ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023м. ДніпроСправа № 904/4952/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОРЕМБУД 2014"

до Приватного підприємства "СПЕЦБУДМОНТАЖ-21"

про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 28 160,07 грн. - 3% річних, 244 459,14 грн. - індексу інфляції, мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем договору № 07/10-20 від 07.10.2022.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що вимоги Позивача ґрунтуються на тому, що сторонами підписано первинні документи, зокрема акти приймання виконання будівельних робіт за жовтень 2020 рік - 16.12.2020, а дата фактичної оплати є 06.07.2022. Відповідач не погоджується з такими твердженнями, оскільки дата підписання первинних документів є інша. Так, Відповідач погоджується з тим, що Позивачем виконано роботи/надано послуги за Договором №07/10-20 від 07.10.2020, що підтверджується підписанням сторонами первинних документів і здійсненою оплатою за виконані роботи/надані послуги, але, Позивач помилково зазначив дату підписання первинних документів 16.02.2020. Оскільки, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2020 року, Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2020 року, Акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2020 року, Акт №2-1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2020 року, Акт №3 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2020 року - підписано сторонами 14.02.2022. Керуючись п. 10.1. Договору, розрахунки за виконані роботи проводяться протягом 10 робочих днів після надходження коштів з бюджету на розрахунковий рахунок Генпідрядника для фінансування зазначених робіт та будуть здійснюватися на підставі акту здачі приймання виконаних робіт по формі КБ-2 в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі №КБ-3 та рахунку на оплату робіт. Проміжними платежами в міру виконання робіт. Таким чином, кінцева дата здійснення оплати за виконані роботи/надані послуги є 28.08.2022.

27.02.2023 від Позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що приводом для звернення Позивача із цим позовом стало рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 у справі № 904/9161/21. яке набрало законної сили 08.03.2022. Саме у даному рішенні встановлено, що виконання Позивачем будівельно-монтажних робіт у межах Договору № 07/10-20 від 07.10.2020 на суму 838 060,28 грн. підтверджується актами (форма (КБ-2 в) та довідками (формою КБ-3), які підписані сторонами 16.12.2020. Долучені документи до позовної заяви № 904/9161/21 містять дату складання та підписання, підписи уповноважених осіб скріплені печатками сторін, що свідчить про те, що Позивач виконав будівельнімонтажні роботи, а Відповідач їх прийняв без зауважень. Процесуальне судочинство визначає основне правило преюдиції: обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи та особа, стосовно якої встановлено ці обставини. Таким чином, у рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 у справі № 904/9161/21, встановлений факт підписання актів приймання виконаних будівельних робіт саме 16.12.2020. а не 14.02.2022.

Від Позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, стягнення з Відповідача на користь Позивача 30 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2020 сторони уклали Договір № 07/10-20 (далі Договір), за п. 1.1. якого Генпідрядник (Відповідач) доручає, а Субпідрядник (Позивач) забезпечує відповідно до проектно-кошторисної документації та умов Договору виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва.

Договірні ціна робіт визначається на основі кошторису, що є невід`ємною частиною Договору (додаток № 1), є динамічною і складає 7 923 500, 00 грн. (сім мільйонів дев`ятсот двадцять три тисячі п`ятсот гривень 00 коп.), у тому числі ПДВ 20 % - 1 320 583,33 коп. (п.2.1 Договору).

Розрахунки за виконані роботи проводяться протягом 10 (десяти) робочих днів після надходження коштів з бюджету на розрахунковий рахунок генпідрядника для фінансування зазначених робіт та будуть здійснюватися на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ-3 та рахунку на оплату робіт; проміжними платежами в міру виконання робіт (п. 10.1. Договору).

Відповідно до пункту 10.2 Договору субпідрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні документи і подає їх для підписання генпідряднику. Генпідрядник протягом 5 робочих днів зобов`язаний підписати подані субпідрядником документи, що підтверджують виконання робіт, або письмово обґрунтувати причини відмови від їх підписання.

Вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначаються із урахуванням обсягів виконаних робіт та фактичних витрат Субпідрядника, підтверджених відповідними документами. Розрахунки проводяться шляхом: оплати Генпідрядником виконаних робіт після підписання сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в, та на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ-3 (п. 10.3 10.4 Договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2020 року, а у частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 15.1 Договору).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 у справі № 904/9161/21 за позовом ТОВ "Дніпрорембуд 2014" до ПП "Спецбудмонтаж - 21" про стягнення грошових коштів за договором № 07/10-20 від 07.10.2020, позов задоволено, стягнуто з ПП "Спецбудмонтаж-21" на користь ТОВ "Дніпрорембуд 2014" основний боргу в розмірі 838 060, 28 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 12 585 грн.

Із комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що дане рішення набрало законної сили 08.03.2022.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

06.07.2022 Відповідач сплатив борг, що підтверджується платіжною інструкцією № 14948 на суму 843 771,19 грн.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача за рішенням № 904/9161/21, за період з 30.12.2020 по 06.07.2022 Позивач нарахував 38 160,07 грн. 3 % річних та 244 459,14 грн. індексу інфляції.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є підстави та обґрунтованість стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі є господарськими, тому, згідно зі ст.4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1,2 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ч.1 ст. 18 ГПК України).

