ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. м. Київ Справа№ 910/16321/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тарасенко К.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Щербини А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

на рішення Господарського суду м. Києва

від 20.01.2022 (повний текст рішення складений 26.01.2022)

у справі № 910/16321/21 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві

до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

про стягнення 27 205,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в місті Києві (далі - ТУ ДСА в місті Києві, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (далі - КП "Київжитлоспецексплуатація") про стягнення збитків у сумі 27 205,20 грн.

Позов мотивований тим, що за результатами ревізії, проведеної Державною аудиторською службою України окремих питань фінансово-господарської діляності ТУ ДСА в місті Києві за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 та зустрічної звірки щодо документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між ТУ ДСА в місті Києві та КП "Київжитлоспецексплуатація" за вказаний період, було встановлено завищення вартості відшкодування орендної плати за договорами № 2543 від 30.10.2017 та № 2901 від 28.12.2018, у зв`язку із чим позивач сплатив орендну плату у більшому розмірі. У позові ТУ ДСА в місті Києві просить стягнути з відповідача збитки у сумі 27 205,25 грн.

Короткий зміст заперечень проти позову

24.11.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача (КП "Київжитлоспецексплуатація) надійшов відзив на позов, у якому проти заявлених вимог заперечив, вказав про правильне нарахування розміру орендної плати, що була сплачена позивачем належним чином за договорами оренди. Також вказав, що довідка зустрічної звірки є лише викладенням суб`єктивної думки контролюючого органу щодо наявності порушень, проте, вона не може бути підставою для стягнення з відповідача збитків.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.01.2022 по справі № 910/16321/21 позовні вимоги Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" про стягнення збитків у сумі 27 205,20 грн.- задоволено, стягнуто з Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (вул. Володимирська, 51-А, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 03366500) на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві (бул. Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 26268059) збитки у сумі 27 205 (двадцять сім тисяч двісті п`ять) грн. 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем порушено способу розрахунку розміру орендної плати за договорами оренди, що призвело до завищення вартості відшкодування позивачем орендних платежів на загальну суму 27 205,30 грн., які ним були сплачені фактично.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач - Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (15.06.2022 відповідно відмітки печатки суду апеляційної інстанції) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 20.01.2022 по справі № 910/16321/21 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі № 910/416321/21 постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, які мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, вставленим обставинам справи; з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- скаржник зазначає, що необґрунтованим та хибним є висновок суду першої інстанції про те, що Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" при проведенні розрахунку розміру місячного відшкодування орендної плати за кожний наступний місяць, який визначено умовами договорів оренди № 2543 та № 2901, не коригувало на індекс інфляції плату за поточний місяць, а фактично її розрахувало, виходячи з індексу попереднього місяця;

- судом першої інстанції не враховано, що орендна плата згідно умов вказаних договорів оренди сплачується у поточному місяці за поточний місяць; індексація офіційно публікується у період з 7 до 10 число поточного місяця. Таким чином базове нарахування орендної плати множиться на індекс інфляції, опублікований у поточному місяці;

- не вірним є висновок суду, що відповідач завищив вартість відшкодування орендної плати за договором № 2543 на суму 22 070,30 грн., за договором № 2901 на суму 5 135, 00 грн.

- довідка зустрічної звірки Державної аудиторської служби України від 17.05.2021 № 00800-21/38-з, не може бути підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладення між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Довідка звірки не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідними актами.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

05.07.2022 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від позивача (ТУ ДСА України в м. Києві) надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначав, що доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі № 910/16321/21 є законним, прийнятим при повному та всебічному з`ясуванні всіх обставин справи, а отже є таким, що не підлягає скасуванню.

Стосовно тверджень скаржника в апеляційній скарзі, що висновок суду стосовно проведеного відповідачем розрахунку розміру місячного відшкодування орендної плати за кожний наступний місяць є хибним та необґрунтованим, позивач зазначає наступне, що за результатами перевірок контролюючих органів було встановлено, що при проведенні розрахунку КП "Київжитлоспецексплуатація" розміру місячного відшкодування орендної плати за кожний наступний місяць, визначений умовами договорів оренди № 2543 від 30.10.2017 та № 2901 від 28.12.2018, відповідач не коригував орендну плату на індекс інфляції за поточний місяць, а фактично розраховував, виходячи з індексу інфляції попереднього мфсяця, що суперечить пунктам 3.2 вказаних договорів.

Щодо наданого відповідачем розрахунку орендної плати за договорами оренди з січня 2019 по грудень 2020, позивач в своєму відзиві зазначає, що судом правомірно не було прийнято до уваги, оскільки він суперечить умовам правочинів, укладених сторонами, та Методиці розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київради №415/1280 від 21.04.2015.

Позивач зазначає, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем способу розрахунку розміру орендної плати за договорами оренди, що призвело до завищення вартості відшкодування позивачем орендних платежів на загальну суму 27 205,30 грн., які фактично були сплачені.

Указане свідчить про наявність протиправної поведінки в діях відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками у вигляді збитків, що становить склад цивільного правопорушення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2022, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

При дослідженні апеляційної скарги судом встановлено, що скаржник просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 20.01.2022 по справі № 910/16321/21 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 поновлено Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 20.01.2022 по справі № 910/16321/21. Відкрито апеляційне провадження у справі № 910/16321/21за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" на рішення Господарського суду м. Києва від 20.01.2022. Витребувано з Господарського суду м. Києва матеріали справи № 910/16321/21.Розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" на рішення Господарського суду м. Києва від 20.01.2022 по справі № 910/16321/21 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

27.06.2022 на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/16321/21.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 надіслана учасникам справи за офіційними електронними адресами, які наявні в матеріалах справи: позивачу (ТУ ДСА України) за електронною адресою: , відповідачу (КП "Київжитлоспецексплуатація") за електронною адресою: , у зв`язку із відсутністю фінансування видатків, які передбачені на поштову кореспонденцію у Північному апеляційному господарському суді.

05.07.2022 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від позивача (ТУ ДСА України в м. Києві) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі № 910/16321/21 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі № 910/16321/21 залишити без змін,

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18 квітня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №341/2022 від 17 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Крім того, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10, 122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статтями 2, 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022, враховуючи положення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", розпоряджень Ради оборони міста Києва, прийнятих відповідно до статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 №1 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" наказано тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 №11 "Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 №10 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що між ТУ ДСА в місті Києві (орендар), Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (орендодавець) та КП "Київжитлоспецексплуатація" (балансоутримувач) були укладені угоди про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, а саме:

- договір № 2543/301-17 від 30.10.2017 (далі - договір-1), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення) загальною площею 253,30 кв.м., що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Маяковського, буд. 5 літ. В (п. 1.1, 2.1);

- договір № 2901/607-18 від 28.12.2018 (далі - договір-2), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення) загальною площею 277,70 кв.м., що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 31А (п. 1.1, 2.1).

Орендна плата за вказаними угодами визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 року № 415/1280 (п. 3.1). Орендар сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт оренди (п. 3.1.1). Додатково до орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою та компенсацією витрат підприємства за користування земельною ділянкою (п. 3.5).

Орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа місяця за поточний місяць з дати підписання акта приймання-передачі (п. 3.6, 3.7).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.2 договорів).

Договір № 2543/301-17 від 30.10.2017 діє з 30.10.2017 по 28.10.2020, а договір № 2901/607-18 від 28.12.2018 - з 28.12.2018 по 26.12.2021, з подальшою пролонгацією цих договорів (п. 9.1).

Додатковими угодами від 19.12.2017, від 27.03.2018, від 20.12.2018, від 11.03.2019, від 24.12.2018, від 03.06.2020, від 17.12.2020 сторонами були внесені зміни до договору № 2543/301-17 від 30.10.2017, а додатковими угодами від 26.06.2019, від 24.12.2019, від 20.07.2020, від 21.12.2020 - до договору № 2901/607-18 від 28.12.2018, зокрема, щодо очікуваної суми орендної плати.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договорів оренди-1, 2 Департамент комунальної власності передало ТУ ДСА в місті Києві в оренду приміщення загальною площею 253,30 кв.м. за адресою: м. Київ, проспект Маяковського, буд. 5 літ. В та приміщення загальною площею 277,70 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 31А, що підтверджується актами приймання-передачі нерухомого майна від 30.10.2017 та від 28.12.2018.

Учасниками справи не заперечувалось, що позивач у період 2019-2020 років користувався нежитловими приміщеннями, наданими йому на виконання договорів оренди № 2543 від 30.10.2017 та № 2901 від 28.12.2018, отже, у орендаря виник обов`язок сплатити орендні та інші платежі за користування об`єктами оренди, обумовлені сторонами, на користь балансоутримувача - КП "Київжитлоспецексплуатація".

Так, за вказаний період ТУ ДСА в місті Києві (орендар) сплатив відповідачу орендну плату за договором № 2543 від 30.10.2017 - у сумі 358 026,30 грн, а за договором № 2901 від 28.12.2018 - у сумі 306 100,00 грн., про що свідчать наявні у матеріалах справи платіжні доручення, і що учасниками спору не заперечувалось.

Державною аудиторською службою України була проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА в місті Києві за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 та зустрічна звірка щодо документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між ТУ ДСА в місті Києві та КП "Київжитлоспецексплуатація" за вказаний період, за наслідками якої була складена довідка № 000800-21/38з від 17.05.2021.

За результатами вказаних перевірок контролюючих органів було встановлено, що при проведенні розрахунку КП "Київжитлоспецексплуатація" розміру місячного відшкодування орендної плати за кожний наступний місяць, визначений умовами договорів оренди № 2543 від 30.10.2017 та № 2901 від 28.12.2018, відповідач не коригував орендну плату на індекс інфляції за поточний місяць, а фактично розраховував, виходячи з індексу інфляції попереднього місяця, що суперечить пункту 3.2 указаних договорів. У зв`язку із внесенням КП "Київжитлоспецексплуатація" цих даних до актів надання послуг по оренді, було встановлено завищення вартості відшкодування орендної плати в розмірі 27 205,30, а саме:

- за договором № 2543 від 30.10.2017 на суму 22 070,30 грн (загальна сума орендної плати за 2019-2020 роки повинна становити 335 956,00 грн, замість визначених КП "Київжитлоспецексплуатація" та оплачених орендарем - 358 026,30 грн);

- за договором № 2901 від 28.12.2018 на суму 5 135,00 грн (загальна сума орендної плати за 2019-2020 роки повинна становити 300 965,00 грн, замість визначених КП "Київжитлоспецексплуатація" та оплачених орендарем- 306 100,0 грн).

24.06.2021 позивач - ТУ ДСА в місті Києві звернувся до КП "Київжитлоспецексплуатація" з вимогою № 5-2584/21 про стягнення завданих йому збитків на встановлену ревізією суму.

У відповідь на вказану вимогу, КП "Київжитлоспецексплуатація" повідомило позивача про обгрунтованість своїх нарахувань щодо розміру орендних платежів, посилаючись на судову практику, у зв`язку із чим вважало вимогу орендаря безпідставною.

Отже, оскільки КП "Київжитлоспецексплуатація" не задовольнило вимогу ТУ ДСА в місті Києві, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом та вказує, що виявлені перевіркою збитки були спричинені з вини відповідача, тому мають бути ним відшкодовані.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України , відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей" .

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). В силу частини 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 762 Цивільного кодексу України та статтею 286 Господарського кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, і що перевірено судом апеляційної інстанції, що позивач у 2019-2020 користувався нежитловими приміщеннями, наданими йому на виконання договорів оренди № 2543 від 30.10.2017 та № 2901 від 28.12.2018, отже, у орендаря виник обов`язок сплатити орендні та інші платежі за користування об`єктами оренди, обумовлені сторонами, на користь балансоутримувача - КП "Київжитлоспецексплуатація".

Згідно частин 1 та 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п. 3.6, 3.7 договорів-1,2 орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа місяця за поточний місяць з дати підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.2 договорів оренди-1, 2 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Такі самі умови передбачені у п. 5.3 додатку 3 рішення Київради № 415/1280 від 21.04.2015 "Методика розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду".

Здійснивши власний перерахунок розміру орендної плати, що підлягала сплаті ТУ ДСА в місті Києві відповідно до умов договорів-1, 2, суд першої інстанції вірно встановив, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що балансоутримувач (відповідач) при проведенні розрахунку розміру місячного відшкодування орендної плати за кожний наступний місяць, який визначено умовами зазначених договорів, не коригував на індекс інфляції плату за поточний місяць, а фактично її розраховував, виходячи з індексу інфляції попереднього місяця, що суперечить п. 3.2 договорів оренди.

Крім того, зазначені обставини підтверджуються актом зустрічної звірки щодо документального та фактичного підтвердження розрахунків між ТУ ДСА в місті Києві та КП "Київжитлоспецексплуатація", який визнається судом апеляційної інстанції належним, допустимим та достовірним доказом в підтвердження відповідних обставин з огляду на приписи ст. ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що результати зустрічної звірки відповідачем не оскаржувались, а довідка, складена Державною аудиторською службою № 000800-21/38-з від 17.05.2021, була підписана КП "Київжитлоспецексплуатація" без зауважень та заперечень. Отже, вказана довідка визнається судом апеляційної інстанції належним, допустимим та достовірним доказом в підтвердження відповідних обставин з огляду на приписи ст. ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відхилення наданого відповідачем розрахунку орендної плати за договорами оренди з січня 2019 по грудень 2020, оскільки він суперечить умовам правочинів, укладених сторонами, та Методиці розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київради № 415/1280 від 21.04.2015.

Судом першої інстанції також вірно встановлено, та з чим погоджується суд апеляційної інстанції, що відповідач завищив вартість відшкодування орендної плати: за договором № 2543 від 30.10.2017 - на суму 22 070,30 грн., за договором № 2901 від 28.12.2018 - на суму 5 135,00 грн., що разом становить 27205,30 грн., що документально підтверджується наявними матеріалами справи. Відповідачем вказаних обставин не було спростовано належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду.

Як правильно зазначено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем способу розрахунку розміру орендної плати за договорами оренди, що призвело до завищення вартості відшкодування позивачем орендних платежів на загальну суму 27 205,30 грн., які ним були сплачені фактично.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про наявність протиправної поведінки в діях відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками у вигляді збитків, що становить склад цивільного правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у сумі 27 205 (двадцять сім тисяч двісті п`ять) грн. 20 коп. - є законними та обґрунтованими, і були доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим судом першої інстанції обґрунтовано ухвалено рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній справі щодо спірних правовідносин учасників справи, з урахуванням меж апеляційного оскарження, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким задоволено позов у повному обсязі та стягнуто з відповідача на користь позивача 27 205, 20 грн. завданих збитків за завищення вартості відшкодування позивачем орендних платежів, які були ним фактично сплачені, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду м. Києва від 20.01.2022 у справі № 910/16321/21 за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/16321/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/16321/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація".

4. Матеріали справи № 910/16321/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді К.В. Тарасенко

Є.Ю. Шаптала