РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2023Справа № 910/13408/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко - Легких Г.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/13408/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім РТД" (49017, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Авіаційна, буд. 39, оф. 17)

До Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" у особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3)

Про стягнення заборгованості у розмірі 258 690, 89 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім РТД" (позивач) звернулось до Господарського суду міст Києва з позовом до "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "ЮЖНО-УКРАЇНСЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 258 690, 89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на виконання умов Договору постачання товару №53-123-01-21-07286 від 18.11.2021 здійснив відповідачу в грудні 2021 року поставку товару за видатковими накладними №РН-0000665 від 01.12.2021, №РН-0000687 від 10.12.2021 та №РН-0000699 від 20.12.2021 на загальну вартість 202 783, 92 грн.

Натомість, відповідач всупереч умов Договору не здійснив оплату прийнятого товару, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача вартість основного боргу у розмірі 202 783, 92 грн, штраф у розмірі 14194, 88 грн, 3 % річних у розмірі 4 506, 43 грн та інфляційні втрати у розмірі 37205, 66 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати (судовий змір та витрати на правничу допомогу, орієнтовний розмір якої позивач визначає 10000,00 грн).

08.12.2022 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 18.10.2022 для усунення недоліків позовної заяви.

13.12.2022 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків, якою він усунув недоліки, встановлені судом ухвалою від 08.12.2022.

23.12.2022 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/13408/22 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

31.01.2023 до суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній просив поновити пропущений строк на його подання. Дослідивши обставини, викладені в заяві про поновлення пропущеного процесуального строку, суд, керуючись статтею 119 ГПК України, вирішив визнати поважними причини пропуску процесуального строку на подання відзиву та приєднати відзив до матеріалів справи, подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням викладених у ньому заперечень на позов.

09.02.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Більше заяв по суті справи від сторін не надходило.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

18.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім РТД" (Постачальник) (далі по тексту - позивач, ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД", постачальник за умовами договору) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (Покупець) (далі по тексту - відповідач, ДП НАЕК "Енергоатом", покупець) було укладено договір на постачання товару №53-123-01-21-07286.

Відповідно до п.1.1. даного Договору, Постачальник зобов`язується передати Покупцю, а Покупець приймає на себе зобов`язання прийняти та оплатити товар - код CPV 24950000 по ДК 021:2015 - Спеціалізована хімічна продукція (Пароніт) у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації №1 (додаток до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.1. даного Договору, загальна вартість товару є твердою та складає: разом 172 961 грн. 00 коп. без ПДВ, крім того ПДВ 20%: 34 592 грн. 00 коп. Разом із ПДВ вартість товару складає 207 553 грн. 20 коп.

Підпунктом 2.2. даного Договору передбачено, що оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару, відповідно до Специфікації №1 (Додаток до договору №1) та виконання постачальником умов п. 3.2., 6.1. цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Відповідно до п. 3.1 Договору, постачання здійснюється з дати публікації Договору в системі ProZorro, але не пізніше 10.12.2021, на умовах - DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП "Складське господарство" відповідно до правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Пунктом 3.2 Договору узгоджено, що з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно;

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про довірчі послуги" у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- документ, що підтверджує якість товару (паспорт або сертифікат якості або етикетка (оригінал або копія завірена постачальником).

Згідно з п. 3.3 Договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

У відповідності до п. 6.1 Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкції № П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і № П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС" СОУ НАЕК 038:2021 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП НАЕК "Енергоатом" в розділі Стандарти НАЕК "Енергоатом" за адресою: http://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/company_standards-82).

Згідно з п. 8.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим Договором унаслідок настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили, такі, як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, а також війни, воєнні дії), а також дій органів законодавчої, виконавчої влади і підлеглих їм органів, що вступили в силу після укладення даного Договору.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується відповідним документом, виданим Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою, згідно з законодавством України, або іншою довідкою, процесуальним документом, виданим компетентним органом (п. 8.2 Договору).

У відповідності до п. 8.3 Договору сторона, що зазнала дії форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за Договором, письмово повідомляє іншу сторону про їх наявність, протягом 5 днів з початку їх дії з наступним наданням, протягом 10 днів, відповідного підтверджуючого документа. Про закінчення дії форс-мажорних обставин сторона, яка зазнала їх впливу, письмово в 5-денний строк повідомляє другу сторону. Якщо форс-мажорні обставини діють більше 3 місяців, сторони мають право розірвати Договір, уклавши про це відповідну угоду.