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 75 ГПК України).

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач позов заперечує з викладених у відзиві підстав.

Перевіривши доводи і докази сторін, суд приймає позицію Позивача, та не погоджується з Відповідачем.

Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 у справі № 904/9161/21, яке набрало законної сили 08.08.2022, встановлено, що:

"Позивач (субпідрядник) виконав будівельно-монтажні роботи у межах договору підряду на суму 838 060, 28 грн., а відповідач (генпідрядник) прийняв передбачені умовами договору роботи, що підтверджується підписаним обома сторонами без заперечень та зауважень актами:

- № 1 приймання виконання будівельних робіт за жовтень 2020 (форма КБ-2), підписаний сторонами 16.12.2020, на загальну суму 340 323, 88 грн.;

- № 2 приймання виконання будівельних робіт за жовтень 2020 (форма КБ-2), підписаний сторонами 16.12.2020, на загальну суму 86 943, 92 грн.;

- № 2-1 приймання виконання будівельних робіт за жовтень 2020 (форма КБ-2), підписаний сторонами 16.12.2020, на загальну суму 52 997, 28 грн.;

- № 3 приймання виконання будівельних робіт за жовтень 2020 (форма КБ-2), підписаний сторонами 16.12.2020, на загальну суму 357 795, 20 грн.

На підставі договору та згідно довідки про вартість виконаних робіт за жовтень 2020 року, яку підписано сторонами, виконавцем замовнику було виставлено рахунок № 26 від 09.10.2020 по договору № 07/10-20 від 07.10.2020 на суму 838 060, 28 грн. для здійснення оплати за виконання робіт будівництва малого групового будинку за адресою: Дніпропетровська обл.., Павлоградський район, с. Богданівка, вул. Шевченка, 30-а.

Відповідач у встановлений договором строк оплату не здійснив."

За приписами ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 ГПК України, за якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Христов проти України", №24465/04, від 19.02.2009, "Пономарьов проти України", №3236/03, від 03.04.2008).

Отже, беручи до уваги факти, встановлені у справ № 904/9161/21, яке набрало законної сили щодо підписання актів форми КБ-2в, п. 10.1. Договору та з урахуванням святкових днів (25.12.2020), строк оплати за Договором настав 31.12.2020.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", суд встановив, що розрахунки 3 % річних Позивач провів неправильно, без урахування неробочого дня 25.12.2020 та помилково включивши до періоду нарахування фактичний день оплати. За перерахунком суду, до стягнення належить 37 953,80 грн. 3 % річних за період з 01.01.2021 по 05.07.2022 та 244 459,14 грн. індексу інфляції за період з січня 2021 року по червень 2022 року.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

У позовній заяві Позивач зазначав, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, що надається у цій справі адвокатом Братцевою Н.С. становить 30 000,00 грн.

27.02.2023 від Позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, стягнення з Відповідача на користь Позивача 30 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

На підтвердження надання правничої допомоги Позивач до матеріалів справи надав: Договір (угода) про надання професійної правничої допомоги від 20.11.2021, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2397 від 14.11.2011, ордер серія АЕ №1106184 від 20.11.2021, додаткову угоду № 1 до Договору (Угоди) від 28.12.2022 про ведення справи від 20.11.2021 № б/н, Додаток № 1 від 15.02.2023 до Договору № б/н від 20.11.2021 про надання професійної правничої (правової) допомоги, рахунок на оплату № 24-02/2023 від 24.02.2023 на суму 30 000,00 грн., видатковий касовий ордер від 24.02.2023 на суму 15 000,00 грн., видатковий касовий ордер від 27.02.2023 на суму 15 000,00 грн., Акт приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги від 27.02.2023.

20.11.2021 Клієнт ТОВ "Дніпрорембуд 2014" та Адвокат Братцеві Н.С. уклали Договір (угоду) про надання професійної правничої допомоги (далі Договір від 20.11.2021), за п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги Клієнту та/або Підзахисному. Правова допомога надається: в будь-яких справах / провадженнях / спорах (кримінальних, адміністративних, цивільних, господарських тощо), які порушуються (розслідуються, відкриваються, розпочинаються, ведуться тощо) на території України та за її межами відносно Клієнта та/або Підзахисного, або за його (їх) участю чи ініціативою; у переговорах за участю Клієнта ат/або Підзахисного; при супроводі діяльності Клієнта; за окремими письмовими дорученнями Клієнта та/або Підзахисного.

Формою винагороди Адвоката за надані відповідно до цього Договору послуги є гонорар Адвоката та додаткова винагорода Адвоката (п. 3.1.Договору від 20.11.2021 ).

Розмір, порядок обчислення (фіксований, погодинний тощо) та порядок сплати гонорару Адвоката за виконання доручення Клієнта узгоджується сторонами та визначається у Додатку до цього Договору, який є його невід`ємною частиною (п. 3.2. Договору від 20.11.2021).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Адвокатом та Клієнтом і діє до 31.12.2023 (п. 4.1. Договору від 20.11.2021, в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.12.2022).

