ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року Справа № 925/935/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників сторін:

від позивача Писаренко М.О. - адвокат,

від відповідача представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю УКС-ГРУП

УКРАЇНА, м. Київ

до приватного підприємства УКР-ЄВРО БУД, м. Черкаси

про стягнення 280 466 грн. 98 коп.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю УКС-ГРУП УКРАЇНА до приватного підприємства УКР-ЄВРО БУД про стягнення з відповідача 280 466 грн. 98 коп. заборгованості, а саме: 33 648 грн. 05 коп. основного боргу з ПДВ, 205 252 грн. 08 коп. неустойки (пені), 10 600 грн. 69 коп. інфляційних втрат, 16 870 грн. 00 коп. 3% річних, 1 682 грн. 40 коп. штрафу та 12 413 грн. 76 коп. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору поставки №01-05/3539 від 11 січня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 год. 00 хв. 10 листопада 2022 року.

Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року відкладено підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 06 грудня 2022 року.

Ухвалою суду від 06 грудня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на 12 год. 00 хв. 12 січня 2023 року.

Судове засідання призначене на 12 год. 00 хв. 12 січня 2023 року не відбулося, у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду.

Ухвалою суду від 12 січня 2023 року призначено розгляд справи в підготовчому засіданні на 11 год. 30 хв. 31 січня 2023 року.

Ухвалою суду від 31 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 10 год. 30 хв. 02 березня 2023 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву суду не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Копію ухвали суду від 31 січня 2023 року відповідачу було направлено за адресою вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Смілянська, 135, оф. 22, м. Черкаси, 18008.

Однак, вищевказана ухвала повернулася до суду 14 лютого 2023 року у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином вважається, що відповідач отримав ухвалу суду від 31 січня 2023 року - 10 лютого 2023 року (день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки).

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду відзив на позов, а також необхідні докази, що обґрунтовують свої заперечення по суті позовних вимог, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка учасників судового провадження в судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 02 березня 2023 року згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/935/22.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що на підставі договору поставки №01-05/3539 від 11 січня 2021 року поставив відповідачу товар на умовах визначених цим договором, проте зобов`язання щодо оплати придбаного товару відповідач не виконав, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 16 870 грн. 00 коп. 3% річних та 10 600 грн. 69 коп. інфляційних втрат.

Крім того з урахуванням вимог п. 10.5 договору позивач просить стягнути з відповідача 205 252 грн. 08 коп. неустойки, а також заявлено вимогу про стягнення 1 682 грн. 40 коп. штрафу та 12 413 грн. 76 коп. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 11 січня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю УКС-ГРУП УКРАЇНА (постачальник) та приватним підприємством УКР-ЄВРО БУД (покупець) був укладений договір поставки за №01-05/3539, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався у порядку та в строки, встановлені цим договором передати у власність покупця трубопровідну арматуру та деталі трубопроводу (далі - товар), а покупець прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Асортимент, кількість, ціна за одиницю товару, що поставляється, визначаються у рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.1. договору).

Згідно п. 4.2 договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування покупцем 100% передоплати на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого рахунку-фактури, якщо інше не передбачено додатками (п. 4.2. договору).

Не заважаючи не несплату попередньої оплати, позивач поставив товар на суму 33 648 грн. 05 коп., що підтверджується копією видаткової накладної №УГ25 від 13 січня 2021 року.

Водночас, відповідач свого обов`язку щодо оплати поставленого товару не виконав.

В зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення 33 648 грн. 05 коп. основного боргу.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, оплата товару здійснюється шляхом перерахування покупцем 100% передоплати на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого рахунку-фактури (п. 4.2. договору).

Проте, строк перерахування покупцем передоплати в договорі не був визначений.

В матеріалах справи міститься рахунок на оплату від 11 січня 2021 року №УГ34 на загальну суму 78 106 грн. 27 коп., однак доказів направлення його відповідачу матеріали справи не містять.

Згідно ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки товар було поставлено 13 січня 2021 року, то строк оплати настав 14 січня 2021 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного та повного виконання на підставі умов договору розрахунку з позивачем за поставлений товар.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином борг в розмірі 33 648 грн. 05 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем заявлено вимоги про стягнення 10 600 грн. 69 коп. інфляційних втрат нарахованих за період з 11 січня 2021 року по 23 серпня 2022 року та 16 870 грн. 00 коп. 3% річних нарахованих за період з 11 січня 2021 року по 12 вересня 2022 року.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 ЦК України зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог в одній справі не є обов`язковим.

