ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/2668/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Містіндустрія" (, адреса: 03045, м.Київ, пров. Віто-Литовський, 14)
до Приватного підприємства "Мейдан" (, адреса: 61145, м. Харків, вул. Новгородська, 3 А)
про стягнення 247 127,04грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 187 310,00грн, 3% річних в розмірі 6 392,34грн, збитки від інфляції в розмірі 53 424,69грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконання відповідачем умов договору № 20/10-21ВР від 20.10.2021 в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений товар з посиланням на ст.ст.11, 518, 622, 625, 626, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.175, 179, 193, 218, 220 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 02.01.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Містіндустрія" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позов не надав. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.01.2023 направлена судом на адресу відповідача, яка збігається із адресою, зазначеною позивачем у позові та з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як місцезнаходження відповідача.

Проте, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.01.2023, яка направлялась на адресу відповідача, повернута на поштову адресу суду з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою.

За приписами ч.3 ст.120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну адреси ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Суд зазначає, що сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала Господарського суду Харківської області від 02.01.2023, якою було відкрито провадження у даній справі та запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позов була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отримавши позовну заяву відповідач не був позбавлений можливості дізнатися в Господарському суді Харківської області про подальший перебіг питання щодо зазначеного позову та своєчасно ознайомитись з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, судом всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Проте, станом на день розгляду справи по суті від відповідача будь-яких заяв чи пояснень по суті спору не надходило.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

20.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Містіндустрія" (позивач) та Приватним підприємством "Мейдан" (відповідач) укладено договір № 20/10-21ВР (далі договір), відповідно до умов якого у порядку та на умовах, визначених цим договором позивач зобов`язався виготовити та передати у визначений цим договором строк у власність відповідача товар, а саме збірні залізобетонні вироби, а відповідач прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

Асортимент товару, його кількість, ціна та інші умови зазначаються в специфікації (специфікаціях), яка (які) є невід`ємним додатком до цього договору. Форма передачі товару - самовивіз (п.1.2 договору).

Ціна за одиницю товару та загальна вартість виготовлення погоджується в Специфікації (Специфікаціях), яка (які) є невід`ємним додатком до цього Договору (п. 3.1 Договору).

Пунктом 3.4 договору сторони погодили умови оплати товару, а саме: попередня оплата для придбання матеріалів складає 70% вартості товару (п.3.4.1), а решта оплати за виготовлення товару здійснюється відповідачем після виготовлення продукції, при цьому товар відпускається позивачем тільки після 100% оплати його відповідачем (п.3.4.2).

У п.3.5 договору сторони визначили термін виготовлення товару, за умовами якого виготовлення товару розпочинається не пізніше 10 календарних днів з моменту отримання авансу після підписання договору. Строк виготовлення замовлення сторони визначають окремо для кожної партії Товару.

Відповідно до п.4.3 договору датою поставки товару вважається дата фактичного отримання товару відповідачем та підписання ним відповідних товарно-транспортних та видаткових накладних.

Перехід права власності на товар відбувається в момент відвантаження товару відповідачу (п.4.5 Договору).

За умовами п.10.1 договору даний договір вважається укладеним та набирає чинність з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2021. Дія договору припиняється після виконання сторонами своїх зобов`язань за ним та з закінченням строку його дії.

20.10.2021 між сторонами складено та підписано Специфікацію № 1, в якій сторони погодили найменування товару, а саме: балки МЗБК/1 1500.90.60, їх кількість та загальну вартість товару в розмірі 1 757 700,00грн, який позивач зобов`язався виготовити та поставити відповідачу, а також термін виготовлення позивачем товару: 40 днів.

На виконання п.3.4.1 договору відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 1 230 390,00грн в якості попередньої оплати для придбання матеріалів, сума яких складає 70% вартості товару.

Позивач за видатковими накладними № 860 від 24.11.2021, № 916 від 07.12.2021, № 924 від 09.12.2021, №75 від 21.12.2021, № 983 від 22.12.2021 відвантажив відповідачу товар у кількості та асортименті відповідно до Специфікації № 1 до Договору на загальну суму 1 757 700,00грн.

Як зазначає позивач, відповідач товар отримав, проте не повернув позивачу підписані зі свого боку наведені вище видаткові накладні, а також не надав товарно-транспортні накладні.

Проте, відповідач 30.12.2021 платіжним дорученням № 554 перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 300 000,00грн з призначенням платежу "оплата за балки згідно рахунка № 20 від 20.10.2021".

Також, 13.07.2022 між позивачем (кредитор), відповідачем (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Проект-Реконструкція" (новий боржник) укладено договір про переведення боргу за договором № 20/10-21ВР від 20.10.2021, в якому позивач та відповідач підтвердили, що відповідач, як первісний боржник має перед позивачем заборгованість, що виникла на підставі договору № 20/10-21ВР від 20.10.2021, та станом на 13.07.2022 є несплаченою і складає 227 310,00грн, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків між Кредитором та Первісним боржником, який є невід`ємною складовою частиною даного договору.

Відповідно до п.2 даного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, новий боржник прийняв на себе обов`язок зі сплати частини заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки в сумі 10 000,00грн.

За цим Договором, за умовами п.3 договору, з моменту набрання ним чинності позивач одержує право вимагати від нового боржника (замість первісного боржника) сплати переведеного боргу, новий боржник стає зобов`язаним сплатити позивачу суму переведеного боргу, а зобов`язання відповідача щодо сплати позивачу суми переведеного боргу - припиняється.

За умовами п.6 договору переведений боргу згідно з цим договором не тягне за собою зміни умов договору поставки, крім тих, що передбачені цим Договором.

Відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем заборгованість становить 227 310,00грн. Даний акт підписано з боку відповідача без будь-яких зауважень та заперечень.

На виконання умов договору про переведення боргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Проект-Реконструкція" 03.08.2022 перерахувало на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 20 000,00грн з призначенням платежу: "оплата за матеріали згідно договору про переведення боргу за договором поставки № 20/10-21ВР від 20.10.2021", що підтверджується копією платіжного доручення № 1267, наявною в матеріалах справи.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Проект-Реконструкція" виконало зобов`язання відповідача перед позивачем у більшому розмірі ніж було передбачено умовами договору про переведення боргу, а позивач прийняв таке виконання.

За таких обставин, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.08.2022 становила 207 310,00грн.

В подальшому, 13.09.2022 між позивачем, відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Проект-Реконструкція" (новий боржник) укладено договір про переведення боргу за договором № 20/10-21ВР від 20.10.2021, відповідно до умов якого позивач та відповідач підтвердили, що відповідач має перед позивачем заборгованість, що виникла на підставі укладеного між ними договору № 20/10-21ВР від 20.10.2021, яка станом на 13.09.2022 є несплаченою та складає 217 310,00грн, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем, який є невід`ємною складовою частиною даного договору.

Як зазначає позивач у позовній заяві, у п.1 договору про переведення боргу від 13.09.2022 сторонами була допущена неточність у визначенні суми заборгованості відповідача перед позивачем станом на 13.09.2022 та зазначено 217 310,00грн, в той час як, з урахуванням здійсненого 03.08.2022 платежу в розмірі 20 000,00грн, сума заборгованості становить 207 310,00грн (тобто є меншою ніж визначено у договорі).

Відповідно до п.2 договору про переведення боргу від 13.09.2022 в порядку та на умовах, визначених цим договором, новий боржник прийняв на себе обов`язок зі сплати частини заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки в сумі 20 000,00грн.

За цим Договором, за умовами п.3 договору, з моменту набрання ним чинності позивач одержує право вимагати від нового боржника (замість первісного боржника) сплати переведеного боргу, новий боржник стає зобов`язаним сплатити позивачу суму переведеного боргу, а зобов`язання відповідача щодо сплати позивачу суми переведеного боргу - припиняється.

За умовами п.6 договору переведення боргу згідно з цим договором не тягне за собою зміни умов договору поставки, крім тих, що передбачені цим Договором.

13.09.2022 на виконання умов договору про переведення боргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Проект-Реконструкція" перерахувало на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 20 000,00грн з призначенням платежу: "оплата за матеріали згідно договору про переведення боргу за договором поставки № 20/10-21ВР від 20.10.2021", що також підтверджується копією платіжного дорчення № 1588, наявною в матеріалах справи.

За таких обставин, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 187 310,00грн, яка до теперішнього часу є несплаченою.

На суму основного боргу позивач здійснив нарахування 3% річних в розмірі 6 392,34грн та збитків від інфляції в розмірі 53 424,69грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення також закріплені в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.ст.627,628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є змішаним договором, а саме в частині зобов`язання позивача виготовити товар цей договір є договором підряду, а в частині його поставки - договором поставки.

Оскільки між сторонами відсутній спір щодо підрядних правовідносин, а спір між сторонами виник в частині здійснення оплати за поставлений позивачем товар, суд застосовує до спірних правовідносин норми права, що регулюють правовідносини з постачання.

Так, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.265 Господарського кодексу України).

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст.265 Господарського кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже було встановлено судом, відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити розрахунок за поставлений товар шляхом здійснення передплати для придбання матеріалів у розмірі 70% вартості товару, а решта оплати за виготовлення товару здійснюється відповідачем після виготовлення продукції, при цьому товар відпускається позивачем тільки після 100% оплати його відповідачем.

Суд звертає увагу, що незважаючи на те, що умовами п.3.4.2 договору товар відпускається позивачем тільки після 100% оплати його відповідачем, позивач без отримання від відповідача оплати, поставив відповідачу товар, а останній його прийняв.

При цьому, відповідачем видаткові накладні не були підписані та повернуті позивачу, проте судом встановлено, що відповідач 30.12.2021 платіжним дорученням № 554 перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 300 000,00грн з призначенням платежу "оплата за балки згідно рахунка № 20 від 20.10.2021".