Пунктом 8.4 Договору узгоджено, що наявність форс-мажорних обставин звільняє сторони від відповідальності за невиконання/неналежне виконання зобов`язань за Договором.

Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2022 включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Продовження строку дії Договору можливе до його закінчення, шляхом укладення відповідної Додаткової угоди (п. 13.1 Договору).

Позивач стверджує, що він виконав умови договору та поставив відповідачу товар на загальну суму 202783, 92 грн, а саме:

01.12.2021 року ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД" поставило відповідачу товар на суму 117998 грн. 40 коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 року.

10.12.2021 року ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД" поставило відповідачу товар на суму 27059 грн. 52 коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 року.

20.12.2021 року ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД" поставило відповідачу товар на суму 57726 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 року.

У зв`язку з тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором в частині повної оплати поставленого товару, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом до ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення суми основного боргу, а також суми штрафу у розмірі 14194, 88 грн, 3 % річних у розмірі 4506, 43 грн та інфляційних втрат у розмірі 37 205, 66 грн.

2. Предмет позову.

Предметом позову у справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення грошових коштів у розмірі 258 690, 89 грн. за поставлений товар, з урахуванням штрафу, 3% річних та інфляційних витрат через несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договором.

3. Доводи позивача у справі.

Так, згідно з доводами позивача викладеними в позовній заяві:

(1) На виконання умов договору позивачем було поставлено товар на загальну суму 202 783, 92 грн, за який відповідач мав розрахуватися згідно п. 2.2. Договору протягом 45 робочих днів після постачання товару:

- 01.12.2021 поставлено товар на суму 117 998 грн. 40 коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 року, прострочення виконання виникло 08.02.2022;

- 10.12.2021 поставлено товар на суму 27 059 грн. 52 коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 року, прострочення виконання виникло 17.02.2022;

- 20.12.2021 поставлено товар на суму 57 726 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 року, прострочення виконання виникло 25.02.2022.

(2) Відповідачем не було здійснено розрахунки з позивачем, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі поставленого товару - 202783, 92 грн;

(2) Згідно абзацу 3 частини 2 статті 231 ГК України з відповідача підлягає стягненню 7 % штрафу у розмірі 14 194, 87 грн, а також згідно статті 625 ЦК України 3 % річних у розмірі 4 506, 43 грн та інфляційні втрати у розмірі 37 205, 66 грн за період прострочення:

- за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 року у сумі 117 998, 40 грн з 08.02.2022 по 11.11.2022 - 3 % річних та з березня по вересень 2022 інфляційні втрати.

- за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 року у сумі 27 059, 52 грн з 17.02.2022 по 11.11.2022 -3 % річних та з березня по вересень 2022 інфляційні втрати.

- за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 року у сумі 57 726, 00 грн з 25.02.2022 по 11.11.2022 -3 % річних та з березня по вересень 2022 інфляційні втрати.

У відповіді на відзив позивач додатково зазначає:

(1) строк оплати поставленого товару розпочався з моменту поставки товару позивачем;

(2) лист від 04.03.2022 про настання форс-мажорних обставин позивач від відповідача не отримував, а зобов`язання відповідача з оплати вартості поставленого товару настали до розгортання воєнних дій в Україні - 24.02.2022.

(3) Постановою КМУ №178 не передбачено заборону на видаткові операції з контрагентами, товар яких має походження з росії. До того ж, поставлений товар було ввезено на територію України до розгортання воєнних дій в Україні 24.02.2022.

4. Заперечення відповідача у справі.

Відповідач проти задоволення позову заперечує:

(1) за укладеним договором оплата товару мала відбутись протягом 45 робочих днів після постачання товару та виконання позивачем всіх умов пунктів 3.2. та 6.1. договору, тобто перебіг строку оплати починається з дати останньої події, визначеної в цих пунктах.

(2) Згідно Витягу з ЄРПН №57, що наданий відповідачу на його запит від 23.01.2023, податкові накладні зареєстровані в ЄРПН:

- за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 - 24.12.2021;

- за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 - 24.12.2021;

- за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 - 13.01.2022.

(3) відповідно до ярликів вхідного контролю (Ярлики на придатну продукцію №2-2903 віж 04.01.2022, №2-2910 від 21.12.2021, №Я-005-23-0021 від 03.02.2022) дати вхідного контролю товару:

- за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 - 04.01.2022;

- за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 - 21.12.2021

- за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 - 03.02.2022.

