Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТА ДРУК» про ухвалення додаткового рішення
про стягнення 563 681,44 грн,
без виклику представників учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 у справі №910/10979/22 закрито провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 480 121,42 грн за відсутності предмету спору; позов задоволено; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТА ДРУК»: 0,04 грн заборгованості; 39 610,02 грн пені; 6 511,24 грн 3 % річних; 37 438,72 грн інфляційних втрат і 8 455,22 грн судового збору.

Слід зазначити, що позивачем було заявлено 100 000 грн витрат на професійну правничу допомогу у позові (попередній орієнтовний розрахунок), водночас на момент прийняття рішення докази понесення вказаних витрат суду не було подано.

Разом з тим, відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

10.02.2023 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача 125 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Слід зазначити що відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти суми заявленої позивачем, вказуючи, зокрема, на її надмірність.

Розглянувши подану позивачем заяву з урахуванням документів, що підтверджують надання правничої допомоги, наявних у матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами першою та другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У встановлений строк подано заяву із доказами для вирішення питань додаткового рішення.

Умовами договору від 05.09.2022 про надання правової (правничої) допомоги передбачено, що клієнт доручає, а об`єднання приймає на себе зобов`язання надати правову (правничу) допомогу клієнту, здійснити захист, представництво інтересів клієнта у судах будь-яких інстанцій під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного судочинства.

05.09.2022 було укладено додатковий договір №1 до вказаного вище договору, відповідно до умов якого:

- узгоджено захист і представництво інтересів ТОВ «МЕТА ДРУК», які пов`язані із зверненням останнього до господарського суду із позовною заявою до ТОВ «СІЛЬПО-ФУД»;

- замовник сплачує гонорар (винагороду) об`єднанню за надану правову (правничу допомогу з розрахунку вартості однієї нормо-години правової (правничої) допомоги 5 000 грн.

Обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем додано до матеріалів справи:

- копію договору від 05.09.2022 про надання правової (правничої) допомоги;

- копію додаткового договору від 05.09.2022 №1;

- акт приймання-передачі від 06.02.2023;

- копії платіжних доручень від 24.01.2023 №25 на суму 26 000 грн, від 23.01.2023 №740 на суму 4 000 грн; від 30.01.2023 №743 на суму 20 000 грн, від 06.02.2023 №745 на суму 75 000 грн.

Посилаючись на наведені документи, позивач у зв`язку із задоволенням позову просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 125 000 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 стаття 126 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 1стаття 126 Господарського процесуального кодексу України).

Натомість положеннями пункту 2 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду та в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2020 у справі №922/3724/19.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 01.02.2023 у справі №160/19098/21).

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Так, з поданого суду акта приймання-передачі від 06.02.2023 вбачається, що надана позивачу правова (правнича) допомога включала в себе таке:

- ознайомлення з наявними матеріалами та проведення правового аналізу документів, розроблення та узгодження правової позиції - 5 годин (вартість 25 000 грн);

- складання позовної заяви про стягнення заборгованості (розрахунок пені, інфляційних втрат, 3 % річних), засвідчення копій документів та подання позовної заяви (поштова відправка) до Господарського суду міста Києва - 10 годин (вартість 50 000 грн);

- ознайомлення із відзивом на позовну заяву, розроблення та узгодження правової позиції - 3 години (вартість - 15 000 грн);

- складання відповіді на відзив та подання її (поштова відправка) відповідачу та місцевому суду - 5 годин (вартість 25 000 грн);

- складання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та подання її (поштова відправка) відповідачу та місцевому суду - 2 годин (вартість 10 000 грн).

Отже, з вказаного акта вбачається, що у складання позовної заяви входить ознайомлення з наявними матеріалами та проведення правового аналізу документів, розроблення та узгодження правової позиції, а у складання відповіді на відзив - ознайомлення із відзивом на позовну заяву, розроблення та узгодження правової позиції.

Таким чином, враховуючи фактичне дублювання робіт, розумними та справедливими є такі витрати:

- ознайомлення з наявними матеріалами та проведення правового аналізу документів, розроблення та узгодження правової позиції, складання позовної заяви про стягнення заборгованості (розрахунок пені, інфляційних втрат, 3 % річних), засвідчення копій документів та подання позовної заяви (поштова відправка) до Господарського суду міста Києва - 10 годин (вартість 50 000 грн);

- ознайомлення із відзивом на позовну заяву, розроблення та узгодження правової позиції, складання відповіді на відзив та подання її (поштова відправка) відповідачу та місцевому суду - 5 годин (вартість 25 000 грн);

- складання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та подання її (поштова відправка) відповідачу та місцевому суду - 2 годин (вартість 10 000 грн).

Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів з метою доведення завищення вартості понесених позивачем витрат на правову допомогу та не надано доказів на їх спростування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та покладення на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 85 000 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТА ДРУК» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/10979/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» (ідентифікаційний код: 40720198; вул. Бутлерова, 1, м. Київ, 02090; листування: проспект Тичини, 16, м. Київ, 02098) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТА ДРУК» (ідентифікаційний код: 42540296; вул. Бойчука, 26, офіс, 100, м. Київ, 01103; листування: Пестеля,11-в, м. Київ, 02000, ел.пошта ): 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.03.2023.

Суддя Ігор Курдельчук