ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2023 р. Справа №914/86/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кострик К.,

представники сторін:

скаржника: Погрібна С.О.,

відповідача1: Кауфмана К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 28.11.2022 (вх. суду від 02.12.2022 №01-05/2961/22)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.11.2022(суддя Яворський Б.І, м.Львів) про залишення позову без розгляду

у справі № 914/86/22

за позовом:

- ОСОБА_2 , м.Київ,

- ОСОБА_1 , м.Львів

- Товариства з обмеженою відповідальністю Меридіан А, м. Київ,

до відповідача 1: Акціонерного товариства КРЕДОБАНК, м. Львів,

до відповідача 2: Bank Polski S.A., Warshawa Polska/ПКО Банк Польські С.А. (Польський акціонерний банк Загальна Ощадна Каса), Республіка Польща, м.Варшава,

про визнання недійсними правочинів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ТОВ «Меридіан А» звернулись до Господарського суду Львівської області з позовом до АТ «КРЕДОБАНК» та PKO Bank Polski S.A./ПКО Банк Польські С.А.(Польський акціонерний банк «Загальна Ощадна Каса») про визнання недійсними правочинів щодо застосування процедури обов`язкового продажу (примусового викупу) належних їм на праві власності акцій АТ «КРЕДОБАНК» у відповідності до публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій ПАТ «КРЕДОБАНК» від 05.03.2018.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.01.2022 відкрито провадження у справі № 914/86/22 за вказаними позовом.

Ухвалою від 16.06.2022 Господарський суд Львівської області зобов`язав позивачів до 01.07.2022 надати до суду нотаріально засвідчений переклад на польську мову у трьох примірниках позовної заяви з додатками, ухвали суду від 31.01.2022 та даної ухвали суду, судового доручення у вигляді прохання про вручення документів у цивільній справі та підтвердження про їх вручення, зупинив провадження у справі та попередив позивачів про те, що у разі ненадання суду без поважних причин у визначений строк документів, вказаних у п.3 ухвали, позов відповідно до п.4 ч.1 ст.226 ГПК України буде залишений без розгляду.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.06.2022 про зупинення провадження у справі №914/86/22 залишено без змін.

Апеляційною інстанцією зазначено, що з урахуванням положень ст.367 ГПК України та з метою належного повідомлення відповідача 2 про дату, час і місце судового засідання у справі №914/86/22, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про необхідність звернення до компетентного органу Республіки Польща із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів, у зв`язку з чим зобов`язав позивачів надати нотаріально засвідчені переклади на польську мову у трьох примірниках відповідних документів. У разі недотримання зазначеної процедури у суду не буде достатніх підстав вважати відповідача 2 належним чином повідомленим про даний спір, а також час і місце його розгляду.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.11.2022 у справі №914/86/22 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ТОВ «Меридіан А» залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

При прийнятті вказаної ухвали суд першої інстанції виходив з того, станом на 15.11.2022 позивачі не виконали вимог ухвали суду від 16.06.2022 щодо перекладу документів, які необхідно надіслати відповідачу 2, що унеможливило дотримання процедури вручення судових документів у визначені законодавством строки. При цьому, суд вказав, що позивачам було відомо про наслідки невиконання вимог ухвали від 16.06.2022.

ОСОБА_1 (позивач2) не погодився з вказаною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що на міжнародному рівні питання вручення документів за кордоном регулюють міжнародні договори, сторонами яких є Польща та Україна, зокрема, Конвенція з питань цивільного процесу 1954року, Конвенція про вручення закордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965року та Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 24.05.1993, водночас, зі змісту ухвали суду першої інстанції, в яких міститься посилання і на Конвенцію і на Договір, незрозуміло, який міжнародний договір був застосований. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 29.04.2022 у справі №905/830/21, скаржник вказує, що Конвенція не регулює порядок відправки копій процесуальних документів учасниками процесу, вона поширюється лише на вручення документів, яке здійснює суд, і на учасника процесу не може бути покладено обов`язок відправки судових документів, вручення яких є функцією суду. Посилаючись на п.2.3 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів і визнання та виконання судових рішень, апелянт вказує, що саме суд мав залучити перекладача для здійснення перекладу доручення. Крім того, посилаючись на повідомлення про намір PKO Bank Polski скористатись правом на викуп акцій від 11.01.2018, яке складане української мовою, апелянт стверджує, що відповідач2 володіє українською мовою, тому позивач надіслав йому примірник позовної заяви, яка складена українською.

