ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"16" лютого 2023 р. Справа№ 873/53/23

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Разіна Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Луцюк А.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача -1: не з`явився;

від відповідача -2: адвокат Кірсік С.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 28.11.2022 у справі №141/22 (суддя третейського суду - Мамченко Ю.В.)

у справі №873/53/23

за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк»

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Імбир»

2. ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

За результатами розгляду заяви, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» позов позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імбир» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імбир» () та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» () заборгованість за Договором про надання овердрафту №015/2080/702205 ВІД 04.11.2019 у сумі 213 181,14 грн та витрати на сплату третейського збору у розмірі 2 531,81 грн по 1 265,90 грн з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням третейського суду, ОСОБА_1 (26.01.2023 звернулось із заявою до Північного апеляційного господарського суду) про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 28.11.2022 у справі №141/22, в якій просить суд скасувати вказане рішення.

Заявник вважає, рішення третейського суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи, зокрема, заявник зазначає, що рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2023 справу №873/53/23 за заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 28.11.2022 у справі №141/22 передано на розгляд судді Разіній Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 28.11.2022 у справі №141/22; розгляд справи №873/53/23 за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 28.11.2022 у третейській справі №141/22 призначено на 16.02.2023; зобов`язано Постійно діючий Третейський суд при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» надати до Північного апеляційного господарського суду : свідоцтво про реєстрацію третейського суду (належним чином засвідчену копію); положення про Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків (належним чином засвідчену копію); регламент Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків(належним чином засвідчену копію); список третейських суддів; зобов`язано кожну із сторін третейського спору та третейський суд надати суду належні та допустимі докази про наступне: чи визнавалась третейська угода у даній справі недійсною; чи відповідав склад третейського суду, яким прийнято рішення вимогам закону.

03.02.2023 від Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» надійшли документи на виконання вимог ухали Північного апеляційного господарського суду. Крім того, АТ «Райффайзен Банк» повідомлено, що третейське застереження недійним не визнавалося.

08.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріли третейської справи №141/22.

10.02.2023 Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 28.11.2022 у справі №141/22, в якому Акцінерне товариство «Райффайзен Банк» просить заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення третейського суду - без змін, посилаючись на те, що вказаний спір правомірно переданий на розгляд третейському суду.

Відповідно до ч.2 ст. 349 Господарського процесульного кодексу України (далі - ГПК України) неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позивач та відповідач -1 у судові засідання не з`явилися, про дату, час та місце судових засідань повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Оцінивши матеріали заяви та додані до неї документи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява ОСОБА_1 щодо скасування рішення третейського суду в частині вимог до відповідача-2 (поручителя) підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ГПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

Положеннями ч. 3 ст. 349 ГПК України визначено, що при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст.51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

- справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

- рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

- третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

- склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

- третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні приписи містяться і у ст.350 ГПК України, відповідно до частини 1 якої рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Частиною 2 ст. 350 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Перевіривши вищезазначені обставини, Судом встановлено наступне.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; справ, у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; справ, пов`язаних з державною таємницею; справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; справ у спорах, що виникають з трудових відносин; справ що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України.; справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, стаття 6 Закону України "Про третейські суди" містить вичерпний перелік справ (спорів), які не підвідомчі третейським судам.

Частиною 1 статті 22 ГПК України передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Як вбачається з матеріалів третейської справи №141/22, 04.11.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імбир» (позичальник) було підписано Договір про надання овердрафту №015/2080/702205 (далі - Договір), відповідно до п.п.1.1., 1.2. якого кредитор на умовах Договору надає позичальнику протягом строку доступності овердрафту можливість використання овердрафту в межах поточного ліміту. Позичальник зобов`язується використовувати овердрафт за цільовим призначенням, вказаним у п. 91.1. Договору, з дотриманням вимог законодавства України, погасити овердрафт/кредитну заборгованість, сплатити проценти за користуванням овердрафтом/ кредитною заборгованістю та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені Договором у строки, передбачені Договором, але не пізніше дати закінчення строку овердрафту.

Максимальний ліміт згідно із п. 1.3. Договору складає 900 000,00 грн.

