ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"28" лютого 2023 р. м. Житомир Справа № 906/295/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

перевіривши матеріали позовної заяви

Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деноіл"

про визнання недійсними частин договорів та стягнення 1980,96 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Волинський обласний територіального центру комплектування та соціальної підтримки звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деноіл" про визнання недійсними пунктів 1.6 договорів №116 від 04.05.2022р., №282 від 15.08.2022р., №335 від 27.09.2022р. та стягнення 1980,96 грн.

Вивчивши зміст позовної заяви та розглянувши додані до неї документи, господарський суд прийшов до висновку про залишення позовної заяви без руху з огляду на наступне.

Пунктом 2 ч.1 ст.164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру - про визнання недійсним пункту 1.6 договорів №116 від 04.05.2022р., №282 від 15.08.2022р., №335 від 27.09.2022р. та одну вимогу майнового характеру - про стягнення з відповідача 1980,96 грн.

За вказаних обставин, розмір судового збору, що підлягає сплаті за звернення до суду з даним позовом становить 10736,00 грн.

Однак, матеріали позовної заяви не містять доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Натомість, позивачем подано заяву про розстрочення сплати судового збору на підставі ст.8 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку із тимчасовою відсутністю асигнувань для сплати судового збору.

Обґрунтовуючи клопотання, позивач зазначає, що Волинський обласний територіального центру комплектування та соціальної підтримки фінансується за рахунок Державного бюджету і позивач не являється розпорядником коштів.

Дослідивши заяву позивача про розстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

У ст. 8 Закону України "Про судовий збір" визначені умови щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Так ч.1. ст.8 Закону України "Про судовий збір", визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

Правовий аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору.

Доказів щодо наявності підстав, визначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір" для розстрочення сплати судового збору позивач при зверненні до суду не подав.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи положення ст. 129 Конституції України, а також положення Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі, й у питанні розстрочення сплати судового збору.

З огляду на вище викладене, за відсутності визначених законом умов для розстрочення сплати судового збору з огляду на майновий стан сторони, суд відмовляє у задоволенні заявленого позивачем клопотання.

Разом з тим, суд наголошує, що позивач, в разі належного обгрунтування підстав звернення та подачі до суду відповідних доказів, не позбавлений права на повторне звернення з клопотанням про розстрочку чи відстрочку сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" встановив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами в зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на викладене позивач при звернені до суду в порушення норм ст.164 ГПК України не подав доказів сплати судового збору.

Згідно п.2 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

В порушення наведених вище приписів, у вступній частині позовної заяви не вказано код ЄДРПОУ відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України, правом звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів наділені юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Під час перевірки даних щодо позивача судом встановлено, що інформація відносно юридичної особи за кодом 08013516 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1 ст.172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (п.2 Правил).

Згідно пунктів 59, 61 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення.

У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Виходячи з наведеного, належним доказом направлення копії позовної заяви з додатками учасникам справи, окрім оригіналу розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), є опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, видані відправникові поштового відправлення.

Позивачем в порушення приписів п. 1 ч. 1 ст. 164 та ч.1 ст.172 ГПК України не надано суду опис вкладення в лист на підтвердження надіслання позовної заяви на адресу ТОВ "Деноіл", що позбавляє суд можливості перевірити надіслання відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу з метою усунення недоліків позовної заяви необхідно подати до суду заяву про усунення недоліків, до якої додати: докази в підтвердження статусу юридичної особи у Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки; докази сплати судового збору в сумі 10736,00 грн; примірник позовної заяви, в якому зазначити відомості про код ЄДРПОУ відповідача; опис вкладення з поіменним переліком документів направлених відповідачеві.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Волинському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

3. Роз`яснити Волинському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки , що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається позивачу згідно з ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрук.

1 - до справи

2 - позивачу (рек. з повід., ел.пошта: )