У Х В А Л А

16 лютого 2023 року

м. Київ

Справа № 5002-17/1718-2011

Провадження № 12-4гс23

Велика Палата Верховного Суду у складі:

Судді-доповідачкиКатеринчук Л. Й.,

суддів Британчука В. В., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Золотнікова О. С., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Ситнік О. М., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Чумаченко Т. А., Штелик С. П.

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду

справи № 5002-17/1718-2011

за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Родовід банк»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14 червня 2022 року (у складі колегії: головуючий суддя - Поляков Б. М, судді Сотнікова С. В., Пантелієнко В. О.)

та ухвалу Господарського суду Київської області від 20 грудня 2021 року (суддя Янюк О.С.)

у справі за скаргою арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича

на рішення та дії державного виконавця

у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Неаполь - Сервіс»

В С Т А Н О В И Л А

1. Господарським судом Київської області розглядалась справа № 5002 - 17/1718 - 2011 про банкрутство за заявою Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Головним управлінням Міністерства доходів в Автономній Республіці Крим до Товариства з обмеженою відповідальністю «Неаполь-Сервіс» (далі - ТОВ «Неаполь - Сервіс»). Ухвалою від 09 листопада 2020 року провадження у справі № 5002 - 17/1718 - 2011 закрите. Постановами Північного апеляційного господарського суду від 03 червня 2021 року та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2021 року ухвалу Господарського суду Київської області від 09 листопада 2020 року залишеною без змін.

2.Водночас, ухвалою Господарського суду Київської області від 09 листопада 2020 року, що залишена постановами судів апеляційної інстанції від 06 червня 2021 року та касаційної інстанції від 29 вересня 2021 року, затверджено звіт про нарахування грошової винагороди арбітражному керуючому Демчану Олександру Івановичу (далі - арбітражний керуючий Демчан О. І., стягувач) у сумі 68 478,79 гривень та відшкодуванню витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство в сумі 510,20 гривень за виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Неаполь - Сервіс». Цією ухвалою зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Родовід банк» (далі - АТ «Родовід банк») Караченцева Артема Юрійовича перерахувати Демчану О. І. частину основної грошової винагороди в сумі 30 147,68 гривень.

03 грудня 2020 року Господарським судом Київської області, на виконання вище вказаного судового рішення у відповідній частині, видано наказ.

3.12 листопада 2021 державний виконавець Подільського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенко Владислав Андрійович (далі - державний виконавець відділу ДВС Гладищенко В. А.) повідомленням № 67458662/6 повернув виконавчий документ - наказ суду від 03 грудня 2020 року у справі № 5002 - 17/1718 - 2011 стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно рішення правління Національного банку України від 19 грудня 2017 року № 811 - рш відкликано ліцензію санаційного банку та ліквідовано АТ «Родовід Банк».

4.30 листопада 2021 року арбітражний керуючий Демчан О. І. звернувся до Господарського суду Київської області зі скаргою від 26 листопада 2021 року вихідний № 02 - 51/83 на рішення та протиправні дії державного виконавця відділу ДВС Гладищенка В. А. під час виконання судового рішення у справі № 5002 - 17/1718 - 2011, в якій просив:

визнати неправомірною дію державного виконавця відділу ДВС Гладищенка В. А. щодо винесення 12 листопада 2021 року повідомлення № 67458662/6 про повернення виконавчого документа - наказу суду від 03 грудня 2020 року у справі № 5002 - 17/1718 - 2011 стягувачу без прийняття до виконання;

визнати неправомірним винесене державним виконавцем відділу ДВС Гладищенко В. А. повідомлення від 12 листопада 2021 року № 67458662/6 про повернення виконавчого документа - наказу суду від 03 грудня 2020 року у справі № 5002 - 17/1718 - 2011 стягувачу без прийняття до виконання;

зобов`язати державного виконавця відділу ДВС Гладищенка В. А. усунути порушення (поновити порушене право заявника) та винести постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу суду від 03 грудня 2020 року у справі № 5002 - 17/1718 - 2011;

зобов`язати державного виконавця у строк, який не перевищує 10 днів з дня одержання ухвали, повідомити суд та заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги.