Відповідно до п.11.4. Договору всі спори, що виникають між сторонами у зв`язку з Договором, підлягають вирішенню шляхом переговорів. У разі неможливості вирішити спори шляхом переговорів - всі спори між сторонами, які виникають за Договором або у зв`язку із ним (у тому числі щодо тлумачення, виконання або порушення, зміни, припинення, розірвання або визнання недійсним), підлягають передачі н розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно - фінансового бізнесу (місцезнаходження: вул. Євгена Сверстюка, 11 м. Київ, 02002), або до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків (місцезнаходження: вул. Євгена Сверстюка, 15 м. Київ, 02660) (далі - Третейський суд). В разі виникнення спору між сторонами та його розгляду Третейським судом, такий розгляд буде здійснюватися згідно із Регламентом відповідного Третейського суду (далі - Регламент). Підписанням Договору кожна із сторін засвідчує, що ознайомилась з Регламентом та іншою інформацією про Третейський суд станом на день укладення Договору на відповідному сайті Третейського суду.

Сторони погоджуються із тим, що третейський розгляд здійснюється третейським судом у складі одноособового третейського судді, який призначається Головою Третейського суду одночасно із порушенням третейського провадження. У разі виникнення спору, сторона яка вважає, що її права порушено, самостійно обирає спосіб захисту своїх прав між зверненням до Третейського суду, згідно із цим застереженням, або зверненням до місцевого господарського суду відповідно до вимог законодавства України.

Крім того, між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №015/2080/702205/П від 04.11.2019 (далі - Договір поруки), унаслідок чого ОСОБА_1 несе солідарну відповідальність перед Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» за виконання зобов`язань Товаристом з обмеженою відповідальністю «Імбир» за Договором овердрафту.

Відповідно до п.1.1 Договору поруки ОСОБА_1 відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Кредитного договору:

- повернути кредит в розмірі 900 000,00 грн, в порядку передбаченому Кредитним договором, не пізніше 04.11.2022, або іншої дати, визначеної відповідно до укладених після набуття чинності цим Довором ( п. 1.1.1. Договору поруки);

- сплати процентів за користування Кредитом в розмірі 22% річних або у будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов Кредитного договору, у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим Договором (п. 1.1.2. Договору поруки);

- сплатити комісії в розмірах, передбачених Кредитним договором (п. 1.1.3. Договору поруки);

- сплатити пені, штрафи, передбачені Кредитним договором, а також відшкодувати витрати та збитки кредитора, пов`язані з неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору ( п. 1.1.4. Договору поруки).

Згідно із п. 1.2. Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань.

У п. 2.1. Договору поруки визначено, що у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, поручитель або позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У випадку повного або частково невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, у порядку та строки, встановлені Кредитним договором, кредитор набував права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов`язаннями.

Як вбачається з матеріалів третейської справи, оскаржуване рішення прийнято у спорі, що виник з підстав невиконання відповідачем - 1 своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та підтвердженої заборгованості за кредитом. Отже, позовні вимоги позивач обґрунтовував наявністю укладеного Договору про надання овердрафту №015/2080/702205 від 04.11.2019, факту виконання позивачем зобов`язань за Договором у вигляді надання кредиту, непогашення кредиту з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Імбир», а також наявністю договору поруки із ОСОБА_1 №015/2080/702205/П від 04.11.2019

Як на підставу для скасування оскаржуваного рішення Третейського суду в частині солідарного обов`язку ОСОБА_1 , посилалася на те, що рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою.

Предметом позову у справі №141/22 є стягнення солідарно з відповідача -1 та відповідача-2 (поручителя) заборгованості з підстав неналежного виконання боржником (відповідачем-1) своїх зобов`язань за Договором про надання овердрафту №015/2080/702205 від 04.11.2019.

Водночас, як вбачається з тексту договору поруки, укладеного позивачем з відповідачем-2, не містить третейського застереження про передачу спору, у разі його виникнення, на вирішення третейським судом, доказів укладення між сторонами у справі третейської угоди як окремого документу Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» не надало.

При цьому, Суд звертає увагу, що укладення між банком та позичальником третейської угоди, що міститься в умовах кредитного договору не передбачає автоматичного поширення цієї третейської угоди на відносини з поручителями за договорами поруки, які такої (третейської) угоди не містять.

З огляду на вказане, враховуючи вимоги чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, Суд дійшов висновку, що рішення третейського суду в частині поручителя прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, отже, рішення третейського суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог до відповідача-2 на підставі п.2 ч.2 ст.350 ГПК України.

При цьому Верховний Суд у постанові від 03.12.2019 по справі №876/42/19, від 18.11.2020 у справі №876/51/20, від 08.04.2021 у справі № 876/79/20, від 30.09.2021 у справі №873/96/21, від 10.11.2021 у справі №876/13/21, від 30.08.2022 у справі №803/140/20, які виникли з аналогічних відносин, дійшов висновку, що спір в частині поручителя за аналогічних правовідносин не підвідомчий третейському суду, а відтак є вірним скасування рішення третейського суду в частині поручителя.

В свою чергу, Суд зазначає, що і не підвідомчість спору третейському суду, і вирішення третейським судом питання щодо відповідача-2 (поручителя) не передбаченого третейською угодою є підставою для скасування третейського рішення в частині поручителя (відповідача - 2).

Таким чином, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 28.11.2022 у справі №141/22 підлягає частковому скасуванню на підставі положень пункту 2 частини другої статті 350 ГПК України.

У відзиві на заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, Акцірнерне товариство «Райффайзен Банк» також посилається на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2020 у справі №757/75445/17-ц (за заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації), в якій вказано, що договір поруки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає за умови існування основного. Тому сторона такого договору не є споживачем, оскільки вказаний договір не направлений на задоволення потреб поручителя. Зазначений правовий висновок висловлений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №755/11648/15-ц, Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/11937/16-ц та від 03.07.2019 у справі №757/28305/15-ц. Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що оскільки поручитель є стороною акцесорного зобов`язання, не є споживачем і Законом України "Про захист прав споживачів" не передбачено поширення на сторони акцесорних договорів його положень, то висновки судів про можливість розгляду третейським судом вимог до поручителів ґрунтуються на вимогах закону.

Однак, Судом з державного реєстру судових рішень з`ясовано, що в ухвалі Печерського районного суду від 18.05.2018 у справі №757/75445/17-ц, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 28.11.2018 та постановою Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №757/75445/17-ц, встановлено, що оскільки фізична особа, яка подала заяву про скасування рішення третейського суду, є поручителем у вказаному спорі, і договір, укладений між нею та КС "Центр фінансових послуг" містить третейське застереження, то спір між банком і поручителем про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, за виконання зобов`язань за яким останній поручився, підвідомчий третейському суду.

Отже, наведені обставини свідчать про неподібність встановлених судами обставин, з огляду на відсутність третейської угоди між поручителем та банком у цій справі №873/53/23, а також відмінне матеріально-правового регулювання у вказаній справі № 757/75445/17-ц та цій справі №873/53/23, а тому Суд відхиляє посилання скаржника на вказану постанову.

Також, в постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 61-17385св18, на яку посилається Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», предметом касаційного перегляду було питання щодо поширення на спірні правовідносини Закону України "Про захист прав споживачів". При цьому, у вказаній справі також було встановлено, що між позикодавцем, позичальником та поручителями було укладено третейську угоду, що також свідчить про неподібність правовідносин у справі №61-17385св18 та цій справі №873/53/23, з огляду на що Суд такі посилання в у відзиві на заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду.

Судовий збір, сплачений заявником при поданні заяви про скасування рішення третейського суду, на покладається на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк».

Керуючись ст. ст. 129, 234, 235, 256, 346-351 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 28.11.2022 у справі №141/22 задовольнити.

2. Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 28.11.2022 у справі №141/22 скасувати в частині:

- стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованості за Договором про надання овердрафту №015/2080/702205 від 04.11.2019 року у сумі 213 181,14 грн;

- стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» третейського збору у сумі 1 265,90 грн.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, ідентифікаційний код 14305909) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві 09.09.2005) судовий збір за подачу заяви у розмірі 1 342 (одна тисяча триста сорок дві) грн 00 коп.

Ухвала, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції.

Повний текст судового рішення складено - 02.03.2023.

Суддя Т.І. Разіна