ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"28" лютого 2023 р.м. ХарківСправа № 922/730/23
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Балаклійський цемент», Донецька область, місто Краматорськ,
до Приватного акціонерного товариства «Балцем», Харківська область, Балаклійський район, місто Балаклія,
про стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «Балаклійський цемент», звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Балцем», про стягнення заборгованості з поставки товару за договором поставки цементу автомобільним транспортом № 01-130/21 від 10 червня 2021 року у сумі 853 942,34 грн. і штрафні санкції у сумі 853,94 грн., а у загальній сумі 854 796,28 грн., а також заборгованості з поставки товару за договором поставки цементу № 01-131/21 від 10 червня 2021 року у сумі 3 270 972,92 грн. і штрафні санкції 3 270,97 грн., а у загальній сумі 3 274 243,89 грн., а за двома договорами 4 129 040,17 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, зважаючи на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин. Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Положеннями частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Під вимогою слід розуміти матеріально - правову вимогу позову, яка складає його предмет. Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відтак, допускається можливість об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв`язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов`язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об`єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об`єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

З огляду на зазначене, суб`єкту господарювання (позивачу) для побудови ефективної стратегії судового захисту необхідно при викладенні в позовній заяві кількох фактів та вимог стежити за структурою їх подання в прив`язці відразу до двох аспектів: підстави виникнення спору та доказової бази. У разі розбіжності в деяких обставинах спору в контексті його виникнення або доказів доцільно формувати окремі позовні заяви.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за двома різними договорами: 1) поставки цементу автомобільним транспортом № 01-130/21 від 10 червня 2021 року у загальній сумі 854 796,28 грн.; 2) поставки цементу № 01-131/21 від 10 червня 2021 року у загальній сумі 3 274 243,89 грн. Через це за означеними договорами підстави, предмет позову, а також доказова база різняться. Заявлені позивачем вимоги щодо стягнення за договором поставки цементу автомобільним транспортом № 01-130/21 від 10 червня 2021 року та за договором поставки цементу № 01-131/21 від 10 червня 2021 року жодним чином не залежить одна від одної, а відтак вказані вимоги між собою не споріднені.

Отже, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окремі спори між тими ж сторонами, що зумовлює суд здійснити: по-перше, аналіз договору поставки цементу автомобільним транспортом № 01-130/21 від 10 червня 2021 року, з точки зору його правової природи, встановлення чи є обставини, на які зроблені посилання позивачем в тексті позовної заяви щодо стягнення основної заборгованості та штрафних санкцій, а по-друге, здійснити ті самі дії стосовно іншого договору - поставки цементу № 01-131/21 від 10 червня 2021 року.

Єдиною спорідненістю вимог за позовом є склад учасників, проте, зазначена обставина не є процесуально спроможною підставою для їх (вимог) об`єднання в одному провадженні, а схожість відносин - не дає права позивачеві об`єднувати в одній позовній заяві вимоги що стосуються різних підстав їх формування. Таке об`єднання вимог не відповідає статті 173 Господарського процесуального кодексу України і тягне за собою повернення позовної заяви, оскільки стаття 174 цього кодексу зобов`язує, а не надає суду право повернути позовну заяву, якщо у ній об`єднані вимоги, не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ані поданими доказами. При цьому, у поданій позовній заяві позивач жодним чином не обґрунтовує конкретних правових підстав правомірності об`єднання таких вимог. Підстав для застосування положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України судом не встановлено.

Отже, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог не лише суперечить приписам статті 173 Господарського процесуального кодексу України, але й значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, а відтак, суд, повертає позивачу позовну заяву та додані до неї документи через порушення у даному позові правил об`єднання вимог.

Суд звертає увагу, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка кореспондується із правовою конструкцією статті 174 Господарського процесуального кодексу України, дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при подані позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення. Позивач жодним чином не позбавлений права звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості з окремими позовами, які у встановленому порядку мають бути розглянуті компетентним судом.

Керуючись 173, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ТД "Балаклійський цемент" позовну заяву і додані до неї документи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до статей 255-257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень кодексу.

Ухвалу підписано 28 лютого 2023 року.

Суддя Калініченко Н.В.