АТ «Кредобанк» (відповідач1) у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач1 вказує, що обов`язок позивачів зробити нотаріально засвідчений переклад позовної заяви і інших документів був встановлений ухвалою від 16.06.2022, яка вже переглядалась в апеляційному порядку і ризиком невиконання вимог цієї ухвали було залишення без розгляду позову. У зв`язку з чим відповідач1 зазначає, що скаржник фактично повторно оскаржує вже перевірену в апеляційному порядку ухвалу від 16.06.2022. Вказує також, що у випадку нездійснення перекладу документів на польську мову та направлення їх поштою, відповідач2 міг би відмовитись від їх отримання і суд не зміг би розглянути справу, а змушений би повторно направляти ці документи через Міністерство юстиції України. Стверджує про безпідставність і надуманість доводів апелянта щодо знання відповідачем2 української мови, так як повідомлення від 11.08.2021 складене українською мовою, оскільки до складу Наглядової Ради АТ «Кредобанк» входять як представники акціонера PKO Bank Polski- громадяни Польщі, так і незалежні члени-громадяни України.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 у справі № 914/86/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою від 25.01.2023 призначено розгляд апеляційної скарги на 14.02.2023.

14.02.2023 від скаржника надійшла заява про надання відповідей Господарського суду Львівської області та Західного апеляційного господарського на запити адвоката позивачів щодо надання відомостей, в якому порядку суди направляли відповідачу2 процесуальні документи.

У судовому засіданні 14.02.2023 представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги та надала усні пояснення, зазначивши, зокрема, що апеляційний суд направляв копії своїх ухвал та постанову відповідачу2 засобами електронного зв`язку.

Представник відповідача1 заперечив щодо доводів апеляційної скарги та зазначив про безпідставність посилань апелянта на те, що під час перегляду ухвали від 16.06.2022 апеляційний суд сам направляв свої процесуальні документи на електронну адресу відповідача2, так як у даному випадку мають значення обставини належного повідомлення сторони-іноземної юридичної особи про сам факт відкриття провадження до такого відповідача та про зміст відповідного спору, оскільки від такого повідомлення залежить втілення верховенства права і законності всього наступного судового розгляду і вирішення спору.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити , а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з огляду на наступне.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є ухвала суду першої інстанції від 15.11.2022 про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з неподанням позивачем у визначений судом строк до 01.07.2022 нотаріально засвідчених копій перекладу на офіційну мову Республіки Польща у трьох примірниках позовної заяви, ухвали про відкриття провадження у справі від 31.01.2022, ухвали від 16.06.2022 і доданого до неї судового доручення у вигляді прохання про вручення документів у цивільній справі та формуляр підтвердження про їх вручення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з вимогами статті 46 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених цією статтею.

Надаючи висновок щодо правильного застосування вказаної норми процесуального права, Верховний Суд неодноразово вказував, що залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору.

У цьому випадку йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог (постанови Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/802/20, від 12.09.2019 у справі №910/498/18, від 23.06.2021 у справі №917/531/19).

Як вбачається з позовної заяви, позивачі звернулися з позовом до АТ «Кредобанк» та Bank Polski S.A., відтак - відповідач 2 є нерезидентом (місцезнаходження PKO Bank Polski S.A., Pulavska street 15, Warshawa Polska, 02-515), а інформація про наявність на території України офіційно зареєстрованого представництва відповідача 2 станом на момент відкриття провадження у даній справі у суду відсутня.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст. 367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Як зазначено вище, з метою належного повідомлення відповідача 2 - PKO Bank Polski S.A., Warshawa Polska про розгляд справи суд ухвалою від 16.06.2022 суд зобов`язав позивачів до 01.07.2022 надати до суду нотаріально засвідчений переклад на польську мову у трьох примірниках позовної заяви з додатками, ухвали суду від 31.01.2022 та даної ухвали суду, доданого до неї судового доручення у вигляді прохання про вручення документів у цивільній справі та підтвердження про їх вручення, зупинив провадження у справі та попередив позивачів про те, що у разі ненадання суду без поважних причин у визначений строк документів, вказаних у п.3 ухвали, позов відповідно до п.4 ч.1 ст.226 ГПК України буде залишений без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою від 16.06.2022, Федевич М.Є. оскаржив її в апеляційному порядку і за результатом перегляду його апеляційної скарги постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 така ухвала залишена без змін.

Так, при прийнятті зазначених рішень суди керувались наступним:

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном та повідомлення у належній формі іноземних учасників судового процесу про час і місце розгляду справи регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (надалі - Конвенція), яка є чинною в Україні згідно з Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» від 19.10.2000, із заявами та застереженнями.

Україна та Республіка Польща приєднались до зазначеної Конвенції.

Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном (ст. 1 Конвенції).

Відповідно до ст. 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно зі своїм правом.

У відповідності до ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Згідно з пунктом "а" частини першої статті 5 Конвенції центральний орган запитуваної держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території.

Пунктом 1.4 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2008 № 1092/5/54, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 за №573/15264 (надалі - Інструкція), визначено, що обсяг правової допомоги, порядок зносин, вимоги щодо форми і змісту доручення, а також особливості виконання доручення визначаються положеннями міжнародного договору України, який діє у відносинах між Україною та відповідною іноземною державою. Посилання на такий міжнародний договір у дорученні є обов`язковим. Відповідно до ст.7 Конвенції про вручення формуляр обов`язково складається французькою чи англійською мовою запитуваної держави, а в разі заповнення українською мовою обов`язково супроводжується перекладом на одну із зазначених мов (п.6.3 інструкції).

Між Україною і Республікою Польща 24.05.1993 підписано Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, який ратифікований постановою Верховної ради України від 04.02.1994 р. (надалі - Договір). У статті 2 Договору встановлено, що суди і органи прокуратури Договірних Сторін, що далі іменуються "установи юстиції", надають взаємну правову допомогу у цивільних та кримінальних справах.

Відповідно до ст. 3 Договору у справах, що охоплюються цим договором, установи юстиції, зносяться між собою за посередництвом центральних органів, якщо інше не передбачено цим договором.

Центральними органами визначено: з боку України Міністерство юстиції та Генеральну Прокуратуру, а з боку Республіки Польщі - Міністерство юстиції. Центральні органи можуть домовитися, що установи юстиції договірних сторін зносяться між собою безпосередньо.

Згідно зі ст. 4 Договору договірні сторони надають взаємну правову допомогу щодо підготовки, пересилки та вручення документів, виконання обшуку, вилучення та видачі речових доказів, проведення експертизи, огляду, допиту сторін, свідків, експертів, підозрюваних, обвинувачених і підсудних, а також виконання інших процесуальних дій.

При цьому, у відповідності до ст. 5 Договору, у справах, що охоплюються цим договором, клопотання складаються державною мовою запитуючої сторони і до них додаються переклади на державну мову запитуваної сторони або англійську чи російську. Якщо стосовно положень цього договору вимагається додати до документів, що пересилаються, їх переклад на мову іншої договірної сторони, ті переклади мають бути здійснені офіційним перекладачем, підпис якого має бути офіційно посвідчений, або присяжним перекладачем однієї з договірних сторін.

У відповідності до п. 2.3 Інструкції, переклад здійснюється фахівцем, запрошеним до відповідного суду України, або засвідчується уповноваженим перекладачем, або нотаріально.

Вказаним Договором, зокрема ст.6, передбачено, що клопотання про надання правової допомоги складається у письмовій формі і повинно містити: 1) найменування запитуючої установи; 2) найменування запитуваної установи; 3) назву справи, з якої запитується правова допомога; 4) імена і прізвища сторін, підозрюваних, обвинувачених, підсудних або засуджених, потерпілих, місце їх постійного або тимчасового проживання, громадянство, заняття, а в кримінальних справах, в міру можливості, також місце і дату народження, імена їх батьків, а щодо юридичних осіб - їх назву і місцезнаходження; 5) імена, прізвища і адреси представників осіб, які вказані в пункті 4; 6) зміст клопотання і необхідну для його виконання інформацію, зокрема, імена, прізвища і адреси свідків, якщо вони відомі; 7) в кримінальних справах - додатково опис фактичних обставин і юридичну кваліфікацію скоєного злочину.

Клопотання про надання правової допомоги повинно бути засвідчене підписом та гербовою печаткою запитуючої установи. Договірні Сторони можуть застосовувати двомовні бланки для клопотань про надання правової допомоги.

