.01.2022 на користь стягувача - товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", №65971905 від 05.07.2021 на користь стягувача - товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто".

3.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури

За приписами абзаців четвертого, тринадцятого статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства - боржником є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи наведені в частині другій статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення;

4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Колегія суддів звертає увагу, що право боржника звернутися із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не стоїть у залежності від наявності у сукупності всіх чотирьох підстав, передбачених частиною другою статті 115 Кодексом України з процедур банкрутства (постанова Верховного Суду від 17.06.2021 у справі №926/2987-б/20).

Тобто для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у частині другій статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх чотирьох підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20).

Системний аналіз статті 113, частин першої, другої статті 116, частини першої статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись місцевим судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Разом з тим, способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у частині третій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст, зокрема:

- конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором (пункт 3);

- опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна та копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно (пункти 4, 5);

- перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором (пункт 6);

- копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати (пункт 7);

- декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства (пункт 11);

- інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу (пункт 14).

У даному випадку заявником наведено підстави, передбачені ч.2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та надано конкретизований список кредиторів, в якому самостійно визначено суми грошових вимог у розмірі 530 660,69 грн.

Проте, заявником не подані до суду копії всіх кредитних договорів, а саме не додано копій кредитних договорів укладених з: ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ"; ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ"; АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК"; ТОВ "ФІНФОРС"; ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ"; ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ"; ТОВ "ФК "РІАЛЬТО"; АТ "КБ "ПРИВАТБАНК"; ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ"; ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА"; ТОВ "ГОУФІНГОУ"; ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС";ТОВ "ФК "ФОРЗА"; ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА"; ТОВ "МІСТЕР КЕШ"; ТОВ "КУ "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА"; ТОВ "ЗАЙМЕР"; ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА"; АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"; ТОВ "Є-КЕШ"; ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ"; ТОВ "ТОП КРЕДИТ"; АТ "ДЕЛЬТА БАНК"; ПАТ "ОТП БАНК"; ТОВ "СІТІ ФАКТОР".

Крім того, ОСОБА_1 до заяви не подано доказів отримання кредитних коштів, що унеможливлює здійснення їх аналізу для досягнення мети підготовчого засідання, а саме підтвердження наявності кредитних зобов`язань та заборгованості на суму 530 660,69 грн.

Надана боржником виписка з кредитної історії, сформована в електронному вигляді ТОВ "Українське бюро кредитних історій" свідчить про те, що за ОСОБА_1 станом на 20.09.2022 обліковується: загальна поточна заборгованість в розмірі - 420 028,96 грн; загальна поточна прострочена заборгованість в розмірі - 397 630,08 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком господарського суду про те, що з поданих заявником доказів в підтвердження наявної заборгованості у загальному розмірі 397 630,08 грн, неможливо встановити суму неустойки (штрафу, пені) окремо.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що інформація, яка розміщена на веб-сайті є електронним доказом, а роздруківка такої інформації паперовою копією електронного доказу.

Відповідно до частин першої, другої статті 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Частиною третьою статті 96 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Правові, організаційні засади формування та ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, порядок діяльності таких бюро встановлено нормами Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій".

За змістом статті 3 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" бюро кредитних історій - це юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію (надалі - бюро); ведення кредитної історії - це діяльність бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію; "кредитна історія" - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону; користувач бюро - це юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає та має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію; кредитний звіт - це сукупність інформації про суб`єкта кредитної історії, яка є повним або частковим відображенням його кредитної історії; кредитний правочин - це правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" джерелами формування кредитних історій є відомості, що надаються користувачем до бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.

У статті 7 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" визначено перелік інформації, що містить кредитна історія, а саме, - це, серед іншого, наступна інформація про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: відомості про кредитний правочин (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину), суму зобов`язання за укладеним кредитним правочином, вид валюти зобов`язання, строк і порядок виконання кредитного правочину, відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином, дату виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір та стадія погашення, відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо), відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання.

Статтею 11 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" визначено підстави та порядок надання кредитного звіту, а саме: бюро надають інформацію з кредитних історій у формі кредитних звітів; кредитні звіти містять усю інформацію з кредитної історії, якщо інші обсяги інформації не передбачені Положенням бюро або договором, бюро надають інформацію, яка складає кредитні історії, виключно користувачам та іншим бюро на підставах, передбачених цим Законом, бюро надають кредитні звіти користувачам за їх запитами на паперовому або електронному носіях на умовах, передбачених цим Законом та договором, кредитні звіти надаються користувачам без права передачі їх або інформації, що міститься в них, третім особам.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" суб`єкт кредитної історії має право ознайомитися з інформацією, що міститься у його кредитній історії, а саме: кредитним звітом та інформацією з реєстру запитів; суб`єкт кредитної історії має право ознайомитися з інформацією, що передбачена частиною першою цієї статті, шляхом звернення до бюро у порядку, визначеному Положенням про бюро; бюро зобов`язане надати суб`єкту кредитної історії інформацію протягом двох робочих днів з дня отримання від нього відповідного запиту.

Разом з тим, норми Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" не містять положень щодо порядку формування, форми та обов`язкових реквізитів кредитного звіту, наявність яких надавала б можливість ідентифікувати особу, яка відповідальна за його формування та відповідність даних самій кредитній історії.

За загальним правилом оформлення документації в частині підтвердження відповідності інформації, яку містить певний (конкретний) документ, відомостям, на підставі яких такий документ складений, відповідним належним підтвердженням є підписання документа відповідальною посадовою особою.

Проте, судом апеляційної інстанції встановлено, що роздруківка кредитної історії, яка надана боржником в підтвердження наявності договірних зобов`язань, не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою Кредитного бюро, а тому не може вважатися доказом у справі, який би підтверджував наявність кредитних зобов`язань, як про те стверджує боржник.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що кредитна історія боржника, складена Українським бюро кредитних історій, не може бути належним та допустимим доказом наявності грошових вимог в силу статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до положень статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, покладений на заявника.

Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статті 76-77 Господарського процесуального кодексу України, що також передбачено пунктами 3, 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Окрім того, положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що у даному випадку заявник не довів наявності зазначеної ним підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що на стадії підготовчого засідання формально не перевіряються ознаки неплатоспроможності боржника.

Так, за приписами частини третьої ст.119 Кодексу України з процедур банкрутство встановлено, що за наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

З урахуванням положень частини третьої статті 13, статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, місцевий суд повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 29.07.2021 у справі №909/1028/20).

Частиною четвертою ст.119 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

Наведений у частині четвертій ст.119 Кодексу України з процедур банкрутства перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Тобто на наведені стадії (підготовчого засідання у справі) судом надається оцінка відповідності поданої заяви боржника за формою та змістом ст.ст.115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства та наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

У даному випадку заявник, самостійно визначивши суми грошових зобов`язань за правочинами, не підтвердив належними та допустимим доказами наявність підстав для звернення із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

3.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.

4.5. Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2022 у справі №904/3182/22 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 02.03.2023

Головуючий В.О.Кузнецов

Судді Л.А.Коваль

А.Є.Чередко