Якщо прийняте Адвокатом до виконання доручення Клієнта та/або Підзахисного, яке було конкретизовано шляхом укладання Додатку до Договору, не може бути виконано до моменту втрати чинності цим Договором, строк дії Договору автоматично продовжується до моменту фактичного виконання Адвокатом відповідного доручення Клієнта та/або Підзахисного. В усіх інших випадках строк дії Договору може бути продовжений шляхом укладання нового Договору (п. 4.3. Договору).

Відповідно до Додатку № 1/1 до Договору від 20.11.2021 сторони погодили, що предметом юридичних послуг Адвоката до цього Додатку № 1/1 є надання правової допомоги клієнту з питань супроводженні в суді першої інстанції судового спору по справі № 904/4952/22 за позовом ТОВ "Дніпрорембуд 2014" до ПП "Спецбудмонтаж-21" про стягнення грошових коштів у загальній сумі 282 619,21 грн. Вартість юридичних послуг складає 30 000,00 грн. без ПДВ.

Згідно з Актом приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги від 27.02.2023, Адвокат передає, а Клієнт приймає надану професійну правничу допомогу, зокрема: юридичний аналіз підстав подання позову ТОВ "Дніпрорембуд 2014" до ПП "Спецбудмонтаж-21" про стягнення грошових коштів у загальній сумі 282 619,21 грн., яка складається з 3 % річних за загальний період прострочення з 30.12.2020 по 06.07.2022 у сумі 38 160,07 грн. та інфляційні нарахування за загальний період прострочення з 30.12.2022 по 06.07.2022 у розмірі 244 459,14 грн., що пов`язанні з порушенням ПП "Спецбудмонтаж-21" умов договору № 07/10-20 від 07.10.2020 у частині сплати вартості виконаних будівельних робіт на користь ТОВ "Дніпрорембуд 2014" 1 од. 10 000,00 грн.; підготовка позовної заяви: визначення підстав і предмету позову, визначення та збір доказів на обгрунтування позовних вимог, підготовка додатків до позовної заяви, складання позовної заяви 1 од. 10 000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами судової справи № 904/4952/22 1 од. 5 000,00 грн., підготовка відповіді на відзив на позовну заяву, поданий ПП "Спецбудмонтаж-21" 1 од. 5 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Стосовно вимог Позивача про стягнення з Відповідача витрат на правничу допомогу, суд вважає, що дане питання необхідно розглядати в двох площинах: по-перше, це договірні відносини Позивача з Адвокатом стосовно надання правової допомоги і, по-друге, це процесуальна вимога про оплату наданих послуг Відповідачем.

Стосовно першого аспекту суд виходить із основоположного принципу цивільного права принципу свободи договору. Позивач має право на свій розсуд оцінити вартість послуг адвоката.

Стосовно другої площини питання, що розглядається, то згідно з положенням ГПК України, стягнення вартості послуг адвоката по-суті є оплатою Відповідачем наданих Позивачеві послуг з правової допомоги. І в цьому аспекті оцінка вартості послуг Позивачем не має беззаперечного статусу.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 02.06.2022 у справі № 160/6899/20, про те, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Вивчивши надані сторонами документи (докази), зокрема, акт приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги від 27.02.2023, суд дійшов висновку, що п. 2 "Підготовка позовної заяви: визначення підстав і предмету позову, визначення та збір доказів на обґрунтування позовних вимог, підготовка до позовної заяви, складання позовної заяви", включає в себе п. 1. "Юридичний аналіз підстав подання позову ТОВ "Дніпрорембуд 2014" до ПП "Спецбудмонтаж-21" про стягнення грошових коштів у загальній сумі 282 619,21 грн., яка складається з 3 % річних за загальний період прострочення з 30.12.2020 по 06.07.2022 у сумі 38 160,07 грн. та інфляційні нарахування за загальний період прострочення з 30.12.2022 по 06.07.2022 у розмірі 244 459,14 грн., що пов`язанні з порушенням ПП "Спецбудмонтаж-21" умов договору № 07/10-20 від 07.10.2020 у частині сплати вартості виконаних будівельних робіт на користь ТОВ "Дніпрорембуд 2014".

Суд бере до уваги, що дана справа не є складною, її розгляд відбувався в порядку спрощеного провадження, позовні вимоги ґрунтуються на стягненні компенсаційних витрат на суму боргу, стягнутої рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2022 у справі № 904/9161/21, за яким судом вже встановлені обставини спору, позовна заява не містить складних розрахунків.

Частиною 4 ст. 129 ГПК встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: … у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, складність справи, характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що вартість витрат на надання юридичних послуг (правової допомоги) при вирішенні спору у даній справі завищено, стягненню з Відповідача підлягають 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, решта витрат не підлягають розподілу.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Спецбудмонтаж-21" (49017, м. Дніпро, вул. Академіка Лазаряна, буд. 10, кв. 80, код 32417358) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрорембуд 2014" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38, код 39102541) 37 953,80 грн. 3 % річних, 244 459,14 грн. індексу інфляції, 4 236,20 грн. судового збору, 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК країни, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Суддя С.Г. Юзіков