(4) Отже, з урахуванням дат кінцевих подій з яких починається перебіг строку на оплату продукції, кінцевими термінами оплати поставленого товару є:

- за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 - 11.03.2022;

- за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 - 02.03.2022;

- за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 - 08.04.2022.

(5) товар який постачався позивачем, згідно видаткових накладних має походження країни агресора рф, а тому в цій частині стягнення повинно бути відмовлено, тому що введено обмежувальні заходи (санкції) до всього, що має походження з рф. Дана позиція закріплена в Законі України "Про санкції", постановах Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022, №426 від 09.04.2022 та №1178 від 12.10.2022, а також в п. 13 Протоколу №8 від 20.09.2022 засідання комісії ризиків співпраці з учасниками/контрагентами в умовах воєнного стану, було прийнято рішення зупинити здійснення видаткових операцій з позивачем.

(6) 04.03.2022 позивачу направлено лист №07/3389 про настання форс-мажорних обставин, яким повідомлено про неможливість виконання зобов`язань за спірним договором через настання форс-мажорних обставин, а саме військової агресії росії проти України.

(7) умовами спірного договору не передбачено сплату штрафу у розмірі 7 % за несвоєчасну оплату товару.

5. Оцінка судом доказів та висновки суду.

Спір у справі виник у зв`язку з неоплатою відповідачем вартості поставленого товару. При цьому, у урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи настав обов`язок відповідача оплатити вартість поставленого товару та з якого моменту, а відтак, чи підлягає стягненню сума основного боргу?

- чи наявні у спірних правовідносинах форс-мажорні обставини та обмежувальні заходи (санкції)?

- чи підлягає стягненню з відповідача 7 % штрафу за невиконання грошових зобов`язань в порядку абзацу 3 частини 2 статті 231 ГК України?

- чи є обґрунтованими та правильно проведеними позивачем розрахунки сум, що заявлені до стягнення, а відтак, в якій частині позовні вимоги підлягають задоволенню?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.712 Цивільного Кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар (Товари), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного Кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст.530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 18.11.2021 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім РТД" (постачальник) укладено Договір постачання товару № 53-123-01-21-07286 (Договір), згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CVP 24950000-8 по ДК 021:2015 - Спеціалізована хімічна продукція (Пароніт), (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації №1 (Додаток до Договору №1), що є невід`ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2020 року.

Наразі, слід зазначити, що відповідно до постанови Кабміну № 1061 від 27.09.2022 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань діяльності державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» уряд остаточно затвердив перейменування Южно-Української атомної електростанції на Південноукраїнську.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість товару є твердою та складає: разом: 172 961, 00 грн без ПДВ; крім того ПДВ 20 % : 34 592, 20 грн. Всього з ПДВ: 207 553, 20 грн.

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію № 1.

У Специфікаціях №1 (додаток № 1 до договору) сторони погодили найменування, тип товару, що підлягає поставці, його технічні характеристики, ГОСТ, ТУ, ДСТУ, одиниці вимірювання, кількість, ціна - загальна вартість 207 553, 00 грн з ПДВ, а також код товару, згідно з УКТ ЗЕД. В примітці специфікації зазначено, що коди є попередніми, а остаточні коди встановлюються на момент постачання та вказуються в податковій (видатковій) накладній згідно чинного законодавства України.

Судом встановлено, що позивачем в грудні 2021 поставлено відповідачу товар згідно умов Договору на постачання товару №53-123-01-21-07286 від 18.11.2021 на загальну суму 202 783, 92 грн, а саме:

01.12.2021 року ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД" поставило відповідачу товар на суму 117 998 грн. 40 коп. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 року.

10.12.2021 року ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД" поставило відповідачу товар на суму 27 059 грн. 52 коп. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 року.

20.12.2021 року ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД" поставило відповідачу товар на суму 57 726 грн. 00 коп. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 року.

Також, матеріалами справи, а саме наданим відповідачем Витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №57 підтверджується, що позивачем на виконання умов Договору зареєстровано податкові накладні:

- за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 року - 24.12.2021;

- за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 року - 24.12.2021;

- за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 року - 13.01.2022.