Угодою між Міністерством юстиції України та Міністерством юстиції Республіки Польща про застосування двомовних бланків клопотань про надання правової допомоги від 10.01.2011 встановлено єдину форму клопотання при оформленні судових доручень про вручення документів та про проведення процесуальних дій у цивільних справах на підставі Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах. Статтею 1 вказаної угоди передбачено, що при оформленні клопотань про надання правової допомоги у цивільних справах суди України і суди Республіки Польща застосовують двомовні бланки.

Відповідно до ст. 9, 10 Договору запитувана установа здійснює вручення документів відповідно до правил, які діють в її державі, якщо документи, які вручаються, складені державною мовою запитуваної Сторони або якщо додано завірені переклади на мову запитуваної Сторони. В інших випадках вручення документів адресатові здійснюється за його добровільною згодою. Підтвердження вручення документів оформлюється відповідно до правил запитуваної Договірної Сторони. У підтвердженні зазначається час, місце і спосіб вручення. Якщо лист оформлено у двох примірниках, підтвердження отримання може також міститися в одному з цих примірників.

Статтею 15 Конвенції визначено, що якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією;

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців;

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

З відомостей, що містяться на офіційному сайті Гаазької конвенції з міжнародного права (http://www.hcch.net/en/states/authorities/details3/ &aid=268) слідує, що Республіка Польща вирішила приєднатися до Конвенції, заявивши, що вона виступає проти способів служби, зазначених у статтях 8 і 10, на її території (http://www.hcch.net/en/instruments/conventions/ status-table/notification).

Відтак, суди відхилили посилання Федевича М.Є. на постанову Верховного Суду у справах №905/830/21 від 29.04.2022, оскільки у цій постанові мова йшла про Королівство Нідерланди, яке у застереженні не заперечувало проти вручення документів через поштові канали безпосередньо адресату на їхній території.

З урахуванням наведеного суди дійшли висновку, що з метою належного повідомлення відповідача 2 - PKO Bank Polski S.A., Warshawa Polska про дату, час та місце судового засідання по справі №914/86/22 необхідним є звернення до компетентного органу Республіки Польща із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів, у зв`язку з чим зобов`язано позивачів подати суду нотаріально засвідчені переклади на польську мову у трьох примірниках документів, перелічених в ухвалі Господарського суду Львівської області від 16.06.2022. У разі недотримання зазначеної вище процедури, у суду не буде достатніх підстав вважати відповідача 2 належним чином повідомленим про даний спір, а також час і місце його розгляду.

Аналогічні висновки щодо необхідності повідомити відповідача-нерезидента, юридичної особи, яка знаходиться у Республіці Польща, шляхом зобов`язання позивача здійснити нотаріальний переклад відповідних процесуальних документів викладений в ухвалах Верховного Суду від 17.08.2021 у справі №910/14152/19, від 15.12.2020 у справі №910/17319/19.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги щодо неправомірного покладення на позивачів обов`язку перекладу судових документів так як таким доводам вже надавалась оцінка під час прийняття апеляційним судом постанови від 03.10.2022, яка набрала законної сили.

Фактично доводи апеляційної скарги спрямовані на повторний перегляд апеляційним судом ухвали від 16.06.2022, яка вже була переглянута апеляційним судом і залишена в силі.

Щодо наведеного колегія суддів зазначає, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII).

Отже, з огляду на те, що внаслідок невиконання позивачами вимог ухвали суду, що унеможливило дотримання судом процедури вручення судових документів у визначені законодавством строки, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про залишення позову без розгляду.

Подана позивачами (серед яких є і юридична особа) заява про відсутність коштів на переклад процесуальних документів від 09.11.2022 (том 2,а.с. 239) не може бути належним доказом неможливості виконання вимог ухвали від 16.06.2022, оскільки будь -яких доказів (виписок з банківських рахунків, довідок чи актів про стан платоспроможності позивачів) до вказаної заяви позивачами не додано. Інших належних доказів, які б підтверджували існування обставин, які перешкоджали позивачам виконати вимоги ухвали від 16.06.2022 у встановлений судом строк позивачі не подали.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 р., заява №45783/05).

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 15.11.2022 у справі №914/86/22 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 28.11.2022 (вх. суду від 02.12.2022 №01-05/2961/22) - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.11.2022 у справі №914/86/22 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

4.Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено 20.02.2023

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець