ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"27" лютого 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/1258/22
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., при секретарі Московчук Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про стягнення 1 051 550,75 грн
Ухвалою суду від 12.12.2022 року відкрито провадження у справі № 902/1258/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.01.2023 року.
09.02.2023 року по справі № 902/1258/22 прийнято рішення, відповідно до якого позов задоволено частково.
Відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РЕСУРС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" в частині вимог про стягнення 80 239,62 грн інфляційних втрат, 55 842,86 грн - пені та 50 562,30 грн - 36% річних.
Також, призначено судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 27.02.2023 року.
При цьому, встановлено сторонам строк подачі доказів щодо розміру понесених судових витрат, заперечень щодо понесених стороною витрат, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 22.02.2023 року включно.
13.02.2023 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява (вих. № 54 від 13.02.2023 року) про ухвалення додаткового рішення у справі 3 902/1258/22, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 25 900,00 грн витрат понесених на професійну правничу допомогу. Також, у заяві останній просить суд здійснювати розгляд поданої заяви без участі представника ТОВ "ВОГ РЕСУРС" за наявними в матеріалах справи документами.
У судовому засіданні 27.02.2023 року представники позивача та відповідача правом участі не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна заява представника позивача про проведення судового засідання без його участі
У відповідності до п. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому судом вирішено розглянути заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу за наявними у справі доказами.
Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Позивачем у позовній заяві зазначено орієнтовну суму витрат на професійну правничу допомогу в суді складає 21 740,00 грн.
При цьому, у заяві (вих. № 54 від 13.02.2023 року) позивач просить суд стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 900,00 грн.
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається із матеріалів справи 24.01.2022 року між Адвокатським об`єднанням "ЗОЛОТІ ВОРОТА" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ РЕСУРС" (Клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги № 24/04 (а.с.39-41, т. 1).
Відповідно п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів Клієнта та надавати інші види правничої допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншим чинним законодавством, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.
Зміст, умови, вартість послуг та строки виконання покладених Клієнтом на Виконавця завдань визначаються сторонами у додаткових угодах до даного договору (п. 1.2 Договору).
Факт надання Виконавцем правової допомоги (послуг) Клієнту оформляється Актом приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) (п. 1.3 Договору).
Згідно п. 4.1 Договору за здійснену правову допомогу та послуги, що надаються Виконавцем, Клієнт сплачує Виконавцю гонорар (винагороду), розмір якого узгоджується сторонами та визначається в додатковій угоді до даного договору . Гонорар може включати "гонорар успіху" за досягнення позитивного результату розгляду справи, якщо такий погоджено сторонами в додатковій угоді.
Гонорар сплачується в готівковій або безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця в строки, додатково узгоджені сторонами в додатковій угоді до даного договору (п. 4.2 Договору).
Акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Виконавцю письмові аргументовані заперечення на даний акт (п. 4.6 Договору).
В Акті приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість правової допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами Акту (п. 4.7 Договору).
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2023 року. (п. 7.1 Договору).
Згідно п. 3 Додаткової угоди гонорар сплачується в готівковій або безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця, протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт).
Детальний перелік наданих послуг Виконавцем та витраченого часу вказується в детальному описі наданих послуг (п. 5 Додаткової угоди).
Додаткова угода є невід`ємною частиною договору, у всьому іншому, що не передбачено даною Додатковою угодою, сторони керуються умовами договору (п. 7 Додаткової угоди).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
Визначені сторонами послуги пов`язані з предметом судового розгляду та визначення правовою позиції по справі.
Верховний Суд прийшов до висновку, що «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено» (Правова позиція Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.
Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому, у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Верховний Суд дотримується позиції, що визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови КГС ВС від 04.12.2018 у справі № 911/3386/17,від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18).
Судом встановлено, що згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.02.2023 року Виконавцем були виконані, а клієнтом прийняті послуги на загальну суму 25 900,00 грн, серед яких:
- консультації: усна з вчиненням документів тривалістю 2 год. на суму 1 700,00 грн; правовий аналіз господарської діяльності контрагента (відповідача/боржника) тривалістю до 1 год. на суму 1 000,00 грн;
- адвокатський супровід: складання та направлення позовної заяви (заяви з грошовими вимогами), 200,00 грн за сторінку + 1 000,00 грн за годину, тривалістю 8 год., 13 стор. х 200,00 грн = 2 600,000 грн + 8 000,00 грн;
- суд першої інстанції: написання (направлення) відповіді на відзив, 200,00 грн за сторінку + 1 000,00 грн за годину, тривалістю 3 год., 6 стор. х 200,00 грн = 1 200,00 грн + 3 000,00 грн; участь у підготовчому засіданні на суму 2 000,00 грн; участь у судовому розгляді справи (майновий спір) на суму 6 000,00 грн;
- додаткові витрати: виготовлення копій документів (додатків до заяв) 10,00 грн за 1 аркуш, 37 арк. х 10,00 грн = 370,00 грн; виготовлення копій документів (додатків до заяв, клопотань, заперечень, відзивів та ін.) 10,00 грн за 1 аркуш, 3 арк. х 10,00 грн = 30,00 грн.
Відповідно п. 2 ст. 126 ГПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Обов`язок доказування розміру понесених витрат, в силу вимог ст. ст. 73, 77-80 ГПК України, покладено на відповідача.
Згідно, переліку наданих послуг Виконавцем (адвокатом) зазначені додаткові витрати загальною сумою 400,00 грн, які складаються з виготовлення копій документів на суму - 370,00 грн та виготовлення копій документів (додатків до заяв, клопотань, заперечень, відзивів та ін.) на суму - 30,00 грн, однак до заяви не надано допустимих доказів, з метою підтвердження розміру фактичних витрат.
Оскільки, Адвокатом не підтверджено належними доказами понесення додаткових витрат (квитки, чеки, квитанції), суд вважає їх необґрунтованими та відхиляє вимоги про покладення на позивача 400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з виготовлення копій документів.
Враховуючи викладене, судом визначено належну суму наданих послуг Адвокатом в загальному розмірі 25 500,00 грн (25 900,00 грн - 400,00 грн (витрат пов`язаних з виготовлення копій документів) та яка підлягає віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Отже, на користь позивача підлягають покладенню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам.
Крім того, зменшення судом розміру штрафних санкцій не впливає на розподіл судових витрат, тому залишенню за позивачем підлягають судові витрати пропорційно 80 239,62 грн інфляційних втрат, у стягненні яких відмовлено за необґрунтованості позовних вимог.
Таким чином, на відповідача слід покласти витрати понесені на професійну правничу допомогу в сумі 22 227,97 грн.
Судові витрати понесені на професійну правничу допомогу в сумі 3 272,03 (2 872,03 грн + 400,00 грн витрат пов`язаних з виготовлення копій документів) слід залишити за позивачем.
На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено надмірну сплату судового збору при зверненні до суду у розмірі 0,01 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Тому, позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 5 086,89 грн (пропорційно зменшених позовних вимог 339 125,30 грн та 0,01 грн надмірно сплаченого судового збору).
Витрати зі сплати судового збору у іншій частині підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам, без урахування зменшених судом сум штрафних санкцій.
Отже, відповідача суд покладає судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9482,79 грн судових витрат.
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 203,59 слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РЕСУРС" (вих. № 54 від 13.02.2023 року) про розподіл судових витрат задовольнити частково.
3. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 203,59 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 272,03 грн - залишити за позивачем.
6. Видати наказ після набрання додатковим судовим рішенням законної сили.
Додаткове судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.
Повний текст додаткового судового рішення складено 03.03.2023 року.
Суддя Міліціанов Р.В.
1 - до справи