Відповідач в свою чергу стверджує, що при визначенні настання строків оплати, позивачем не враховано, що згідно п. 2.2. Договору строк оплати за поставлену продукцію розпочинає свій перебіг після останньої дати виконання позивачем покладених на нього обов`язків передбачених п.п. 3.2 та 6.1. Договору.

Так, позивачу, при визначенні періоду прострочення виконання зобов`язань відповідача по спірним видатковим накладним, слід було врахувати реєстрацію відповідних податкових накладних у ЄРПН та видані відповідачем Ярлики на придатну продукцію №2-2903 від 04.01.2022, №2-2910 від 21.12.2021, №Я-005-23-0021 від 03.02.2022.

Отже, відповідач вважає, що кінцевий строк оплати вартості поставленого товару в силу дати останньої події передбаченої п.п. 3.2. та 6.1. Договору, настав:

- за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 - 11.03.2022 (45 робочих днів з дати вхідного контролю - 04.01.2022)

- за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 - 02.03.2022 (45 робочих днів з дати реєстрації податкової накладної - 24.12.2021)

- за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 - 08.04.2022 (45 робочих днів з дати вхідного контролю - 03.01.2022)

В свою чергу, позивач вважає, що оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару, що настав:

- за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 - 07.02.2022

- за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 - 16.02.2022

- за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 - 24.02.2022

Суд констатує, що відповідач не заперечує щодо факту та обсягу поставки позивачем товару у грудні 2021 за спірними видатковими накладними у розмірі 202 783, 92 грн.

Отже, факт поставки товару за спірними видатковими накладними у сумі 202 783, 92 грн, є встановленим, підтвердженим сторонами в своїх заявах по суті справи та в силу частини 1 статті 75 ГПК України не підлягає доказуванню.

Разом з тим, спірним питанням у даному випадку є визначення дати, з якої починається перебіг строку на оплату поставленого товару, що передбачений п. 2.2. Договору.

Суд констатує, що на спірних видаткових накладних містяться відмітки уповноваженої особи відповідача про отримання товару за підписом такої особи:

- за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 - 02.12.2021

- за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 - 13.12.2021

- за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 - 20.12.2021.

У відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Тобто, за відсутності спеціальних (додаткових) умов договору щодо настання строку оплати поставленого товару, такий товар мав би бути оплачений відповідачем у строк передбачений п. 2.2. Договору з моменту його отримання відповідачем 02.12.2021, 13.12.2021 та 20.12.2021, про що містяться відповідні відмітки уповноваженої особи відповідача на спірних видаткових накладних.

Однак, за договором №53-123-01-21-07286 від 18.11.2021, оплата товару відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно Специфікації № 1 (Додаток до Договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 6.1 цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (п. 2.2 Договору).

Пунктом 3.2 Договору узгоджено, що з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно;

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про довірчі послуги" у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- документ, що підтверджує якість товару (паспорт або сертифікат якості або етикетка (оригінал або копія завірена постачальником).

Крім того, п. 4.5. Договору сторони передбачили, що у випадку не надання постачальником покупцю електронної податкової накладної, оформленої та зареєстровано в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку (п. 3.2. Договору), покупець має право в односторонньому порядку зменшити ціну Договору на суму ПДВ, на яку не було зареєстровано (надано) податкову накладну.

Отже, в будь-якому разі обов`язок сплати повної вартості товару поставленого за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 року на суму 117 998 грн. 40 коп. з ПДВ, за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 року на суму 27 059 грн. 52 коп. з ПДВ, за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 року на суму 57 726 грн. 00 коп. з ПДВ виникає у відповідача після реєстрації постачальником (позивачем) податкової накладної.

При цьому, відповідач стверджує, що його обов`язок настає в тому числі після виконання позивачем п. 6.1. договору, а саме після проставлення ярлика вхідного контролю поставленої продукції - Згідно СОУ НАЕК 038:2021.

У відповідності до п. 6.1 Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкції № П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і № П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС" СОУ НАЕК 038:2021 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП НАЕК "Енергоатом" в розділі Стандарти НАЕК "Енергоатом" за адресою: http://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/company_standards-82).

Суд зазначає, що п. 6.1. договору вказує на дотримання саме покупцем (відповідачем) певних вимог під час прийняття товару, а отже це не є обов`язком постачальника попри посилання на пункт 6.1. в пункті Договору, що містить умови оплати - п. 2.2., оскільки з Стандарту НАЕК "Енергоатом" "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС" СОУ НАЕК 038:2021 (надалі - Стандарт) вбачається, що порядок приймання товару покупцем здійснюється без участі постачальника, а відтак тривале прийняття товару не можна поставити у провину постачальникові.