Отже, позивач помилково визначає зобов`язання зі сплати трьох процентів річних як штраф.

Судом було також враховано, що при нарахуванні річних та інфляційних позивачем не вірно визначено початок прострочення зобов`язання.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином розмір інфляційних втрат нарахованих за період з 15 січня 2021 року по 23 серпня 2022 року складає 10 600 грн. 70 коп. (позивач просить стягнути 10 600 грн. 69 коп.).

Розмір 3% річних нарахованих за період з 15 січня 2021 року по 12 вересня 2022 року складає 1 675 грн. 95 коп.

Отже, з відповідача підлягає стягненню 10 600 грн. 69 коп. інфляційних втрат та 1 675 грн. 95 коп. 3% річних, а в решті цих вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 10.5. договору у випадку порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику неустойку в розмірі 1% від вартості неоплаченого товару, за кожен день прострочення, на вимогу постачальника.

Тобто, умовами договору виконання зобов`язання забезпечувалося пенею.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 205 252 грн. 08 коп. неустойки (пені) за 610 днів у розмірі 1% від 33 648 грн. 05 коп.

Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі 12 413 грн. 76 коп. з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ нарахованої за період з 11 січня 2021 року по 12 вересня 2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Особливості застосування пені за несвоєчасне виконання саме грошового зобов`язання встановлено спеціальним Законом.

Згідно ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі 1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення всупереч положенням вищенаведеного спеціального Закону.

За приписом статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Також позивачем при нарахуванні пені порушено вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому судом враховано, що п. 10.5. договору не містив умови нарахування пені понад строки, що встановлені ч. 6 ст. 232 ГК України.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та ч. 6 ст. 232 ГК України, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача та нарахований з 15 січня 2021 року по 14 липня 2021 року складає 2 289 грн. 91 коп., а в решті вимог щодо неустойки (пені) слід відмовити.

Позивачам заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 1 682 грн. 40 коп. штрафу в розмірі 5% від суми боргу.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Водночас умовами договору поставки №01-05/3539 від 11 січня 2021 року зобов`язання не забезпечувалося штрафом та розмір штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання не був встановлений.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову в цій частині позову також слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 22 674 грн. 70 коп. понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Згідно п. 3.3. адвокатської угоди №11/21-LА від 01 жовтня 2021 року укладеної між адвокатським бюро Максима Писаренко та позивачем, клієнт зобов`язаний оплачувати витрати адвоката, понесені останнім або його представником у зв`язку з виконанням доручень клієнта (поїздки, відрядження, оплати держаного мита та інші витрати).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).

Водночас, сторони у адвокатській угоді не визначили порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати тощо.

В матеріалах справи міститься детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас вказаний опис підписаний лише адвокатським бюро Максима Писаренко.

Позивач не погоджував та не підписував опис робіт.

Акту наданих (отриманих) послуг між клієнтом та адвокатом не підписано.

Крім того одним із виду послуг зазначено розробка та написання заяви про видачу судового наказу (2 год.) вартістю 4 174 грн. 70 коп.

Однак ці послуги адвокат не надавав, оскільки розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження, а не наказного провадження, за наслідками якого судом видається судовий наказ.

Наказ суду (виконавчий документ) видається стягувачу у встановлений процесуальний строк без будь-яких письмових звернень сторони до суду.

В зв`язку з чим підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу немає.

При цьому судом було також враховано, що згідно ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Заяви з урахуванням положень ч. 1 ст. 221 ГПК України (з наведенням поважності причин неможливості надання стороною доказів суду до закінчення судових дебатів) позивач суду не подавав, а тому підстав для призначення судового засідання для ухвалення додаткового рішення з цього питання також немає.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства УКР-ЄВРО БУД, вул. Смілянська, 135, оф. 22, м. Черкаси, ідентифікаційний код 39733319 на користь товариства з обмеженою відповідальністю УКС-ГРУП УКРАЇНА, вул. Левадна, 30, м. Київ, ідентифікаційний код 40135109 33 648 грн. 05 коп. боргу, 1 675 грн. 95 коп. 3% річних, 10 600 грн. 69 коп. інфляційних втрат, 2 289 грн. 91 коп. пені та 723 грн. 60 коп. судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 02 березня 2023 року.

Суддя А.В.Васянович