ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року м.Дніпро Справа № 912/692/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Кузнецова В.О., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2022 (суддя Поліщук Г.Б.)

у справі № 912/692/22

за позовом ОСОБА_1 , Кіровоградська область, м. Олександрія

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22", Кіровоградська область, м. Олександрія

про визнання недійсними рішень та скасування запису

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" з вимогою про визнання недійсним та скасування рішення від 30.01.2022 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22", оформлене протоколом №1, яким було припинено повноваження голови правління ОСББ "Спортивне 22" ОСОБА_1. з 16.02.2022 та обрано з 17.02.2022 головою правління ОСББ ОСОБА_2.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2022 у справі №912/692/22 у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2022 у справі №912/692/22 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не з`ясовано в повній мірі всіх обставин, що мають значення для справи, обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими - є не доведеними, а оскаржуване рішення прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Стверджує, що суд проігнорував докази безпідставного зарахування голосів мешканців неприватизованих квартир до результатів голосування.

Зазначає також про безпідставність зарахування до результатів голосування площі, що відповідає частці померлих співвласників.

Наголошує, що поза увагою суду залишись технічні помилки, допущені в протоколі загальних зборів, що безпосередньо впливають на результати голосування, про які зазначав позивач.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2022 у справі №912/692/22. Розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 19.01.2023 о 10 год. 30 хв.

19.12.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від ОСББ "Спортивне 22" надійшло клопотання про направлення документів на електронну адресу представника відповідача.

20.12.2022 на виконання вказаного клопотання Центральним апеляційним господарським судом було направлено на електронну адресу представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 апеляційну скаргу з додатками.

09.01.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від ОСББ "Спортивне 22" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням представника відповідача у відпустці з 10.01.2023 по 21.01.2023.

Від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про участь в судових засіданнях у справі №912/692/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.01.2023 ухвалено судові засідання у справі №912/692/22, у тому числі, призначене на 19.01.2023 о 10 год. 30 хв. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника ОСОБА_1 з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання 19.01.2023, у зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено на 16.02.2023 на 12:00 год

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2023 повідомлено учасників справи про судове засідання у справі №912/692/22, яке відбудеться 16.02.2023 о 12:00 год.

16.02.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від ОСББ "Спортивне 22" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

До вказаного відзиву додано клопотання про продовження процесуальних строків для подання відзиву, яке судом задоволено, оскільки згідно з частиною другою статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

16.02.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від ОСББ "Спортивне 22" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з направленням клопотання про продовження процесуальних строків та направленням відзиву до позивача та представника позивача.

Колегія суддів відхиляє подане клопотання з огляду на наступне.

Так, судове засідання за клопотанням ОСББ "Спортивне 22" вже відкладалося 19.01.2023 на 16.02.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17 , від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Колегія суддів зауважує, що направлення клопотання про продовження процесуальних строків та направленням відзиву до позивача та представника позивача не є поважними підставами для відкладення розгляду справу.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні апеляційної скарги, ОСОБА_1 було направлено її копію з додатками на адресу ОСББ "Спортивне 22", про що свідчать опису вкладення до цінного листа та квитанція Укрпошти (т. 2 а.с. 39).

Крім того, представник відповідача у клопотанні про продовження процесуальних строків від 16.02.2023 повідомила суд про отримання копії апеляційної скарги від представника позивача.

Поряд з цим, починаючи з 20.12.2022 (дати отримання електронною поштою копії апеляційної скарги з додатками від суду) остання допустила зволікання з поданням відзиву на апеляційну скаргу та такий був поданий безпосередньо у день судового засідання 16.02.2023, що власне, на думку заявниці, є підставою для чергового відкладення розгляду справи.

Водночас, колегія суддів зауважує, що навіть відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 ГПК України).

Такі дії представника відповідача не сприяють швидкому вирішенню справи судом та порушують принцип пропорційності господарського судочинства.

Представник відповідач також не була обмежена у праві і можливості ознайомитися з матеріалами справи з моменту, як їй стало відомо про її розгляд Центральним апеляційним господарським судом (22.12.2022 - дата отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі), проте відповідних заходів нею вжито не було.

Відтак, суд не вбачає наявність правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи.

При цьому слід зауважити, що в судовому засіданні 16.02.2023 приймали участь представник позивача (апелянта) та представник відповідача (в режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду),

Представник позивача (апелянта) в судовому засіданні 16.02.2023 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове - про повне задоволення позову та здійснити розподіл судових витрат.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.02.2023 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" з вимогою про визнання недійсним та скасування рішення від 30.01.2022 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22", оформлене протоколом №1.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є співвласником на праві спільної приватної власності квартири АДРЕСА_1 . У вказаному будинку створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22".

Протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку " АДРЕСА_2 , які відбулися 30.01.2022, обрано правління об`єднання та обрано голову правління. Позивач стверджує, що про проведення таких зборів та наявності протоколу дізналась 11.05.2022. Вважає протокол загальних зборів недійсним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням процедури скликання зборів та порядку голосування на них.

Позивач заперечує присутність на зборах 224 осіб, як відображено у протоколі, крім того, посилаючись на покази свідків, стверджує про наявність в протоколі підписів осіб, які такі підписи не ставили. Крім того, позивач зазначає про неточності у відображенні співвласників квартир та документів, що підтверджують право власності на квартири.

Відповідач заперечує позовні вимоги у повному обсязі та зазначає про те, що співвласники ОСББ "Спортивне 22" повідомлені про час та місце проведення загальних зборів власників квартир. Позивач повідомлена про збори шляхом направлення цінного листа, що підтверджується описом вкладення до цінного листа від 17.01.2022 та накладною №206. Відповідач вказує на наявність кворуму при проведенні загальних зборів, оскільки в них взяли участь особи, що мають право власності на квартири в розмірі 52% загальної площі квартир в будинку.

Наведене і стало причиною виникнення спору та звернення до господарського суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення строку надсилання повідомлення про загальні збори, встановленого Статутом об`єднання, однак, на думку суду, вказане не потягло наслідків для позивача у вигляді неможливості взяти участь у вказаних зборах. За підрахунком суду, за виключенням голосів, врахованих з встановленими судом порушеннями, кількість голосів співвласників за прийняття оспорюваного рішення складає 50,5% від загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, а отже суд не вбачає підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22", оформленого протоколом №1 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" від 30.01.2022.

Оскільки господарським судом було відмовлено у задоволенні основної позовної вимоги про визнання недійсним рішення, оформленого протоколом №1 від 30.01.2022, про затвердження нового складу правління, господарський суд відмовив й у похідних вимогах про визнання недійсним рішення правління, оформленого протоколом №1 від 16.02.2022 та скасування у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису, вчиненого державним реєстратором про внесення змін до відомостей про юридичну особу ОСББ "Спортивне 22" щодо змін керівника.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційних скарг, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Предметом судового розгляду є вимоги позивача про визнання недійсним рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" (), оформлене протоколом №1 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" від 30.01.2022 року в цілому; визнання недійсним рішення правління об`єднання співвласників багатоквартирною будинку "Спортивне 22" () оформлене протоколом №1 засідання правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" від 16.02.2022 року в цілому; скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань записи №001000020 від 06.05.2022 року вчинений державним реєстратором Олександрійської міської ради Кіровоградської області про внесення змін до відомостей про юридичну особу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" () щодо змін керівника юридичної особи (з урахуванням заяви позивача від 01.09.2022 про зміну предмету позову, яка прийнята судом першої інстанції до розгляду ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 01.09.2022).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частинами 1-2 ст. 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно із ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносини, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласниками багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління врегульовані Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 № 417-VIII.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 4, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 № 417-VIII, власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 № 417-VIII співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Оскільки позивачкою оспорюється рішення загальних зборів ОСББ "Спортивне 22", тобто рішення зборів вже створеного ОСББ, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Статуту ОСББ "Спортивне 22" та норми спеціального закону - Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 № 2866-ІІІ.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 06.09.2021 у справі № 916/3074/20 та від 13.10.2021 у справі № 908/2709/20.

Так, правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 № 2866-III.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 № 2866-III об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно з ч. 1, 4, 5 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.

Отже, законодавець визначає ОСББ як юридичну особу приватного права (створену в добровільному порядку шляхом її заснування власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку на підставі домовленості між собою), створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна (аналогічний висновок міститься у п. 7.11 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 906/1308/19).

У спорах про визнання недійсним рішень загальних зборів з підстав порушень, допущених під час скликання та проведення загальних зборів, повинен встановити, порушення прав позивача оспорюваним рішенням загальних зборів.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.09.2021 у справі № 916/3074/20, від 07.09.2021 у справі №912/2294/20.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, має обґрунтувати порушення його прав і законних інтересів (в чому вони проявились) яким чином у разі задоволення поданого позову буде відновлено порушене право з урахуванням встановлених судом обставин справи.

В свою чергу, для правильного вирішення цього спору суду необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (наявність чи відсутність підстав для визнання недійсними рішення загальних зборів та зборів правління), чи мало місце порушення будь-яких прав позивачки (порядок скликання та проведення загальних зборів та підрахунку голосів), які саме права та інтереси позивачки порушені відповідачем і які наслідки спричинило таке порушення для позивачки.

Проаналізувавши надані сторонами докази та пояснення, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 06.10.1995 року, реєстраційний номер - 736, належить на праві спільної приватної власності квартира АДРЕСА_3 .

Позивачка, як співвласниця квартири у багатоквартирному житловому будинку, який входить до складу ОСББ "Спортивне 22", є його співвласником згідно приписів ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Як співвласник ОСББ "Спортивне 22", позивачка має право брати участь в управлінні ОСББ у порядку, визначеному Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" і Статутом об`єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об`єднання; знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання; вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства; одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації.

30.01.2022 відбулись загальні збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22", що підтверджується протоколом №1 від 30.01.2022 (т. 1 а.с. 11-25).

У відповідності до вказаного протоколу на зборах прийнято рішення про обрання правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та припинення повноважень голови правління ОСОБА_1

16.02.2022 відбулось засідання правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22", оформлене протоколом №1 від 16.02.2022. На вказаному засіданні прийнято рішення припинити повноваження голови правління ОСББ "Спортивне 22" ОСОБА_1. з 16.02.2022 та обрати з 17.02.2022 головою правління ОСББ ОСОБА_2 .

Судом першої інстанції встановлено, що на момент звернення позивачки з даним позовом до суду, ОСОБА_2 є керівником ОСББ "Спортивне 22", що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 1 а.с. 219-221).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 № 2866-III загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.

Частинами 3 і 4 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 № 2866-III передбачено, що скликання установчих зборів здійснюється ініціативною групою, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежилих приміщень. Повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціативною групою не менше ніж за 14 днів до дати проведення установчих зборів. Повідомлення направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом). У повідомленні про проведення установчих зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного.

Вищевказана норма імперативно визначає порядок і спосіб повідомлення власників: по-перше, форма повідомлення обов`язково повинна бути письмовою; по-друге, повідомляється кожен власник; по-третє, таке повідомлення вручається власнику або під розписку, або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом).

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №904/2796/17, від 18.09.2018 у справі №916/782/17.

Аналогічні положення закріплені в Статуті відповідача. Так, у відповідності до п.2 Розділу ІІІ Статуту ОСББ "Спортивне 22" вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік.

Пунктом 5 Розділу ІІІ Статуту визначено, що загальні збори скликаються і проводяться правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.

Правління (ініціативна група) на менше ніж за 14 днів до дати проведення загальних зборів вручає кожному співвласнику під розписку або направляє рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в будинку, письмове повідомлення про проведення загальних зборів. У повідомленні про проведення загальних зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного.

Часі місце проведення загальних зборів обираються зручними для більшості можливих учасників зборів.

Отже, для повідомлення співвласника про проведення загальних зборів їх ініціатори можуть обрати на вибір будь-який з доступних варіантів інформування, а саме: вручення під розписку або направлення рекомендованим листом.

При цьому слід наголосити, що повідомлення співвласників про проведення загальних зборів шляхом розміщення оголошень біля входу в під`їзди будинку тощо не передбачено чинним на момент скликання зборів законодавством та Статутом, а отже не може бути визнане судом як належний спосіб сповіщення співвласника про проведення загальних зборів, що відповідає правовим висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.12.2020 у справі №925/1052/19.

У відповідності до приписів ч. 9 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 № 2866-III обрання членів правління відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників.

Обрання членів правління об`єднання належить до виключної компетенції загальних зборів співвласників (п. 3 Розділу ІІІ Статуту).

Як слідує з матеріалів справи, 27.12.2021 відбулось засідання ініціативної групи об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22", оформлене протоколом №1. На вказаному засіданні вирішено: утворити ініціативну групу зі скликання і проведення установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку в складі 11 осіб; провести загальні збори мешканців будинку з метою створення нового правління і припинення практики порушення норм Статуту і нецільового використання коштів; затверджено план роботи ініціативної групи; затверджено порядок проведення засідань ініціативної групи (т. 1 а.с. 114-117).

30.01.2022 відбулись загальні збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22", на яких прийнято рішення про обрання правління об`єднання у новому складі та припинення повноважень голови правління ОСОБА_1 .

За твердженням позивачки, вона не брала участі у вказаних зборах.

Відповідачем до відзиву на позов додано Відомість про отримання запрошення на загальні збори власників квартир ОСББ "Спортивне 22", що заплановані на 30.01.2022 (т. 1 а.с. 129-148). З вказаної відомості вбачається, що запрошення на загальні збори, заплановані на 30.01.2022 переважній більшості власників квартир вручені особисто під розписку.

Позивачу запрошення надіслано рекомендованим листом. Надсилання ОСОБА_1 повідомлення про загальні збори співвласників ОСББ, заплановані на 30.01.2022, підтверджується Описом вкладення до цінного листа з відбитком штемпеля відділення поштового зв`язку від 17.01.2022, а також накладною Укрпошти №206 від 17.01.2022 (т. 1 а.с. 149).

Колегія суддів зауважує, що відповідачем було допущено порушення вимог ч.ч. 3 і 4 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та пункту 5 Розділу ІІІ Статуту щодо направлення письмового повідомлення про проведення загальних зборів позивачці на менше ніж за 14 днів до дати проведення загальних зборів.

При цьому з огляду на нормативні строки пересилання поштових відправлень по Україні, наведене обмежило позивачку у повноцінній реалізації її прав як співвласника, зокрема, взяти участь у загальних зборах.

Колегія суддів зазначає, що хоча право позивачки на належне повідомлення про проведення загальних зборів було порушено, водночас, вирішуючи питання щодо достатності такого порушення для скасування прийнятих загальними зборами рішень, суд повинен дослідити, чи відповідають прийняті рішення чинному законодавству, Статуту та меті діяльності ОСББ, чи порушують спірні рішення права позивача і якщо так, то які саме.

В цьому аспекті слід наголосити на тому, що встановлення окремих порушень під час скликання та проведення загальних зборів учасників юридичних осіб не призводить до обов`язкового визнання недійсним рішення таких зборів.

Так, у постановах Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі № 902/1413/15, Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 925/973/17, від 12.02.2020 у справі № 916/1253/19 міститься висновок про те, що не всі порушення законодавства, допущені під час проведення загальних зборів, слугують підставами для визнання прийнятих рішень недійсними.

Поряд з цим, підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи може бути невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства (правові позиції, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 925/706/17, від 27.02.2018 у справі № 918/92/17, від 18.04.2018 у справі № 912/2562/16, від 24.10.2019 у справі № 927/807/18).

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах; відсутність протоколу загальних зборів ТОВ; відсутність протоколу загальних зборів акціонерного товариства, підписаного головою і секретарем зборів.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом у постановах від 20.03.2018 у справі № 910/12262/17, від 27.11.2019 у справі № 917/171/19, від 03.11.2020 у справі № 916/3133/17.

Так, у своїй позовній заяві підставами для оскарження рішень загальних зборів ОСОБА_1 визначила відсутність необхідної кількості голосів для їх прийняття.

Стосовно цього колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 16 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").

Згідно з пунктом 7 Розділу ІІІ Статуту ОСББ "Спортивне 22" кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники (їх представники), які разом мають більше половини від загальної кількості голосів співвласників (пункт 8 Розділу ІІІ Статуту).

У відповідності до п. 13 Розділу ІІІ Статуту порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами.

Загальні збори своїм рішенням вправі в будь-який час припинити повноваження правління чи окремих його членів.

Як вбачається з протоколу №1 установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку від 06.12.2020, загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку на вказану дату 216 осіб. Загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 11 657,16 кв.м. (т. 1 а.с. 121-128).

Розмір загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у будинку не заперечується та визнається позивачем та відповідачем.

З протоколу №1 від 30.01.2022 також слідує, що за оспорюване позивачем рішення проголосували 224 співвласники, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 6 096,79 кв.м., або 52,15% від загальної площі.

Позивач у поданому позові посилається на порушення, допущені при обрахунку голосів окремих співвласників багатоквартирного будинку.

Так позивачем було вказано, що в протоколі зазначено квартири, по яких участь у голосуванні взяли особи, які не є їх власниками, а саме:

квартира АДРЕСА_4 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мають право користування даною квартирою на підставі рішення виконкому Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.02.1998 №109;

квартира АДРЕСА_5 - ОСОБА_11 користується вказаною квартирою на підставі ордеру №296 від 01.04.1993 та договору найму житла від 10.01.2020.

Відповідачем надано пояснення щодо вказаних квартир та зазначено, що у відповідності до договорів найму квартир, що перебувають у комунальній власності, вказані особи проживають в даних квартирах, є платниками комунальних платежів та несуть відповідальність за утримання квартир в належному стані. За наведених обставин вказані особи уповноважені брати участь в загальних зборах співвласників квартир.

Суд першої інстанції безпідставно погодився з такими твердженнями відповідача, не надавши оцінки доводам позивача та не навівши мотивів їх відхилення, тим самим залишивши поза увагою наступне.

Згідно ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава.

За приписами ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму.

А як передбачено ч. 2 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» наймачі, орендарі та інші користувачі квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку можуть брати участь в управлінні багатоквартирним будинком виключно за дорученням власників таких квартир та приміщень.

В свою чергу, ст. 14 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначає що співвласники мають брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання.

Таким чином, в частині неприватизованих квартир такими співвласниками є територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування, які здійснюють управління майном, що є у комунальній власності відповідно ст. 327 ЦК України.

В той же час, матеріали справи не містять доказів повідомлення органу місцевого самоврядування про скликання загальних зборів 30.01.2022, як і видання доручення останнім наймачам, орендарям та іншим користувачам квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Таким чином, відповідачем було допущено до участі в загальних зборах та голосування наймачів неприватизованих квартир за відсутності доручень від власників на їх представництво та участь в управлінні багатоквартирним будинком, тобто без будь-яких правових підстав.

Отже, голоси наймачів неприватизованих квартир АДРЕСА_4 (наймачі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) - 47,7 кв.м. (графа 66 в протоколі загальних зборів) та №137 (наймач ОСОБА_11 - 64,0 кв.м. (графа 78 в протоколі загальних зборів) безпідставно враховані судом при визначенні підсумкового результату голосування.

Щодо посилань позивача на безпідставність врахування відповідачем голосів мешканців неприватизованих квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 при визначенні результату голосування, то такі апеляційним судом не враховуються в силу положень ч. 5 ст. 269 ГПК України, згідно якої у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Позивач не обґрунтовував свою позовну заяву цими обставинами, не надавав відповідних пояснень та доказів, а тому судом першої інстанції розгляд в цій частині не здійснювався.