Зокрема, згідно п. 7.1.5. Стандарту вбачається, що приймання продукції "за кількістю" проводять за транспортними та супровідними документами (товарно-транспортною накладною, рахунком-фактурою, специфікацією, описом, пакувальними ярликами тощо) постачальника та виробника з урахуванням вимог, викладених у договорі. Відсутність вказаних документів або деяких з них не повинна затримувати приймання продукції від постачальника. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, в якому вказуються відсутні документи.

При цьому, згідно підпункту 7.1.13. Стандарту передбачено, що постачальник лише повідомляється про виявлені невідповідності продукції, він не входить до складу комісії, не присутній під час проходження етапів контролю товару та не здійснює прийняття товару.

Отже, п. 6.1. Договору лише регламентує порядок прийняття замовником продукції, в тому числі за внутрішніми документом відповідача - СОУ НАЕК 038:2021, що постачальник не може проконтролювати, а отже виконання п. 6.1. не може відноситись до його обов`язку.

Враховуючи встановлене, суд приходить до висновку, що:

- за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 року на суму 117 998 грн. 40 коп. датою, з якої починається відлік строку оплати товару з ПДВ є дата після реєстрації податкової накладної в ЄРПН 24.12.2021, а відповідно гранична дата до якої товар мав бути оплачений відповідачем є 02.03.2022 включно;

- за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 року на суму 27 059 грн. 52 коп. датою, з якої починається відлік строку оплати товару з ПДВ є дата після реєстрації податкової накладної в ЄРПН 24.12.2021, а відповідно гранична дата до якої товар мав бути оплачений відповідачем є 02.03.2022 включно;

- за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 року на суму 57 726 грн. 00 коп. датою, з якої починається відлік строку оплати товару з ПДВ є дата після реєстрації податкової накладної в ЄРПН 13.01.2022 а відповідно гранична дата до якої товар мав бути оплачений відповідачем є 21.03.2022 включно;

Таким чином суд приходить до висновку, що у відповідача виникло прострочення виконання грошового зобов`язання:

- за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 на суму 117 998 грн. 40 коп. з ПДВ - з 03.03.2022.

- за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 на суму 27 059 грн. 52 коп. з ПДВ - з 03.03.2022.

- за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 на суму 57 726 грн. 00 коп. з ПДВ - з 22.03.2022.

З матеріалів справи вбачається та не спростовується сторонами по справі, що виробниками товару, що поставлявся відповідачу, а саме - пароніту, є товариства, які мають походження з російської федерації.

За приписами п.п.5) та 10) ч.1 ст.4 Закону України "Про санкції", в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами №114-IX від 19.09.2019 та №808-IX від 17.07.2020, видами санкцій згідно з цим Законом є, зокрема, зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом.

Судом прийнято до уваги, що особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затвердженні постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022, яка набрала чинності 19.10.2022.

Пунктом 2 такої постанови Уряду встановлено, що:

- замовникам забороняється здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь державної форми власності, юридичних осіб, створених та/або зареєстрованих відповідно до законодавства Російської Федерації/Республіки Білорусь, та юридичних осіб, кінцевими бенефіціарними власниками (власниками) яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, та/або у фізичних осіб (фізичних осіб -підприємців) - резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, а також публічні закупівлі в інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт і послуг походженням з Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком товарів, робіт і послуг, необхідних для ремонту та обслуговування товарів, придбаних до набрання чинності цією постановою;

- звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 169 "Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1254), а також договір про закупівлю, всі додатки та зміни до нього оприлюднюються замовником протягом 90 днів з дня припинення або скасування правового режиму воєнного стану в Україні, якщо замовником не оприлюднено такий звіт, договір про закупівлю, всі додатки та зміни до нього до набрання чинності цією постановою;

- закупівлі товарів, робіт і послуг, що розпочаті до набрання чинності цією постановою, завершуються в порядку, що діяв до набрання чинності цією постановою.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір було укладено між сторонами 18.11.2021, тобто до початку введення правового режиму воєнного стану в Україні та до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022, а тому положення такої постанови та п.п.5), 10) ч.1 ст.4 Закону України "Про санкції" не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" №187 від 03.03.2022 встановлено, що для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:

1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами), за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД" () є юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства України, відповідно до відкритих даних публічного реєстру юридична особа не містить серед своїх членів, учасників, власників громадян російської федерації.