5.Ухвалою від 20 грудня 2021 року Господарський суд Київської області скаргу арбітражного керуючого Демчана О. І. на рішення та протиправні дії державного виконавця задовольнив частково; визнав неправомірним винесене державним виконавцем відділу ДВС Гладищенком В. А. повідомлення від 12 листопада 2021 року № 67458662/6 про повернення виконавчого документа - наказу Господарського суду Київської області від 03 грудня 2020 року у справі № 5002 - 17/1718 - 2011 - стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язав державного виконавця відділу ДВС Гладищенка В. А. усунути порушення (поновити порушене право заявника) та винести постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду Київської області від 03 грудня 2020 року у справі № 5002 - 17/1718 - 2011; в іншій частині скарги відмовив.

6.Постановою від 14 червня 2022 року Північний апеляційний Господарський суд ухвалу Господарського суду Київської області від 20 грудня 2021 року у справі № 5002 - 17/1718 - 2011 залишив без змін, апеляційну скаргою Акціонерного Товариства «Родовід банк» (далі - АТ «Родовідбанк») ? без задоволення.

Колегія суддів Північного апеляційного Господарського суду погодилась з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення скарги арбітражного керуючого Демчана О. І., оскільки пункт 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням господарського судочинства щодо захисту порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

7.12 серпня 2022 року АТ «Родовід банк» звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14 червня 2022 року та ухвалу Господарського суду Київської області від 20 грудня 2021 року, в якій просить оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні скарги арбітражного керуючого Демчана О. І. на дії державного виконавця відділу ДВС Гладищенка В. А.

8. В обґрунтування доводів касаційної скарги АТ «Родовід банк» посилається на ухвалення судами попередніх інстанцій рішень з порушенням норм процесуального права, зазначаючи таке:

- суди попередніх інстанцій порушили приписи статей 11, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та дійшли помилкового висновку про те, що застосування до спірних правовідносин пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» суперечитиме принципу верховенства права, меті й завданням господарського судочинства;

- суди порушили приписи статті 343 ГПК України дослідивши питання, пов`язанні з правовою природою винагороди арбітражного керуючого, яку суди визначили як витрати пов`язані з виведенням неплатоспроможного банку з ринку, а не як кредиторські вимоги до неплатоспроможного банку;

- суди неправильно застосували пункт 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», залишивши поза увагою, що для її застосування цей закон не встановлює будь-яких додаткових умов чи вимог, а визначальним за цією нормою є лише статус банку в ліквідаційній процедурі, тим самим поставивши під сумнів конституційність та чинність цього законодавчого припису.

9. Ухвалою від 21 вересня 2022 року Верховний Суд поновив АТ «Родовід банк» пропущений строк на подання касаційної скарги; відкрив касаційне провадження у справі № 5002 - 17/1718 - 2011 за касаційною скаргою АТ «Родовід банк» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14 червня 2022 року та ухвалу Господарського суду Київської області від 20 грудня 2021 року.

10. 20 жовтня 2022 року Верховний Суд постановив ухвалу, якою зупинив касаційне провадження у справі № 5002 - 17/1718 - 2011 за касаційною скаргою АТ «Родовід банк» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14 червня 2022 року та ухвалу Господарського суду Київської області від 20 грудня 2021 року до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/7310/20 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

11. Ухвалою від 13 січня 2023 року Верховний Суд з огляду на усунення обставин, що викликали зупинення, поновив касаційне провадження у справі № 5002 - 17/1718 - 2011 за касаційною скаргою АТ «Родовід банк»; призначив розгляд касаційної скарги АТ «Родовід банк» у судовому засіданні на 26 січня 2023 року.

12. Ухвалою від 26 січня 2023 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду справу № 5002 - 17/1718 - 2011 за касаційною скаргою АТ «Родовід банк» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14 червня 2022 року та ухвалу Господарського суду Київської області від 20 грудня 2021 року передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої статті 302 ГПК України.

13. Відповідно до частини третьої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

14. Обґрунтовуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає за необхідне, задля забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі пред`явлення стягувачем на примусове виконання виконавчого документа, в якому боржником є банк щодо якого НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію, відступити від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 761/14537/15 - ц та від 01 грудня 2021 року у справі № 552/1811/15 - ц.

15. Колегія суддів зазначає, що аналіз правозастосування пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про існування протилежних підходів у судовій практиці Касаційного господарського суду та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, а зокрема:

у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 761/14537/15 - ц суд визнав помилковим висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця, із посиланням на практику Європейського суду з прав людини щодо обов`язковості виконання судового рішення зазначив, що завершальною стадією розгляду справи є виконання остаточного судового рішення. Наявність норми пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення;

у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 552/1811/15 - ц суд зазначив, що оскільки рішення Київського районного суду міста Полтави, на виконання якого видано виконавчий лист, набуло статусу остаточного, сторони його не оскаржували в апеляційному чи касаційному порядку, то відсутні підстави щодо винесення державним виконавцем повторної постанови про закінчення виконавчого провадження, як цього вимагає Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Наявність норми пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення;

у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 761/24136/15 - ц щодо закінчення виконавчого провадження у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що наявність норми пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно закінчення виконавчого провадження у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

16. Колегія суддів зазначила, що у справах № 916/215/17 та № 461/5171/18 касаційним судом по іншому застосовано пункт 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» за подібних обставин. Так у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 916/215/17 суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що спірне повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у зв`язку з прийняттям НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», прийняте державним виконавцем у межах та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», тобто з дотриманням положень пункту 4 частини четвертої статті 4 цього Закону. Також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 461/5171/18 суд визнав обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги на дії державного виконавця, оскільки державний виконавець у цій справі, приймаючи спірне повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з огляду на прийняття Національним банком рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», діяв у межах та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», тобто із дотриманням положень пункту 4 частини четвертої статті 4 цього Закону, що, в свою чергу, виключає можливість визнання таких дій державного виконавця незаконними та скасування зазначеної постанови.

17. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 26 січня 2023 року у справі № 5002 - 17/1718 - 2011 висловила намір відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справах № 761/14537/15-ц, справі № 552/1811/15-ц та № 761/24136/15-ц.

18. Згідно з частиною третьою статті 302 ГПК України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

19. З урахуванням наведеного для цілей застосування відповідних приписів процесуальних законів важливо встановити, що розуміють під подібністю правовідносин. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що для цілей застосування приписів процесуальних законів щодо подібності правовідносин важливо встановити критерії її визначення. Слово «подібний» в українській мові має такі значення: такий, який має спільні риси з ким-, чим-небудь, схожий на когось, щось; такий самий; такий, як той (про якого йде мова). Тому термін «подібні правовідносини» може означати як правовідносини, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і правовідносини, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші.

20. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, а саме взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 389 (пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України (пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України; пункту 5 частини першої статті 339 КАС України), таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт.

Вказана правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) та від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21).

21. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) зазначала, що в кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід визначати з огляду на те, які правовідносини є спірними, порівнювати права та обов`язки сторін цих правовідносин відповідно до правового чи їх договірного регулювання (пункт 31) з урахуванням обставин кожної конкретної справи (пункт 32).

22. Порівнюючи обставини справи, що переглядається, з обставинами у справах № 761/24136/15-ц та № 761/14537/15-ц, Велика Палата Верховного Суду вважає, що правовідносини, з яких виникли спори в цих справах, є подібними, у зв`язку з чим слід прийняти до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справу № 5002 - 17/1718 - 2011.

23. Згідно з частиною першою статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною п`ятою цієї ж статті встановлено, що перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

24. Зважаючи на те, що за змістом частини першої статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату і місце розгляду своєї справи, копії цієї ухвали підлягають направленню учасникам справи до відома.

Керуючись статтями 9, 120, 121, 234, 301, частиною третьою статті 302, статтею 303 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А:

1. Прийняти до розгляду справу № 5002 - 17/1718 - 2011 (провадження № 12-4гс23) за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Родовід банк» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14 червня 2022 року та ухвалу Господарського суду Київської області від 20 грудня 2021 року у справі за скаргою арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича на рішення та дії державного виконавця у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Неаполь - Сервіс».

2. Призначити справу № 5002 - 17/1718 - 2011 (провадження № 12-4гс23) до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи на 19 квітня 2023 року об 11 годині 00 хвилин у приміщенні Верховного Суду за адресою: місто Київ, вулиця Пилипа Орлика, 8.

3. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачка Л. Й. Катеринчук
Судді:В. В. БританчукК. М. Пільков
І. В. Григор'єваО. Б. Прокопенко
М. І. ГрицівО. М. Ситнік
Д. А. ГудимаІ. В. Ткач
Ж. М. ЄленінаО. С. Ткачук
І. В. ЖелєзнийВ. Ю. Уркевич
О. С. ЗолотніковТ. А. Чумаченко
Г. Р. КретС. П. Штелик
Л. М. Лобойко