Поряд з цим, колегія суддів не приймає до уваги й заперечення відповідача, що наймачі квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 станом на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції отримали свідоцтва про право власності від 05.01.2023, позаяк на день участі в загальних зборах та голосуванні за оскаржуване рішення (30.01.2022) зазначені особи не були власниками цих квартир, а отже й не мали права голосу. До того ж, відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, в постановах від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19, від 24.11.2021 у справі № 915/954/20, сформувалася стала судова практика, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Апеляційним судом також встановлено, що в графі, яка стосується квартири АДРЕСА_8 вказаний власник ОСОБА_12 , в той час як фактично власником є ОСОБА_13 згідно договору дарування від 27.11.2019, площа квартири 48,8 кв.м.

Відповідач не заперечив дану обставину, зазначивши, що йому не була відома вказана інформація.

Щодо квартири АДРЕСА_9 вказано три власники - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , в той час у відповідності до Свідоцтва про право власності співвласниками вказаної квартири є 5 осіб.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем спростовано вказану інформацію та зазначено, що два інших співвласника - ОСОБА_17 та ОСОБА_18 померли, що підтверджується доданими до відзиву на позову копіями свідоцтв про смерть (т. 1 а.с. 160-161).

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Матеріали справи не містять доказів прийняття та оформлення спадщини на частку квартири, що належала померлим. Відтак, при визначенні результатів голосування необхідно враховувати, що квартира АДРЕСА_9 площею 63,1 кв.м., в якій право голосу належить усім співвласникам відповідно до їх частки, тобто, зважаючи на голосування 3 співвласниками - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , пропорційно площі складає 37,86 кв.м., а отже відповідачем безпідставно включено в підсумковий результат голосування голоси пропорційні площі, що належала померлим співвласникам - 25,24 кв.м.

Щодо квартири АДРЕСА_10 вказано два власники - ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , в той час як в Свідоцтві про право власності вказано три особи.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач заперечив вказані доводи, зазначивши про те, що третій співвласник квартири - ОСОБА_21 померла, що підтверджується листом Олександрійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Дніпро) від 04.08.2022 (т. 1 а.с. 177).

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів прийняття та оформлення спадщини на частку квартири, що належала померлій. Відтак, при визначенні результатів голосування необхідно враховувати, що квартира АДРЕСА_10 площею 66,5 кв.м., в якій право голосу належить усім співвласникам відповідно до їх частки, тобто, зважаючи на голосування 2 співвласниками - ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , пропорційно площі складає 44,33 кв.м., а отже відповідачем безпідставно включено в підсумковий результат голосування голос пропорційно площі, що належав померлій співвласниці - 22,17 кв.м.

Щодо квартири АДРЕСА_11 , то позивач зазначала, що в протоколі № 1 від 30.01.2022 стоїть підпис особи, яка померла та не могла брати участь в зборах, а саме: ОСОБА_22 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , графа № 54).

Господарський суд не надав оцінку наведеним аргументам позивача, а відповідач в цій частині безпідставно посилається на ч. 5 ст. 269 ГПК України, що у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, оскільки такі доводи були наведені у позові (т. 1 а.с. 4 абз. 4, а.с. 73 абз. 3).

При цьому у відзиві на позов відповідач не оспорював факт смерті ОСОБА_22 , проте вказав, що відповідно до ст. 1268 ЦК України житлова площа померлого перейшла до тих осіб, що постійно проживали із спадкодавцем.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів прийняття та оформлення спадщини на частку квартири, що належала померлому. Відтак, при визначенні результатів голосування необхідно враховувати, що квартира АДРЕСА_11 площею 64,00 кв.м., в якій право голосу належить усім співвласникам відповідно до їх частки, тобто, зважаючи на голосування 5 співвласниками - ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , пропорційно площі складає 53,33 кв.м., а отже відповідачем безпідставно включено в підсумковий результат голосування голос пропорційно площі, що належав померлому співвласнику - 10,67 кв.м.

В той же час, позивачем не визначалася серед підстав позову обставина смерті ОСОБА_23 , а тому в цій частині суд відхиляє доводи апеляційної скарги.

Щодо квартири АДРЕСА_12 - позивач посилається на незазначення в протоколі співвласника квартири - ОСОБА_28 .

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем додано до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть ОСОБА_28 (т. 1 а.с. 162).

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів прийняття та оформлення спадщини на частку квартири, що належала померлому. Відтак, при визначенні результатів голосування необхідно враховувати, що квартира АДРЕСА_12 площею 66,5 кв.м., в якій право голосу належить усім співвласникам відповідно до їх частки, тобто, зважаючи на голосування 3 співвласниками - ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , пропорційно площі складає 49,86 кв.м., а отже відповідачем безпідставно включено в підсумковий результат голосування голос пропорційно площі, що належав померлому співвласнику - 16,64 кв.м.