Матеріали справи не містять доказів придбання товару, що поставлявся відповідачу за спірними накладними у фізичних осіб - громадян російської федерації; юридичних осіб, що зареєстровані за законодавством російської федерації, або юридичних осіб, що створені відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є російська федерація, громадянин російської федерації.

За вищезазначеного вбачається, що мораторій, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022, не підлягає до застосування до даних спірних правовідносин та до позивача в даних конкретних правовідносинах.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації" №426 від 09.04.2022, яка набрала законної сили з 09.04.2022, встановлено заборону ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів з Російської Федерації.

При цьому, судом враховано, що такою постановою передбачено, що товари, переміщення яких територією Російської Федерації здійснено транзитом, та товари, ввезені з Російської Федерації, у тому числі товари походженням з третіх країн, можуть бути поміщені в митний режим імпорту, якщо їх ввезення в Україну здійснено до 24 лютого 2022 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний товар був ввезений в Україну до 24.02.2022, оскільки його поставлено відповідачу по спірним видатковим накладним ще в грудні 2021 року.

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Посилання відповідача на п. 13 Протоколу №8 від 20.09.2022 засідання комісії щодо ризиків співпраці з учасниками/контрагентами в умовах воєнного стану (додаток 12), що нібито стосується ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД" суд не приймає до уваги, оскільки, відповідач не вказав ким виданий такий протокол та з відкритих джерел суд самостійно встановити такі обставини не може, а отже вказаний доказ не може вважатись судом достовірним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що посилання відповідача на вказані нормативні акти не спростовують його обов`язку зі сплати грошових коштів за придбаний у позивача товар за спірними видатковими накладними.

Отже, суд констатує, що на момент звернення до суду з даним позовом (05.12.2022) строк оплати відповідачем основного боргу є таким, що настав, матеріали справи не містять доказів оплати вартості поставленого товару, а отже позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню.

Доводи відповідача стосовно неможливості виконання зобов`язань по договору через настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): військову агресію РФ проти України, про що позивачу було направлено відповідний лист № 07/3403 від 04.03.2022 р., судом оцінюються критично.

Так, відповідно до п. 8.3 договору сторона, що зазнала дії форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, письмово повідомляє іншу сторону про їх наявність, протягом 5 днів з початку їх дії з наступним наданням, протягом 10 днів, відповідного підтверджуючого документа. Про закінчення дії форс-мажорних обставин сторона, яка зазнала їх впливу, письмово в 5-денний строк повідомляє другу сторону. Якщо форс-мажорні обставини діють більше 3 місяців, сторони мають право розірвати договір, уклавши про це відповідну угоду.

Наданий відповідачем лист від 04.03.2022 №07/3389 щодо повідомлення позивача про настання дії обставин форс-мажору, суд не приймає як належний доказ повідомлення позивача про настання таких обставин в порядку статті 8.3. Договору, оскільки відповідачем не надано докази надіслання/вручення листа від 04.03.2022 позивачеві.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21, вказано, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що посилання на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1, де засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, а також настання строку виконання грошових зобов`язань відповідача вже під час дії воєнного стану в України, не є безумовними підставами для звільнення Відокремленого підрозділу Південноукраїнська атомна електрична станція Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом" від виконання зобов`язань за укладеним з позивачем договором в частині поставленого та прийнятого товару.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами саме вплив вказаних обставин на реальну можливість виконання/невиконання зобов`язань з оплати поставленого товару за договором, оскільки, сам товар за спірними видатковими накладними відповідач прийняв ще в грудні 2021 року. Крім того, як стверджує сам відповідач, та що вбачається з наданих суду доказів, а саме: Ярликів на придатну продукцію - продукція за спірними видатковими накладними була прийнята відповідачем у виробництво вже під час дії воєнного стану, а отже введення воєнного стану України не вплинуло на прийняття такої продукції до виробництва, отже і на виконання господарських зобов`язань за Договором №53-123-01-21-07286 від 18.12.2022, що зумовлювало в свою чергу обов`язок відповідача її оплатити, чого останнім зроблено не було, а отже відповідач повинен в тому числі понести відповідальність за невиконання взятих на себе зобов`язань.

