РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2023Справа № 910/13648/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 35013,66 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликалися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 35013,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань щодо оплати за договором від 01.04.2020 року № 52.20-161.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

28.12.2022 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу у стягненні суми боргу в розмірі 17210,46 грн, в зв`язку з її оплатою. Відповідачем визнано наявність заборгованості у розмірі 9026,28 грн.

04.01.2023 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує проти відмови в стягненні основного боргу в розмірі 17210,46 грн, оскільки, вказана сума була оплачена відповідачем після звернення з позовною заявою до суду, в зв`язку з чим провадження в цій частині підлягає закриттю. Позивач просить закрити провадження в частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 17210,46 грн та стягнути з відповідача основний борг у розмірі 9026,28 грн, інфляційні втрати у розмірі 7646,94 грн , 3% річних у розмірі 1129,98 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

01.04.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" (постачальник) та Комунальним підприємством "Київпастранс" (покупець) укладено договір №52.20-161.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю «Механічні запасні частини, крім двигунів і частини двигунів» код 34320000-6 за ДК 021:2015 (частини електричної системи до автобусів Богдан А-091/092), надалі - товар, а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (Додаток № 1), що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Мета використання товару: виробнича потреба філій та відокремлених підрозділів КП «Київпастранс» (п.1.3 договору).

Відповідно до п.3.1 договору сума цього договору (ціна договору) становить 2882149,25 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 576429,85 грн., разом ціна договору становить 3458579,10 грн.

02.04.2020 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору від 01.04.2020 року № 52.20-161, в якій викладено додаток №1 (специфікація товару) до договору в новій редакції.

31.12.2020 року між сторонами договору укладено додаткову угоду №2 до договору від 01.04.2020 року № 52.20-161, яку укладено на продовження строку дії договору на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 року. Викладено п.3.1 договору в новій редакції: «сума цього договору (ціна договору) визначається згідно з Специфікацією (додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору і становить 3415392,79 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 683078,56 грн., разом ціна договору становить 4098471,35 грн.». а також, виклали додаток №1 (специфікація товару) до договору в новій редакції.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 26236,74 грн, що підтверджується видатковими накладними: № 3839 від 20.08.2020 року на суму 9026,28 грн, № 1342 від 16.03.2021 року на суму 3916,20 грн, № 1846 від 05.04.2021 року на суму 10202,70 грн, № 2041 від 14.04.2021 року на суму 1531,56 грн, № 2282 від 23.04.2021 року на суму 1560,00 грн. Видаткові накладні підписані та скріплені печатками контрагентів.

Також, в матеріалах справи наявні виставлені позивачем рахунки на оплату замовлення.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.4.1 договору розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Станом на день звернення позивача з позовом відповідачем не було оплачено вартість отриманого товару у загальній сумі 26236,74 грн, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення означеної суми боргу.

Проте в подальшому відповідач частково оплатив суму основного боргу у розмірі 17210,46 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 8АП00784/2 від 13.12.2022.

Оскільки часткова оплата була здійснена уже після звернення позивача до суду, відсутні підстави для відмови в позові в цій частині.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги викладене, суд закриває провадження у справі в частині основного боргу у розмірі 17210,46 грн, в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Наразі після закриття провадження у справі в частині позовних вимог предметом розгляду у даній справі лишаються сума основного боргу у розмірі 9026,28 грн, 3% річних у розмірі 1129,98 грн та втрати від інфляції у розмірі 7646,94 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором поставки у відповідача перед позивачем в сумі 9026,28 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1129,98 грн. нараховані за період з 23.06.2021 по 28.11.2022 року та інфляційні збитки в розмірі 7646,94 грн. нараховані за період з липня 2021 року по жовтень 2022.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При визначені періоду нарахування санкцій позивач відрахував 60 календарних днів від дати останньої поставки. Вказаний розрахунок не суперечить законодавству. Суд перевірив розрахунок позивача та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним. З відповідача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 1129,98 грн та втрати від інфляції у розмірі 7646,94 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Щодо заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, в тому числі чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження понесення цих витрат, позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 19.05.2022, укладений між ТОВ "Сервіс-Чемпіон" та адвокатом Німчуком Ігорем Володимировичем; додаток №1 до договору «Калькуляція»; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №4 від 28.11.2022, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 5000,00 грн та видатковий касовий ордер від 28.11.2022 на суму 5000,00 грн.

Так, відповідно до п. 4.1. та п. 4.2. договору правова допомога надана адвокатом за даним договором, закривається між замовником та адвокатом актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Оплата робіт за даним договором здійснюється на підставі виставлених адвокатом рахунків за цінами зазначеними в додатку №1 «Калькуляція» до цього договору.

У відповідності до додатку №1 до договору «Калькуляція» вартість однієї години складає: надання усної юридичної консультації - 500,00 грн; складання позовної заяви - 2000,00 грн.

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом надані, а позивачем прийняті юридичні послуги: надання усної юридичної консультації, фактично витрачений час - 2 години, вартість - 1000,00 грн; складання позовної заяви, фактично витрачений час - 2 години, вартість 4000,00 грн.

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в межах цієї справи, що має наслідком покладення вказаних витрат на відповідача.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, в тому числі в частині вимог провадження за якими було закрито.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/13648/22 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 17210,46 грн., в зв`язку з відсутністю предмету спору.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вулиця Набережне шосе, будинок 2, ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" (03148, м. Київ, вулиця Гната Юри, будинок 9, кімната 414, ідентифікаційний код 33944030) основний борг в розмірі 9026 (дев`ять тисяч двадцять шість) грн 28 коп., інфляційні втрати в розмірі 7646 (сім тисяч шістсот сорок шість) грн 94 коп., 3% річних в розмірі 1129 (одна тисяча сто двадцять дев`ять) грн 98 коп., судовий збір в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко