14.02.2023Справа № 910/9241/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кофко Агрі Ресорсіз Україна"
до Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль"
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансагро-М"
про стягнення 985 274,24 грн.
від позивача: Ситий В.О.
від відповідача: Перевозник П.М.
від третьої особи 1: не з`явився,
від третьої особи 2: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про стягнення 985 274,24 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в особі Філії АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Легендарненський Елеватор" не виконав обов`язків за Договором складського зберігання зерна №29-ЗБ/2019 від 03.07.2019 у частині своєчасного відвантаження зерна експедиторам позивача - ТОВ "ТЕП Вертикаль" та ТОВ "Трансагро-М" за період липень - вересень 2019, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 985 274,24 грн збитків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 суд, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 20.12.2022 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.01.2023.
У судовому засіданні 17.01.2023 оголошено перерву до 24.01.2023.
У судовому засіданні 24.01.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
02.02.2023 через відділ діловодства суду (на електронну пошту суду) від позивача надійшла заява про винесення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат після ухвалення рішення по справі № 910/9241/22.
07.02.2023 через відділ діловодства суду (на електронну пошту суду) від позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку.
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, перевірка доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання такого порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
У зв`язку із викладеним, заява про відшкодування судових витрат має бути зроблена до закінчення проведення судового засідання в суді, а відповідні докази - надані цією стороною або до закінчення судового засідання, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Як було зазначено вище, у судовому засіданні 24.01.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі № 910/9241/22, відтак, датою ухвалення рішення у даній справі є 24.01.2023, а тому, докази, визначені ч. 8 ст. 129 ГПК України мали бути подані не пізніше 30.01.2023 (ураховуючи, що 29.01.2023 - вихідний день).
Так, заява позивача про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду 02.02.2023, тобто, поза межами строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Разом з тим, позивач просить суд поновити строк на подачу доказів, з огляду на те, що 30.01.2023 (тобто, в межах встановленого 5-денного строку) представником позивача - адвокатом Ситим В.О. було відправлено на електронну почту суду електронний лист з додатками (заявою про винесення додаткового рішення з великим об`ємом доданих до неї документів, підписаних ЕЦП), однак, в подальшому представником позивача з`ясовано, що електронний лист судом отриманий не був. Із відповіді на запит до спеціалістів, які надають послуги у сфері обслуговування комп`ютерної техніки, позивач встановив, що враховуючи об`єм надісланого електронного повідомлення, сервер відправника або отримувача міг не пропустити лист, зокрема, через встановлені ліміти або через наявні засоби антивірусного захисту. Відтак, пропуск встановленого процесуального строку зумовлений об`єктивними обставинами, а саме труднощами технічного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно з ч. 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З огляду на наведене, суд визнає поважними причини пропуску процесуального строку встановленого законом та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строку та призначення засідання для вирішення питання про судові витрати.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 суд ухвалив: заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» про поновлення строку задовольнити та поновити пропущений процесуальний строк на подачу доказів понесення судових витрат; призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 14.02.2023.
14.02.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на заяву про винесення додаткового рішення стовно розподілу судових витрат у справі № 910/9241/22 та заяву про поновлення пропущеного процесуального строку.
У судове засідання 14.02.2023 прибули представники сторін, представники третіх осіб не прибули.
Представник позивача пдтримав заяву про ухвалення додаткового рішення, представник відповідача проти задоволення аяви заперечив.
У судовому засіданні 14.02.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2023 позов задоволено повністю; стягнуто з Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" збитки у розмірі 985 274 (дев`ятсот вісімдесят п`ять тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 24 коп. та судовий збір у розмірі 14 779 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн 11 коп.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Так, у позовній заяві позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції складає вартість сплаченого судового збору у розмірі 14 779,12 грн, вартість проведення експертизи у розмірі 70 000,00 грн та вартість професійної правничої (правової) допомоги у розмірі гривневого еквіваленту 5 000,00 євро.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач на підставі ч. 8 ст. 129 ГПК України заявив, що докази на підтвердження розміру судових витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому, у відповіді на відзив позивач зазначив, що детальний розрахунок та докази понесених судових витрат будуть надані після ухвалення рішення Господарським судом міста Києва, оскільки на даному етапі розгляду справи надати всі докази неможливо.

Зазначеним вище спростовуються доводи відповідача про те, що позивачем порушено порядок подачі доказів, визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України, зокрема, доводи щодо відсутності заяви позивача про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення рішення.

У свою чергу, доводи відповідача про відсутність підстав для поновлення пропущеного позивачем строку для подання доказів, судом до уваги не беруться, оскільки, питання щодо поновлення пропущеного строку було вирішено судом при постановленні ухвали від 07.02.2023, у якій суд прийшов до висновку про поважність причин пропуску строку.

Так, з наданих позивачем доказів вбачається, що 02.06.2011 між Адвокатський об`єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» (надалі - Юридична фірма) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нобл Ресорсіз Україна» (в подальшому перейменовано на Товариства з обмеженою відповідальністю "Кофко Агрі Ресорсіз Україна"; Замовник) укладено Договір № 0482-583 про надання юридичних послуг.

Розділом 1 Договору № 0482-583 від 02.06.2011 визначено, що за цим договором Юридична фірма зобов`язується за завданням Замовника надати юридичні послуги на умовах, визначених цим договором та «Умовами надання послуг юридичною фірмою «Ілляшев та Партнери», надалі «Умови надання послуг», що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 5.1 Умов надання послуг вартість послуг юридичною фірмою "Ілляшев та Партнери", якщо інше не обумовлено з Клієнтом або не визначено фіксованим тарифом, розраховується, виходячи з почасової ставки, встановленої "Ілляшев та Партнери" для Виконавця, та часу, витраченого на виконання завдання Клієнта, при цьому одна година розподіляється на 10 (десять) шестихвилинних часток. Кожна шестихвилинна частка, що розпочалася, з метою - визначення розміру гонорару враховується як повна.

Відповідно до п. 5.2 Умов надання послуг вартість послуг за час, витрачений Виконавцем на поїздки у справах Клієнта, перебування в робочий час у справах Клієнта в іншому місті, протягом якого завдання Клієнта не виконувалося з поважних причин (під робочим часом розуміється відрізок дня з 8.00 до 22.00 незалежно від того, чи є такий день робочим) розраховується, виходячи з 50 % почасової ставки, встановленої для Виконавця.

Згідно з п. 5.3 Умов надання послуг очікування в будь-якому місці за межами офісу "Ілляшев та Партнери" враховується як виконання завдання.

Розділом 6 Умов надання послуг передбачено, що "Ілляшев та Партнери" встановлює для кожного з спеціалістів почасову ставку, на основі якої здійснюється розрахунок гонорару "Ілляшев та Партнери". Зазначена ставка може час від часу змінюватися партнерами "Ілляшев та Партнери" на свій власний розсуд. Клієнт має право ознайомлюватись в будь-який час з розмірами почасових ставок спеціалістів "Ілляшев та Партнери" та повідомляється про зміну таких ставок завчасно до такої зміни. На даний час розмір почасової ставки всіх спеціалістів "Ілляшев та Партнери" становить від 120 ЄВРО до 360 ЄВРО (з ПДВ).

Поряд з цим, 30.08.2021 Юридичною фірмою та Клієнтом було підписано Завдання щодо надання правової допомоги, за змістом якого Юридична фірма зобов`язалась представляти інтереси Клієнта в суді першої інстанції у спорі/справі за позовом Клієнта до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про стягнення збитків, та надати іншу професійну правничу допомогу, пов`язану з цією справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів, підготовку позовної заяви, складання необхідних процесуальних документів.

З наданих позивачем документів вбачається, що Юридична фірма виставила Клієнту рахунки № 34139 від 31.08.2021, № 34631 від 30.09.2021, № 34961 від 29.10.2021, № 35456 від 30.11.2021, № 35806 від 31.12.2021, № 36692 від 29.03.2022, № 37879 від 30.09.2022, № 38123 від 31.10.2022, № 38363 від 30.11.2022, № 38596 від 31.12.2022 на загальну суму 592 718,86 грн, яка була сплачена Клієнтом Юридичній фірмі, що підтверджується платіжними дорученнями № 9959 від 07.09.2021, № 13511 від 05.10.2021, № 16877 від 08.11.2021, № 21388 від 13.12.2021, № 556 від 12.01.2022, № 5742 від 06.04.2022, № 8815 від 12.10.2022, № 10382 від 03.11.2022, № 10747 від 02.12.2022, № 35 від 05.01.2023.

Детальний опис наданих Юридичною фірмою Клієнту послуг міститься в Деталізаціях вищезазначених рахунків, а обставина надання відповідних послуг підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт № 296-6 від 31.08.2021, № 331 від 30.09.2021, № 357-15 від 29.10.2021, № 405 від 30.11.2021, № 481 від 31.12.2021, № 99 від 29.03.2022, № 424 від 30.09.2022, № 498 від 31.10.2022, № 572 від 30.11.2022 та № 646 від 31.12.2022.

Відтак, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 592 718,86 грн підтверджуються належними доказами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Заперечуючи проти покладення на відповідача визначеної позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначає, що сума судових витрат істотно перевищує суму, заявлену позивачем в попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат; заявлений позивачем розмір витрат є неспівмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та затраченим на них часом, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Так, оцінюючи наведені відповідачем заперечення, суд зазначає, що дійсно у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, позивачем зазначено, що вартість професійної правничої (правової) допомоги складає у розмірі гривневого еквіваленту 5 000,00 євро, тобто, станом на момент звернення до суду еквівалентно 182 715,00 грн.

Більше того, враховуючи обставини даної справи, її складність, ціну позову (985 274,24 грн), предмет та підстави позовних вимог, витрачений адвокатом час, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співмірності і становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 60 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, що на переконання суду, є розумним та співмірним розміром витрат на послуги адвоката у даному спорі.

Відповідно до частин 4-7 статті 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, позивачем разом з позовом було подано висновок експерта № 9990 за результатами проведення судової економічної експертизи від 29.08.2022, вартість якої становить 70 000,00 грн, що вбачається з рахунку-фактури № СФ-04022221 на оплату експертних послуг від 04.02.2022.

Вартість проведеної судової економічної експертизи була сплачена позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 4164 від 15.02.2022.

При цьому, належних доказів на підтвердження неспівмірності витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, відповідачем до суду подано не було.

З огляду на викладене, зважаючи на задоволення позовних вимог у справі № 910/9241/22 повністю, суд приходить до висновку, що витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 70 000,00 грн підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; ідентифікаційний код: 37243279) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 32Б, офіс 1019; ідентифікаційний код: 35919521) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн 00 коп. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп.

2. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.02.2023

Суддя Ю.В. Картавцева