Додатково суд зазначає, що серед штрафних санкцій позивач просить стягнути лише штраф 7 % на підставі абзацу 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, правомірність стягнення якого буде оцінена судом нижче, а також 3 % річних та інфляційні втрати на підставі статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 617 ЦК України форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося внаслідок такого форс-мажору, але не звільняє від виконання відповідного зобов`язання і не є підставою для припинення зобов`язань. В свою чергу, платежі, встановлені у ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, як, наприклад, статті законів, які передбачають штраф тощо. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, навіть у випадку доведення відповідачем наявності у спірних правовідносинах обставин непереборної сили за договором, останні не звільняють відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

З огляду на висновки викладені судом вище щодо настання боргових періодів суд вважає, що періоди прострочення виконання зобов`язань не вірно визначені як позивачем, так і відповідачем, отже з приводу стягнення 3 % річних та інфляції суд зазначає наступне.

Позивач керуючись статтею 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 4 506, 43 грн та інфляційні втрати у розмірі 14 194, 88 грн за період прострочення:

- за видатковою накладною №РН-0000665 від 01.12.2021 року у сумі 117 998, 40 грн з 08.02.2022 по 11.11.2022 - 3 % річних та з березня по вересень 2022 інфляційні втрати.

- за видатковою накладною №РН-0000687 від 10.12.2021 року у сумі 27 059, 52 грн з 17.02.2022 по 11.11.2022 -3 % річних та з березня по вересень 2022 інфляційні втрати.

- за видатковою накладною №РН-0000699 від 20.12.2021 року у сумі 57 726, 00 грн з 25.02.2022 по 11.11.2022 -3 % річних та з березня по вересень 2022 інфляційні втрати.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши власний розрахунок 3 % річних та інфляції з урахуванням скорегованих початків періодів прострочення, за допомогою ІПС "Прецедент" встановив, що дійсний розмір 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача становить 4 126, 65 грн, а не 4 506, 43 грн, а розмір інфляційних втрат становить 34 263, 77 грн, а не 37 205, 66 грн як визначає позивач.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума основного богу у розмірі 202 783, 92 грн, а також 3 % річних у розмірі 4 126, 65 грн та інфляційні втрати у розмірі 34 263, 77 грн, що встановлені судом.

Щодо позовних вимог про стягнення 7 % штрафу на підставі абзацу 3 частини 2 статті 231 ГК України, суд зазначає наступне.

Стаття 231 ГК України регулює розмір штрафних санкцій таким чином: "Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно частини 2 статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

В даному випадку, позивач вказує на застосування до спірних правовідносин абзацу 3 частини 2 статті 231 ГК України.

З аналізу положень статті 231 ГК України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.

Вище зазначені висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18.

Разом з тим, в постанові ВС КГС від 23.08.2022 у справі №910/9375/22 зроблено висновок про те, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, можливе за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

В даному випадку, суд констатує, що зобов`язання відповідача є грошовим (обов`язок оплати поставленого товару) та ураховуючи викладене, положення абзацу третього частини другої статті 231 ГК України не можливо застосувати до спірних правовідносин.

Оскільки, умовами Договору постачання товару №53-123-01-21-07286 від 18.11.2021, сторони додатково не перебачили відповідальність замовника (відповідача) у вигляді сплати 7 % штрафу за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань в частині оплати вартості поставленого товару, суд вважає вимоги позивача про стягнення 14 198, 88 грн штрафу на підставі абзацу 3 частини 2 статті 231 ГК України необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір за подання позову покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

В попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і якій очікує понести, позивач зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 10 000, 00 грн.

При цьому, позивач заявив про намір подання доказів на їх понесення в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України після ухвалення судового рішення. Відтак, питання щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу будуть вирішені судом, у випадку подання позивачем відповідних доказів в порядку статті 244 ГПК України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім РТД" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" у особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 258 690, 89 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" у особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код: 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім РТД" (49017, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Авіаційна, буд. 39, оф. 17; ідентифікаційний код: 34409800) 202 783 (двісті дві тисячі сімсот вісімдесят три) грн 92 коп. - основного боргу, 34 263 (тридцять чотири тисячі двісті шістдесят три) грн 77 коп. - інфляційних втрат, 4 126 (чотири тисячі сто двадцять шість) грн 65 коп. - 3 % річних, а також 3 617 (три тисячі шістсот сімнадцять) грн 62 коп. - судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог про стягнення 14 194, 88 грн штрафу, 379, 78 грн 3 % річних та 2941, 89 грн інфляційних втрат - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких