ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. ОдесаСправа № 915/427/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Кратковський Р.О.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від „18 жовтня 2022 про повернення позовної заяви

у справі № 915/427/22

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шевченка Миколи Олександровича,

про: стягнення грошових коштів у загальній сумі 15197 грн. 49 коп.,

головуючий суддя Давченко Т.М.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Миколаївської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулося до Господарського суду Миколаївській області з позовом до Фізичної особи-підприємця Шевченка Миколи Олександровича про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 15197 грн. 49 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за укладеними з позивачем договорами підряду від 02.09.2021 № 02/09/21, від 23.09.2021 № 23/09/2021/1 та від 23.11.2021 № 23/11/2021/2, а саме, зобов`язань щодо своєчасного виконання підрядних робіт, внаслідок чого за періоди прострочень позивачем нараховано пеню у порядку п. 12.3 договорів.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.10.2022 у справі №915/427/22 позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що стягнення штрафних санкцій за кожним з указаних вище договорів є окремим предметом спору; при вирішенні кожного з цих спорів підлягатимуть дослідженню різні не пов`язані між собою докази та розрахунки заборгованостей. Спільний розгляд вимог, які випливають з різних підстав і підтверджуються різними, не пов`язаними між собою доказами, утруднить вирішення спору та потребуватиме значного часу для дослідження доказів. Крім того, розгляд кожного з указаних вище предметів спору має бути окремо оплачений судовим збором у розмірі, визначеному законодавством.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст.. 173 ГПК України.

Зокрема, апелянт зазначає, що в даному випадку позовні вимоги заявлено одним й тим самим позивачем Головним управлінням, до одного й того ж самого відповідача Шевченка Миколи Олександровича з підстав невиконання останнім договорів підряду. Підстави невиконання договорів є аналогічними: своєчасне невиконання підрядних робіт.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від „18 жовтня 2022 про повернення позовної заяви у справі № 915/427/22; призначено розгляд апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на 02 лютого 2023 року о 14:00 год.

30.01.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Шевченка Миколи Олександровича надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2022 повідомлено учасників справи про те, що розгляд апеляційної скарги у справі №915/427/22 відбудеться 23 лютого 2023 року о 14:30 год.

В судове засідання 23.02.2023 представники сторін не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, строк розгляду апеляційної скарги закінчився, а затягування строку розгляду скарги в даному випадку може призвести до порушення прав особи, яка з`явилася до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 173 ГПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За змістом частини 1 статті 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними), не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині 1 статті 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах 4, 5 вказаної статті.

Саме встановлення господарським судом наведених вище обставин які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на пункт 2 частини 5 статті 174 ГПК України.

Аналіз пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України у системному зв`язку з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини 6 статті 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

Отже, приписи частини 6 статті 173 ГПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте вчинення відповідної процесуальної дії є дискредитацією господарського суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.

Проте у будь-якому випадку коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах 4, 5 статті 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом позову є вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 15197 грн. 49 коп. - пені, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем договорів підряду від 02.09.2021 № 02/09/21, від 23.09.2021 № 23/09/2021/1 та від 23.11.2021 № 23/11/2021/2, а саме, зобов`язань щодо своєчасного виконання підрядних робіт, внаслідок чого за періоди прострочень позивачем нараховано пеню у порядку п. 12.3 договорів.

На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви, окрім копії договорів зі змінами до них, додано розрахунки заборгованості по кожному договору, копію договірної ціни по кожному договору, календарний графік виконання робіт по кожному договору, копію локального кошторису на будівельні роботи, копію Акта приймання-виконання будівельних робіт по кожному договору, копію листів-претензії по кожному договору.

Із встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли на підставі договорів підряду, які за своєю правовою природою є однотипними та містять ідентичний предмет регулювання, неналежне виконання відповідачем обов`язків за цими договорами є спільною підставою для звернення з позовом у цій справі. Крім того, заявлені позивачем вимоги пов`язані між собою поданими доказами.

Позовні вимоги Головного управління виникли з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної ухвали, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що підставами виникнення спірних правовідносин сторін у даній справі є стягнення штрафних санкцій за кожним з указаних вище договорів є окремим предметом спору; при вирішенні кожного з цих спорів підлягатимуть дослідженню різні не пов`язані між собою докази та розрахунки заборгованостей. Спільний розгляд вимог, які випливають з різних підстав і підтверджуються різними, не пов`язаними між собою доказами, утруднить вирішення спору та потребуватиме значного часу для дослідження доказів.

Однак, наведені висновки суду попередньої інстанції колегія суддів вважає передчасними, оскільки необхідність об`єднання в позовній заяві декількох позовних вимог, обґрунтовано позивачем пов`язаністю поданих до позовної заяви доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги і, на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому, на стадії відкриття провадження у справі, суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору (такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 918/1/18, від 10.05.2019 у справі № 905/2043/18, від 13.09.2019 у справі № 905/909/19).

Узагальнюючи вищезазначене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, не врахував правил об`єднання/роз`єднання позовних вимог, передбачених частинами першою, шостою статті 173 ГПК України, а тому дійшов помилкового висновку й щодо наслідків, передбачених приписами пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, отримали підтвердження під час апеляційного провадження, спростовують висновки суду попередньої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.

З урахуванням викладеного оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 18.10.2022 року у справі № 915/427/22 про повернення позовної заяви - скасувати.

3. Направити справу на розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

« 27» лютого 2023р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Я.Ф. Савицький