УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

03.03.2023Справа №910/3203/23

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" про забезпечення позову; особи, які можуть одержати статус учасника справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (відповідач-1), ОСОБА_1 (відповіда-2),

ВСТАНОВИВ:

01.03.2023 Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

У вказаній заяві Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Меркурій" та ОСОБА_1 нерухоме майно, перелік якого викладено в прохальній частині заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" про забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про необхідність її часткового задоволення з огляду на наступне.

Приписами ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У заяві Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Меркурій" не було виконано свого зобов`язання із повернення кредитних коштів, наданих йому Банком згідно Договору кредитної лінії №КЛ/0100/26/06 від 11.12.2006, та за виконання якого поручився ОСОБА_1 за Договором поруки від 30.06.2017, у зв`язку з чим Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" має намір подати до Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 1 039 861,26 доларів США.

02.03.2023 через відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" надійшло клопотання про доповнення заяви про забезпечення позову, в якій заявник вказує, що має намір заявити позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії №КЛ/0100/26/06 від 11.12.2006 у розмірі 1 039 861,26 доларів США, а також про стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів у розмірі 428 635 188,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 000,00 грн.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

В обґрунтування своєї заяви Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" зазначає, що після звернення стягнення на заставне майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" шляхом набуття його у власність заявника у порядку статті 37 Закону України "Про іпотеку" солідарний борг Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" та ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №КЛ/0100/26/06 від 11.12.2006 станом на 01.03.2023 становить 1 039 861,26 доларів США. В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркурій" та ОСОБА_1 ігнорують вимоги заявника щодо погашення такого боргу, а у Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" наявний з 01.10.2022 непогашений податковий борг, в той час як у березні 2023 року у останнього виникне зобов`язання по сплаті до бюджету суми податку на додану вартість у розмірі 19 114 580,00 грн. в силу приписів підпункту "а" пункту 185.4, підпункту 14.1.191 Податкового кодексу України.

При цьому, Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркурій" та ОСОБА_1 уникають контакту з позивачем, не виконують взяті на себе грошові зобов`язання, у власності відповідача відсутнє нерухоме майно, за рахунок якого в подальшому можливе виконання рішення суду, в той час як заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" перед Державним бюджетом України у березні 2023 року складатиме понад 20 млн. грн.

Заявник також вказує, що ОСОБА_1 , який є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій", у розмові із представниками Банку дав зрозуміти, що наявне у Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" та ОСОБА_1 майно він швидко та без зайвих витрат перепише (реалізує) на іншу афілійовану особу.

Суд з прикрістю констатує, що в Україні є досить поширеною практика, коли з метою невиконання зобов`язань юридичною особою (в тому числі, судових рішень), керівництво/власники такої юридичної особи виводять з підприємства всі активи та залишають його, при цьому не здійснюючи жодних дій для припинення юридичної особи у передбаченому законодавством порядку та внесення відповідного запису у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В свою чергу, судом враховано, що між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меркурій" склались кредитні правовідносини, які були забезпечені порукою ОСОБА_1 та переданим Товариством з обмеженою відповідальністю "Меркурій" в іпотеку нерухомим майном. Тобто, сторонами було погоджено надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Меркурій" кредитних коштів, повернення яких, у разі неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, забезпечуватиметься належним Товариству з обмеженою відповідальністю "Меркурій" нерухомим майном.

Як стверджує Банк, після звернення стягнення на предмет іпотеки виникла ситуація коли вартості об`єкта іпотеки не вистачило для погашення боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій", а відтак частина кошів, які підлягають сплаті на користь Банку за Договором кредитної лінії №КЛ/0100/26/06 від 11.12.2006, залишилась незабезпеченою, хоча домовленість сторін передбачала забезпечення всієї суми коштів, які підлягають сплаті Банку за кредитним договором.

З огляду на наведене з метою забезпечення виконання грошового зобов`язання (у разі підтвердження його наявності за наслідками розгляду спору по суті) за Договором кредитної лінії №КЛ/0100/26/06 від 11.12.2006, а відтак і виконання рішення суду (у разі задоволення позову) про стягнення заборгованості суд вбачає за необхідне накласти арешт на належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Меркурій" нерухоме майно, який за своєю суттю є забороною на відчуження нерухомого майна, тотожною встановленим іпотекою обмеженням.

Щодо вимоги заявника про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , то суд відзначає, що фізичні особи як правило не зберігають значні суми коштів на рахунках у фінансових установах та, як правило, наявні на банківському рахунку кошти використовуються фізичними особами для оплати поточних споживчих витрат для забезпечення своєї життєдіяльності (купівлі продуктів харчування, оплати комунальних та інших послуг тощо). Отже, є досить малоймовірним, що накладення арешту на кошти ОСОБА_1 у разі задоволення позову сприятиме виконанню рішення суду про стягнення заборгованості, розмір якої складає мільйони гривень, однак такий арешт коштів може зумовити неможливість фізичної особи забезпечувати свою життєдіяльність не лише після прийняття відповідного рішення, а й під час розгляду спору.

Таким чином, в даному випадку суд вважає, що адекватним заходом забезпечення виконання фізичною особою рішення суду (у разі задоволення позову) буде саме накладення арешту на нерухоме майно такої фізичної особи.

Попри наведене, судом враховано, що ОСОБА_1 поручився лише за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Меркурій" зобов`язань за Договором кредитної лінії №КЛ/0100/26/06 від 11.12.2006, розмір яких, за твердженнями заявника, станом на 01.03.2023 становить 1 039 861,26 доларів США, а відтак у разі задоволення позову рішення суду в цій частині може бути виконане за рахунок частини торгово-офісного центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6 882, кв.м. Щодо інших позовних вимог, які має намір пред`явити Банк, то Договором поруки від 30.06.2017 не передбачено поруку ОСОБА_1 за такими вимогами, а відтак жодної необхідності накладення арешту на належні ОСОБА_1 земельні ділянки немає, в той час як такий арешт не буде відповідати критеріям співмірності та адекватності.

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження.

При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

Отже накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачам, не позбавить їх конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідачів реалізувати вказане майно третім особам.

Подібні за своїм змістом висновки щодо застосування, зокрема, статті 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 915/373/20 та від 03.12.2021 у справі № 910/4777/21, а також від 08.10.2020 у справі № 465/4985/18 і від 15.06.2021 у справі № 757/48375/20 (щодо аналогічних за змістом положень Цивільного процесуального кодексу України).

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі №908/2382/21 зазначає, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржники матимуть безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у них грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржників.

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв`язку між зазначеними заходами забезпечення позову (накладення арешту на нерухоме майно) і предметом спору, співмірність заходів із заявленими позивачем вимогами. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Вжиття заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушень прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі його задоволення - забезпечить можливість його реального виконання, у зв`язку з чим суд вбачає за необхідне вжити заходів до забезпечення позову.

Таким чином, суд визнає заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Меркурій" та ОСОБА_1 нерухоме майно обґрунтованою, проте вбачає за необхідне частково задовольнити її, відмовивши в накладені арешту на належні ОСОБА_1 земельні ділянки з підстав викладених вище.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 136, 137, 138, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Накласти арешт на нерухоме майно, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська), буд. 55; ідентифікаційний код 32070901), а саме:

- приміщення частина групи приміщень №12 підвалу (приміщення з №1 по №34; з №50 по №55); частина групи приміщень №13 підвалу (приміщення №44); частина МСК та частина тех. приміщень підвалу; та частина МСК 1-го поверху загальною площею 797,8 кв.м. (літ. А), об`єкт житлової нерухомості, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000;

- приміщення частина групи приміщень №12 (прим. з №35 по №19) част. МСК та част. тех. приміщень підвалу; част. гр. прим. №4 (прим. З №3 по №16) част. МСК 1-го поверху; гр. прим. №7 (прим. з №1 по №14) част. МСК 2-го поверху п.; гр. прим. №9 (прим. з №1 по №20) част. МСК 4-го п., загальною площею 1 094,6 кв.м., об`єкт житлової нерухомості, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000;

- приміщення нежилі приміщення групи приміщень №5 (приміщення з №1 по №29); частина МСК 1-го, 2-го, 3-го поверхів; група приміщень №8 (приміщення з №1 по №11); частина МСК 4-го поверху загальною площею 1 397,6 кв.м. (літ. А), розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000.

3. Накласти арешт на частину торгово-офісного центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6 882,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00, належне на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

4. В іншій частині в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" про забезпечення позову відмовити.

5. Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили, тобто до 03.03.2026.

6. Стягувач за п. 2 та п. 3 резолютивної частини даної ухвали: Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7; ідентифікаційний код 13857564).

7. Боржник за п. 2 резолютивної частини даної ухвали: Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська), буд. 55; ідентифікаційний код 32070901).

8. Боржник за п. 3 резолютивної частини даної ухвали: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскарження протягом десяти днів шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Роман Володимирович Бойко