Щодо квартири АДРЕСА_13 позивачем вказано помилкове відображення в протоколі чотирьох співвласників вказаної квартири, в той час як власником квартири є ОСОБА_32 на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2014.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач, посилаючись на свідоцтво про право власності від 12.02.2007 (т. 1 а.с. 171) зазначає про чотирьох власників даної квартири та правильні відомості в протоколі загальних зборів, з чим погоджується апеляційний суд.

Крім того, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав про наявність в протоколі загальних зборів подвоєної інформації, а саме: власниця квартири АДРЕСА_14 ОСОБА_33 зазначена двічі.

Відповідач заперечив вказану обставину, зазначивши, що голос власниці квартири АДРЕСА_14 враховано лише один раз. Апелянтом (позивачем) дана обставина в апеляційній скарзі не спростовується, незгоди з рішенням суду в цій частині не наводиться.

Щодо квартири АДРЕСА_15 , позивач зазначає, що власниками вказані ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , в той час як власником вказаної квартири є ОСОБА_36 .

Суд першої інстанції зазначив, що стосовно вказаної квартири відповідачем надано пояснення, що при зазначенні номера квартири допущено технічну помилку, а саме: замість квартири АДРЕСА_16 , що не вплинуло на результати голосування.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки з протоколу № 1 від 30.01.2022 вбачається, що технічну помилку допущено не лише в нумерації квартир, а й в їх площі. Різниця в площах квартир і відповідно голосів, прямо впливає на результати голосування. Так, власники квартири АДРЕСА_17 ОСОБА_34 та ОСОБА_37 мають право голосувати пропорційно до площі належно їм квартири, яка становить 49,1 кв.м., а не пропорційно до площі квартири АДРЕСА_15 (63,8 кв.м.), яка помилково зазначена в протоколі загальних зборів та належить ОСОБА_38 . Отже, до результатів голосування було безпідставно віднесено кількість голосів, пропорційну різниці між площами квартир АДРЕСА_15 та АДРЕСА_17 , що становить 14,7 кв.м. (63,8-49,1).

Також, позивачем подано до матеріалів справи заяви свідків - гр. ОСОБА_39 (квартира АДРЕСА_18 ) та гр. ОСОБА_40 (квартира АДРЕСА_19 ) (т. 1 а.с. 222-223), у яких свідки стверджують, що участі у зборах вони не приймали та не ставили підписи у протоколі №1 від 30.01.2022 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22".

Отже, апеляційним судом встановлено, що на загальних зборах при підрахунку голосів загалом було безпідставно враховано голоси (площі) неприватизованих квартир, квартир, співвласники яких померли та на які не було зареєстровано право власності за спадкоємцями, а також квартири АДРЕСА_15 замість АДРЕСА_17 , що в сумі склало: 47,7 + 64,0 + 25,24 + 22,17 + 10,67 + 16,64 + 14,7 = 201,12 голосів (метрів квадратних).

Натомість, оцінивши вказані доводи позивача та відповідача з матеріалами справи в сукупності, господарський суд лише частково погодився з доводами позивача щодо порушень, допущених при підрахунку голосів та оформленні протоколу загальних зборів від 30.01.2022, зокрема, щодо неправильного відображення у протоколі відомостей щодо власника квартири АДРЕСА_8 , у зв`язку з неврахуванням відповідачем наявності договору дарування від 27.11.2019; щодо власників квартир АДРЕСА_20 в частині відсутності інформації щодо трьох співвласників вказаної квартири; щодо непідписання власниками квартир АДРЕСА_18 та АДРЕСА_19 протоколу №1 від 30.01.2022.

У зв`язку з чим, судом першої інстанції було констатовано наявність невідповідності інформації, зазначеної у протоколі загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" в частині відображення власників квартир АДРЕСА_8 та АДРЕСА_20 , а також порушень, допущених при обрахунку голосів власників квартир АДРЕСА_18 та АДРЕСА_19 . В іншій частині господарський суд взяв до уваги заперечення відповідача, якими, на його думку, спростовано доводи позивача щодо порушень, допущених при оформленні протоколу.

Колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, підтверджених відповідними доказами, які було встановлено вище по тексту постанови, здійснила власний перерахунок, в результаті було отримано наступні результати голосування: 5 903,89 голосів - 201,12 = 5 702,77 голосів.

5 702,77 кв.м. від загальної площі 11 657,16 кв.м. складає 48,92%.

Враховуючи вищезазначене, рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" (), оформлене протоколом №1 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" від 30.01.2022, якими були обрано голову та секретаря зборів, обрано та затверджено новий склад правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та припинено повноваження голови правління ОСОБА_1., відповідно до пункту 8 Розділу ІІІ Статуту не набрало достатньої кількості голосів, оскільки за нього проголосували співвласники (їх представники), які разом мають менше половини від загальної кількості голосів співвласників, а отже, позовні вимоги про визнання згаданого рішення недійсним належить задовольнити.

Щодо вимог про визнання недійсним рішення правління об`єднання співвласників багатоквартирною будинку "Спортивне 22" (), оформленого протоколом №1 засідання правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" від 16.02.2022 року в цілому та скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань записи №001000020 від 06.05.2022 року вчинений державним реєстратором Олександрійської міської ради Кіровоградської області про внесення змін до відомостей про юридичну особу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" () щодо змін керівника юридичної особи, слід зазначити таке.

Як передбачено ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Апеляційним судом враховано, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17 зазначено, що особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей, може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення і захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"). Спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства. Зазначена вимога має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту в ефективний спосіб.

Слід зауважити, що заявлена вимога про скасування реєстраційного запису у цій справі є похідною та підлягає вирішенню в цьому провадженні. Це повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 (справа № 11-479апп18 (№ 805/4506/16-а), від 22.08.2018 у справі № 805/4505/16-а, від 16.10.2018 у справі № П/811/1296/17, від 04.06.2019 у справі № 826/4204/18, від 12.06.2019 у справі № 344/10480/16-а, від 19.09.2018 у справі № 802/4213/13-а, від 02.11.2018 у справі № 821/893/15-а, від 23.11.2018 у справі № 822/2202/16.

З огляду на те, що судом задоволено основну вимогу про визнання недійсним рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" (), оформленого протоколом №1 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" від 30.01.2022, враховуючи, що вказаним рішенням було затверджено новий склад правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22", яким в подальшому прийнято рішення, оформлене протоколом №1 засідання правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" від 16.02.2022 року, позовні вимоги про визнання його недійсним та скасування запису в ЄДР на його виконання (похідні вимоги) є правомірними та підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що позивачкою доведено: невідповідність змісту рішення загальних зборів від 30.01.2022 про обрання та затвердження нового складу правління ОСББ "Спортивне 22", припинення повноважень голови правління, та рішення правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Спортивне 22", оформленого протоколом №1 засідання правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" від 16.02.2022 про припинення повноважень голови правління ОСББ "Спортивне 22" ОСОБА_1 з 16.02.2022 та обрання з 17.02.2022 головою правління ОСББ ОСОБА_2., вимогам Закону та Статуту; порушення її прав та інтересів співвласника на участь та голосування у загальних зборах, підготовку та надання своїх пропозицій та заперечень щодо порушених на зборах питань, можливість бути обраною до складу керівних органів та здійснення управління багатоквартирним будинком в тому числі у такий спосіб.

Принцип справедливості судового розгляду в рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію стосовно того, що одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).

Відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 3 липня 2014 року no. 4436/07, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч. 2 цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі є частково обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами, у зв`язку з чим, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2022 у справі №912/692/22 належить скасувати та постановити нове рішення - про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апеляційний суд зазначає, що враховуючи прийняте рішення за наслідком розгляду апеляційної скарги та фактичний результат вирішення спору, необхідно змінити розподіл судових витрат наступним чином: стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви - 7 443,00 грн та апеляційної скарги в розмірі 11 164,50 грн.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити, що згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як передбачено п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз відповідних норм процесуального закону засвідчує, що реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в декілька основних етапів:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Зважаючи на положення статей 282, 315 ГПК України про те, що суд апеляційної та касаційної інстанцій має вирішувати питання щодо розподілу судових витрат, здійснених у зв`язку з переглядом справи, Верховний Суд дотримується позиції, що згідно зі статтею 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 916/24/18).

Як вбачається з матеріалів справи, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, які за послуги зі складання апеляційної скарги склали 3 000,00 грн.

До матеріалів справи позивачем було долучено копію Договору про надання правничої допомоги № 07.11 від 15.11.2022 (т. 2 а.с. 42), укладеного між Гулян Яніною Вікторівною (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт), копію Додаткової угоди від 15.11.2022 до Договору про надання правничої допомоги № 07.11 від 15.11.2022 (т. 2 а.с. 43), ордер на надання правничої (правової) допомоги від 16.11.2022 Серія ВА №1042379 (т. 2 а.с. 42), детальний опис послуг, що надані адвокатом Гулян Я.В. в процесі надання правничої допомоги ОСОБА_1 за договором № 07.11 від 15.11.2022 (т. 2 а.с. 44), квитанцію Серія ААІ № 126129 від 15.11.2022 (т. 2 а.с. 40).

За умовами п. 1.1 Договору Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання по надання професійної правничої допомоги а саме: складання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2022 у справі № 912/692/22, представництво інтересів Клієнта в апеляційному суді. Зі своє сторони Клієнт зобов`язується сплатити гонорар за послуги Адвоката по наданню правової допомоги, а також сплатити фактичні витрати, що пов`язані з виконанням даного договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору сума гонорару Адвоката встановлюється додатковою угодою.

Згідно Додаткової угоди від 15.11.2022 до Договору про надання правничої допомоги № 07.11 від 15.11.2022 Сторони домовились про наступне:

1. Відповідно до п. 2.1. основного Договору про надання правничої допомоги сума гонорару становить

Складання апеляційної скарги - 3 000 (три) тисячі гривень.

Представництво інтересів Клієнта в суді - 1 000 грн за кожне судове засідання.

2. Оплата за складання апеляційної скарги здійснюється під час укладення договору, за представництво інтересів в судових засіданнях - не пізніше дня судового засідання.

В матеріалах справи наявна квитанція Серія ААІ № 126129 від 15.11.2022, найменування послуги ап. скарга за дог. № 07.11 від 15.11.22 ОСОБА_1, вартість послуги три тисячі гривень, видана та підписана адвокатом Гулян Я.В.

Надання відповідної послуги зі складання апеляційної скарги підтверджується складеним адвокатом Гулян Я.В. детальним описом послуг, що надані адвокатом Гулян Я.В. в процесі надання правничої допомоги ОСОБА_1. за договором № 07.11 від 15.11.2022.

Колегія суддів зауважує, що акт виконаних робіт та його складення не передбачено умовами договору.

Необхідно наголосити, що за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії/бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Апеляційний суд зауважує, що матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат - відсутні.

Крім того, відповідач не спростував обґрунтованості наведеного позивачем складу витрат на професійну правничу допомогу адвоката та їх вартості, не навівши у поданих до суду процесуальних документах заперечень щодо неспівмірності заявлених до відшкодування витрат.

В даному випадку, колегія суддів звертається до правової позиції щодо наявності підстав для стягнення витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20); постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 року у справі № 910/3929/18.

Отже, з урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн.

В свою чергу, ОСББ "Спортивне 22" у поданому до Центрального апеляційного господарського суду відзиві на апеляційну скаргу надало попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в Центральному апеляційному господарському суді, що склали 8 000,00 грн, та клопотало про їх стягнення з позивача.

Слід зауважити, що перелічені у додатках до відзиву на апеляційну документи, зокрема, копія рахунку № 2-22 від 21.12.2022 за послуги з юридичного обслуговування 19.07.2022, копія акту № 2-22 приймання-передачі наданих послуг від 21.12.2022, копія платіжного доручення № 170 про оплату послуг адвоката Ковальової Т.Ю. від 23.12.2022 станом на день прийняття цієї постанови (16.02.2023) до суду не надходили та відсутні у вкладеннях направленого 16.02.2022 засобами електронного зв`язку відзиву на апеляційну скаргу, який підписаний представником відповідача за допомогою ЕЦП

При цьому судом враховується, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2022 у справі №912/692/22 було стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСББ "Спортивне 22" 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

До відзиву на позов представником відповідача було додано копію договору про надання правничої допомоги від 11.07.2022, укладеного між адвокатом Ковальовою Т.Ю. (Адвокат) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" (Клієнт) (т. 1 а.с. 172), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КР №50 від 08.08.2017 (т. 1 а.с. 174), рахунок № 1-22 за послуги з юридичного обслуговування 19.07.2022 (т. 1 а.с. 175), копію платіжного доручення №108 від 19.07.2022 (т. 1 а.с. 176).

За умовами даного договору Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити грошову винагороду (гонорар) Адвокату за надання правничої допомоги, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього договору (п. 1.1. Договору).

Згідно п. 4.1. Договору грошова винагорода (гонорар) за даним договором та порядок оплати визначається в розмірі 15 000,00 грн.

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печаткою відповідача.

Відповідно до рахунку № 1-22 за послуги з юридичного обслуговування 19.07.2022 адвокатом Ковальовою Т.Ю. було надано ОСББ "Спортивне 22" послуги за правниче забезпечення господарської справи в суді за договором від 11.07.2022, а саме: Підготовка та написання відзиву на позовну заяву та ведення господарської справи за позовом ОСОБА_1 до ОСББ "Спортивне 22", вартість послуги склала 15 000.00 грн без ПДВ.

ОСББ "Спортивне 22" оплачено надані послуги, що підтверджується платіжним дорученням №108 від 19.07.2022 на суму 15 000,00 грн.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 дійшов висновку про її задоволення, скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2022 у справі №912/692/22 та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог, витрати відповідача на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій належить покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 236, 269, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2022 у справі № 912/692/22 задовольнити.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2022 у справі №912/692/22 скасувати.

Постановити нове рішення, про задоволення позову.

Визнати недійсним рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" (), оформлене протоколом №1 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" від 30.01.2022 року.

Визнати недійсним рішення правління об`єднання співвласників багатоквартирною будинку "Спортивне 22" (), оформлене протоколом №1 засідання правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" від 16.02.2022 року.

Скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис №001000020 від 06.05.2022 року, вчинений державним реєстратором Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про внесення змін до відомостей про юридичну особу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" () щодо змін керівника юридичної особи.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22" (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Ярмаркова, 22, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_21 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 7 443,00 грн та апеляційної скарги в розмірі 11 164,50 грн, 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, про що видати наказ.

Витрати на професійну правничу допомогу залишити за Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Спортивне 22".

Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 28.02.2023

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя А.Є. Чередко