ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" лютого 2023 р. Справа №918/642/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали заяви ТОВ "Спец Комплект Постач" про розподіл судових витрат від 01 листопада 2022 року та заяву про розподіл судових витрат яка подана 16 лютого 2023 року

у справі за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Служба автомобільних доріг у Рівненській області

про: стягнення коштів у сумі 7 900 504,80 грн,

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк"

про: визнання актів недійсними

секретар судового засідання: С.Коваль;

представники:

від ТОВ "Хімія Парк": Я.Нагірняк;

від ТОВ "Спец Комплект Постач": О.Стригунов;

від третьої особи: О.Цимбалюк;

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" про стягнення коштів за договором субпідряду в сумі 7 900 504,80 грн.

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" звернулося до Господарського суду Рівненської області із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк" про визнання актів недійсними.

Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року прийнято зустрічну позову заяву для спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року призначено у справі №918/642/21 комплексну (будівельно-технічну експертизу, експертизу стану доріг і дорожніх умов, експертизу документів бухгалтерського обліку) судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі №918/642/21 зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2022 року поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 27 жовтня 2022 року.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2022 року первісний позов залишено без розгляду, закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 10 листопада 2022 року.

02 листопада 2022 року ТОВ "Спец Комплект Постач" звернулось до суду з заявою про розподіл судових витрат за первісним позовом.

Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року провадження у справі зупинено до перегляду ухвали суду від 27 жовтня 2022 року у справі в порядку апеляційного чи касаційного провадження та повернення матеріалів справи №918/642/21.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 грудня 2022 року ухвалу Господарського суду Рівненської області від 27 жовтня 2022 року скасовано, справу №918/642/21 направлено до Господарського суду Рівненської області для продовження розгляду.

20 січня 2023 року, у зв`язку із завершенням апеляційного провадження, до суду першої інстанції повернулись матеріали справи №918/642/21.

Ухвалою суду від 26 січня 2023 року поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 02 лютого 2023 року.

24 січня 2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк" надійшла заява про залишення первісного позову без розгляду.

Ухвалою суду від 02 лютого 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк" про залишення позову без розгляду задоволено, первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" про стягнення коштів у сумі 7 900 504,80 грн залишено без розгляду.

16 лютого 2023 року ТОВ "Спец Комплект Постач" подано заяву про розподіл судових витрат у зв`язку з тим, що 02 лютого 2023 року первісний позов залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначено на 23 лютого 2023 року.

Розглянувши заяви ТОВ "Спец Комплект Постач" про розподіл судових витрат від 01 листопада 2022 року та заяву про розподіл судових витрат яка подана 16 лютого 2023 року суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

За змістом статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 ГПК України.

Відповідно до статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Учасники справи на підставі пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

З огляду на наведені процесуальні норми сторона має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.

У своєму відзиві на первісний позов відповідачем не вказано вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла або очікує понести в зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Крім цього, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення по справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Водночас, положеннями частини восьмої статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з положеннями частини 6 статті 130 ГПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

В якості доказів понесення судових витрат заявником надано суду договір про надання правової допомоги від 09 вересня 2021 року, додаткову угоду №1 від 09 вересня 2021 року, договір про надання правової допомоги від 22 січня 2022 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 01 листопада 2022 року та рахунок на оплату.

Актом приймання-передачі наданих послуг від 01 листопада 2022 року сторонами погоджено вартість послуг в розмірі 100 050,00 грн.

Суд зазначає, що подана 02 листопада 2022 року ТОВ "Спец Комплект Постач" заява про розподіл судових витрат за первісним позовом не підлягає до задоволення, оскільки вказана заява була подана у порядку статті 130 ГПК України у зв`язку з тим, що ухвалою суду від 27 жовтня 2022 року залишено первісний позов без розгляду.

Водночас, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 грудня 2022 року вказану ухвалу Господарського суду Рівненської області від 27 жовтня 2022 року скасовано.

Відтак у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат за заявою від 01 листопада 2022 року.

Щодо поданої 16 лютого 2023 року заяви про розподіл судових витрат суд зауважує наступне.

У статті 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Відповідно до частин 5, 6 статті 130 ГПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, відповідно до приписів частини 5 статті 130 ГПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, зокрема статей 129 - 130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 ГПК України.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його надалі без розгляду.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Суд враховує, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу необхідно довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача, тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 по справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 по справі № 922/592/17, від 24.03.2021 по справі № 922/2157/20, від 09.04.2021 по справі № 924/804/20).

Всупереч зазначеному подана заява про розподіл судових витрат не містить жодних обґрунтувань необґрунтованості дій позивача та як наслідок підстав для задоволення такої заяви.

Суд також зауважує, що саме лише посилання на подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду не може вважатися доказом необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до норм статті 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність. Поняття принципу диспозитивності розкрито у положеннях статті 14 ГПК України, відповідно до яких, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Правилами частини 1 статті 226 ГПК України передбачено право позивача до початку розгляду справи по суті подати заяву про залишення позову без розгляду. Водночас таке право позивача на подачу заяви про залишення позову без розгляду не обумовлено іншими вимогами окрім умови про дотримання процесуального строку, у який така дія може бути вчинена: до початку розгляду справи по суті.

А проте, як вже було зазначено вище, подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду саме по собі не може свідчити про необґрунтованість дій позивача.

Відповідачу необхідно було довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали. Натомість заява відповідача про стягнення судових витрат не містить обґрунтувань того, що позивач діяв недобросовісно пред`явивши позов та яким саме чином дії позивача є необґрунтованими.

Правилами статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Таке ж правило міститься у частині 1 статті 74 ГПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч наведеним процесуальним правилам заявник не навів суду жодних обґрунтувань, які однак є обов`язковими за таких умов.

За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності, принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та принцип змагальності сторін, суд зауважує, що обов`язок обґрунтування недобросовісності дій сторони (у даному випадку дій позивача) покладено на іншу сторону (відповідача), а не на суд.

А отже, оскільки суд встановив, що заява Товариства з додатковою відповідальністю "Спец Комплект Постач" про розподіл судових витрат, яка подана 16 лютого 2023 року не відповідає вимогам положень статей 129 - 130 ГПК України, та не містить обґрунтувань недобросовісності дій позивача, суд робить висновок, що в задоволенні заяви відповідача про стягнення судових витрат необхідно відмовити.

Керуючись статтями 126, 129, 130, 234-234, ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" про розподіл судових витрат від 01 листопада 2022 року відмовити.

2. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" про розподіл судових витрат від 16 лютого 2023 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Андрій Качур