Крім того, відповідач укладаючи з позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Проект-Реконструкція" договори про переведення боргу від 13.07.2022 та 13.09.2022 за договором № 20/10-21ВР від 20.10.2021, також підтвердив наявність заборгованості перед позивачем за спірним договором в розмірі 227 310,00грн.

Дана заборгованість підтверджується і Актом звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за період з 01.10.2021 по 13.07.2022, наявним в матеріалах справи, відповідно до якого станом на 13.07.2022 заборгованість відповідача становить 227 310,00грн. Даний акт підписано з боку відповідача без будь-яких зауважень та заперечень.

Боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (с. 531 Цивільного кодексу України).

Таким чином, позивач достроково виконав умови договору, поставивши товар відповідачу без його повної оплати, а відповідач прийняв відповідний товар, чим погодив таке дострокове виконання зобов`язання.

При цьому, вирішуючи наявність факту поставки та отримання відповідачем товару за видатковими накладним № 860 від 24.11.2021, № 916 від 07.12.2021, № 924 від 09.12.2021, №75 від 21.12.2021, № 983 від 22.12.2021 відвантажив відповідачу товар у кількості та асортименті відповідно до Специфікації № 1 до Договору на загальну суму 1 757 700,00грн, суд керується наступним.

За приписами ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою від 02.01.2023 за клопотанням позивача суд витребував у відповідача належним чином завірені копії видаткових накладних № 860 від 24.11.2021, № 916 від 07.12.2021, № 924 від 09.12.2021, № 975 від 21.12.2021, № 983 від 22.12.2021; копії Договору від 13 07.2022 про переведення боргу за договором поставки № 20/10-21ВР від 20.10.2021 за підписами керівників ПП "Мейдан" та ТОВ "Укрбудпр" та Акту звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за підписом директора відповідача; копії товарно-транспортних накладних № 1847 від 24.11.2021, № 1848 від 24.11.2021, № 1849 від 24.11.2021, № 1963 від 07.12 2021, № 1986 від 09.12.2021, № 2132 від 21.12.2021, № 2133 від 21.12.2021, № 2139 від 22.12.2021; відомості (повне найменування, ідентифікаційний код, адреси реєстрації та фактичного місцезнаходження, засоби зв`язку) про перевізників, які були залучені відповідачем, а саме: ТОВ "ХОЗ Хім Сервіс", ТОВ "Київспецтранс".

Проте, витребувані судом документи відповідач не надав та про причини їх не подання суд не повідомив.

Відповідно до ч.10 ст.81 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

За таких обставин, оскільки відповідач не надав суду витребувані у нього докази та не повідомив про причини їх неподання, суд, керуючись положеннями ч.10 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням поданих позивачем доказів у їх сукупності, визнає факт поставки позивачем товару відповідачу та його отримання відповідачем за видатковими накладним № 860 від 24.11.2021, № 916 від 07.12.2021, № 924 від 09.12.2021, №75 від 21.12.2021, № 983 від 22.12.2021 на загальну суму 1 757 700,00грн.

Оскільки сторони у договорі обумовили 100% передплату за товар, однак, відповідач отримавши виготовлений та поставлений позивачем товар, погодив дострокове виконання позивачем договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що обов`язок відповідача в повному обсязі оплатити поставлений товар виник з дати отримання відповідного товару.

Проте, відповідач поставлений позивачем товар прийняв, однак грошові кошти в повному обсязі не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Факт отримання відповідачем товару на загальну суму 1 757 700,00грн відповідачем жодним чином не спростований та не заперечується, наявність заборгованості перед позивачем на суму 187 310,00грн також була визнана ним шляхом здійснення оплати в розмірі 300 000,00грн, а також підписанням договорів про переведення боргу, за якими було здійснено перерахування грошових коштів за спірним договором на загальну суму 40 000,00грн. Також, наявність заборгованості визнана відповідачем, шляхом підписання акту звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за період з 01.10.2021 по 13.07.2022 .

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач розрахувався за товар, поставлений позивачем.

Факт наявності заборгованості на суму 187 310,00грн відповідачем не спростований.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 187 310,00грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 6 392,34грн та збитків від інфляції в розмірі 53 424,69грн за період з 23.12.2021 по 20.12.2022, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних в розмірі 6 392,34грн та збитків від інфляції в розмірі 53 424,69грн за період з 23.12.2021 по 20.12.2022, суд дійшов висновку, що такий розрахунок є арифметично правильним, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Мейдан" (, адреса: 61145, м. Харків, вул. Новгородська, 3 А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Містіндустрія" (, адреса: 03045, м.Київ, пров. Віто-Литовський, 14) - 187 310,00грн основного боргу, 6 392,34грн 3% річних, 53 424,69грн збитків від інфляції, 3 706,91грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "03" березня 2023 р.

Суддя Т.А. Лавренюк