ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2023 р. Справа№ 910/4724/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

розглянувши апеляційну скаргу Мiniso Hong Kong Limited

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 в частині закриття позовних вимог Miniso Hong Kong Limited до індивідуального підприємця Вей Лея

у справі № 910/4724/21 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Мiniso Hong Kong Limited

до 1) Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»

2) Dongguan Usupso Trading Co., Ltd.

3) індивідуального підприємця Вей Лея

4) фізичної особи - підприємця Рублевської Тетяни Андріївни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «МІНІСО /УКРАЇНА/»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - товариство з обмеженою відповідальністю «Атамі»

про визнання недійсними свідоцтва України НОМЕР_2 і міжнародної реєстрації НОМЕР_1, заборону здійснення будь-якого використання позначень «ІНФОРМАЦІЯ_1» і «» та зобов`язання вчинити певні дії,

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 21.02.2023

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 закрито провадження у справі №910/4724/21, серед іншого, в частині позовних вимог до індивідуального підприємця Вей Лея про визнання повністю недійсною міжнародної реєстрації НОМЕР_1 на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1», володільцем якої є індивідуальний підприємець Вей Лей (ОСОБА_1), щодо всіх зазначених у міжнародній реєстрації НОМЕР_1 товарів і послуг Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків.

Ключовим мотивом ухвали є:

- відповідач 3 не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності за законодавством України та не знаходиться у господарських відносинах із позивачем.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, Мiniso Hong Kong Limited подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду в частині закриття позовних вимог Miniso Hong Kong Limited до індивідуального підприємця Вей Лея про визнання повністю недійсною міжнародної реєстрації НОМЕР_1 на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1», володільцем якої є індивідуальний підприємець Вей Лей (Wei Lei), щодо всіх зазначених у міжнародній реєстрації НОМЕР_1 товарів і послуг Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків, і направити в цій частині справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ключовим аргументом скарги є:

- відповідач 3 є індивідуальним підприємцем за правом Китайської народної республіки, підтвердження статусу суб`єкта господарювання за українським законодавством не вимагається.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №910/4724/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Гарник Л.Л., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4724/21, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

На виконання ухвали від 03.08.2022 з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/4724/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Мiniso Hong Kong Limited на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у справі № 910/4724/21, розгляд справи призначено на 11.10.2022.

В зв`язку з оголошенням повітряної тривоги 11.10.2022, яка тривала більше п`яти годин, а отже посиленою небезпекою з боку Російської Федерації, для запобігання загрози життю та здоров`ю суддів, працівників апарату суду та учасників судового процесу у період воєнного стану 11.10.2022 розгляд справи не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 призначено до розгляду в судовому засіданні справу № 910/4724/21 за апеляційною скаргою Мiniso Hong Kong Limited на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2022. Судове засідання призначено на 08.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2022 розгляд справи № 910/4724/21 відкладено на 06.12.2022.

В судовому засіданні 06.12.2022 суддя Грек Б.М. заявив самовідвід.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 заяву судді Північного апеляційного господарського суду Грека Б.М. про самовідвід від розгляду справи № 910/4724/21 задоволено. Матеріали справи № 910/4724/21 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою, відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/4724/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Отрюх Б.В., Гарник Л.Л.

Суддя Отрюх Б.В. заявив самовідвід у справі №910/4724/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022 заяву судді Північного апеляційного господарського суду Отрюха Б.В. про самовідвід від розгляду справи № 910/4724/21 задоволено. Матеріали справи № 910/4724/21 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою, відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/4724/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Сотніков С.В., Гарник Л.Л.

Суддя Сотніков С.В. заявив самовідвід у справі №910/4724/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 заяву судді Північного апеляційного господарського суду Сотнікова С.В. про самовідвід від розгляду справи № 910/4724/21 задоволено. Матеріали справи № 910/4724/21 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою, відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/4724/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Доманська М.Л., Гарник Л.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 прийнято апеляційну скаргу Мiniso Hong Kong Limited на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 в частині закриття позовних вимог Miniso Hong Kong Limited до індивідуального підприємця Вей Лея у справі № 910/4724/21 до провадження складі колегії суддів: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Доманська М.Л., Гарник Л.Л. Вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги Мiniso Hong Kong Limited на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 в частині закриття позовних вимог Miniso Hong Kong Limited до індивідуального підприємця Вей Лея у справі № 910/4724/21 по суті спочатку. Розгляд апеляційної скарги призначено на 24.01.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 замінено сторону у справі №910/4724/21 її процесуальним правонаступником, а саме, Державне підприємство «Українский інститут інтелектуальної власності» () на Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (). Розгляд справи №910/4724/21 відкладено на 21.02.2023.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що уточнена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина перша статті 2 ГПК України).

Частиною першою статті 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 20 ГПК України Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема, справи у спорах щодо реєстрації, обліку прав інтелектуальної власності, визнання недійсними, продовження дії, дострокового припинення патентів, свідоцтв, інших актів, що посвідчують або на підставі яких виникають такі права, або які порушують такі права чи пов`язані з ними законні інтереси.

Пунктами 15 і 16 частини першої «Перехідні положення» ГПК України передбачено, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності починає свою роботу з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності в газеті «Голос України» повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

До початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заявлений позов стосується порушення прав Miniso Hong Kong Limited (Мінісо Гонконг Лімітед) на торговельні марки «ІНФОРМАЦІЯ_2» і «» за свідоцтвом України НОМЕР_3, зареєстровану для товарів 3, 8, 9, 10, 11, 14, 16, 18, 21, 25, 26, 28 та 32 класів МКТП, та свідоцтвом України НОМЕР_4, зареєстровану для послуг 35 класу МКТП.

Як правильно встановлено Господарським судом міста Києва, що відповідно до довідки Укрпатенту від 15.02.2021 №вих-3572/2021 01.11.2017 торговельна марка «ІНФОРМАЦІЯ_1» отримала міжнародну реєстрацію НОМЕР_1 для товарів і послуг 3, 9, 14, 16, 21, 35 класів МКТП, власником якої є фізична особа ОСОБА_1 (ОСОБА_1); спірне позначення було поширено і отримало правову охорону на території України 04.01.2018.

Згідно з загальним правилом, викладеним у статті 4 Закону Китайської Народної Республіки «Про Торговельні Марки» із відповідними змінами, будь-яка фізична особа, юридична особа або будь-яка інша організація, якій необхідно отримати виключні права на використання торговельної марки для своїх товарів чи послуг у виробництві чи веденні підприємницької діяльності, повинна подати заявку на реєстрацію торговельної марки у офісі торговельних марок.

Відповідно до рекомендацій для фізичних осіб щодо подання заявки на реєстрацію торговельної марки, прийнятими Офісом Торговельних Марок Управління інтелектуальної власності Китайської Народної Республіки (далі - Офіс ТМ), стаття 4 Закону Китайської Народної Республіки «Про торговельні марки» повинна тлумачитися таким чином, що лише фізична особа, яка має статус індивідуального підприємця (або ж статус індивідуального промислового та комерційного господарства), може подати заявку до Офісу ТМ на реєстрацію торговельної марки; всі та будь-які заявки, які не відповідають вказаній вимозі, не приймаються Офісом ТМ.

Частиною першою статті 4 Протоколу до Мадридської Угоди про міжнародну реєстрацію знаків від 28.06.1989, який набув чинності для України 01.06.2000, з дати реєстрації або внесення запису, зробленого відповідно до положень статей 3 і 3 ter, передбачено, що охорона знака в кожній зацікавленій договірній стороні буде такою ж, якби цей знак був заявлений безпосередньо у Відомстві цієї договірної сторони.

Згідно з пунктом (2) статті 1 Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків від 14.04.1891 «громадяни кожної Договірної країни можуть забезпечити в усіх інших країнах-учасницях цієї Угоди охорону своїх знаків, що застосовуються для товарів чи послуг і зареєстровані в країні походження, шляхом подання заяв на зазначені знаки до Міжнародного бюро інтелектуальної власності (далі - Міжнародне бюро), згаданого в Конвенції, яка засновує Всесвітню організацію інтелектуальної власності (далі - Організація), при посередництві відомства зазначеної країни походження».

Крім того, пункт (1) статті 2 Паризької конвенції про охорону промислові власності визначає, що «Відносно охорони промислової власності громадяни кожної країни Союзу користуються в усіх інших країнах Союзу тими ж привілеями, що надаються тепер чи будуть надаватися згодом відповідними законами власним громадянам, не обмежуючи при цьому прав, спеціально передбачених цією Конвенцією..».

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, фізична особа ОСОБА_1 (ОСОБА_1) не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності за законодавством України та не знаходиться у господарських відносинах з позивачем.

У свою чергу, згідно з приписами статей 4, 20, 45 ГПК України господарський суд не має повноважень, необхідних для розгляду по суті даної справи за участю фізичних осіб.

З огляду на наведене, враховуючи, що спір, зокрема, стосується порушення ОСОБА_1 (ОСОБА_1) прав інтелектуальної власності позивача на торговельні марки «ІНФОРМАЦІЯ_2» і «» за свідоцтвом України НОМЕР_3 та свідоцтвом України НОМЕР_4, то за суб`єктним складом такий спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, суд першої інстанції правильно закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_1 (ОСОБА_1) про визнання недійсною повністю міжнародної реєстрації НОМЕР_1 торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1».

В апеляційній скарзі апелянт посилається на статтю 19 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-IV з відповідними змінами та доповненнями, якою визначено: «Право фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності визначається правом держави, у якій фізична особа зареєстрована як підприємець. За відсутності в державі вимог щодо обов`язкової реєстрації застосовується право держави основного місця здійснення підприємницької діяльності».

Проте, даної статтею визначається лише право фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності, а не умови набуття статусу суб`єкта підприємницької діяльності в Україні.

Насамперед, слід зазначити, що підпунктом 3.8.1 пункту 3.8 розділу III Класифікації організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004, затвердженої наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 травня 2004 р. № 97 (v0097609-04), визначено, що підприємцем є фізична особа, яка є громадянином України, іноземним громадянином, особою без громадянства, що здійснює підприємницьку діяльність.

Разом з тим, кожний громадянин має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено і в статті 50 Цивільного кодексу України ( 435-15 ). При цьому зазначається, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Тобто, громадянин, який бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого він набув з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - «підприємець».

Згідно зі статтею 325 Цивільного кодексу суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

При цьому, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 320 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями).

Суб`єктами господарювання визнаються, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці, та здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (стаття 55 Господарського кодексу України).

Слід відмітити, що чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізична особа - підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи - підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи - підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Власником міжнародної реєстрації № НОМЕР_1, визнання недійсної якої є предметом розгляду даної справи, є фізична особа ОСОБА_1 (ОСОБА_1).

Відповідно до витягу з Міжнародного реєстру на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» (наявний в матеріалах справи) власником міжнародної реєстрації № НОМЕР_1 є фізична особа ОСОБА_1 (ОСОБА_1). Проте, Позивач визначив Відповідачем-3 у даній справі індивідуального підприємця Вей Лея (Wei Lei).

Статтею 4 ГПК визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини 2 цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (пункти 5, 10, 14 частини 1 статті 20 ГПК України).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин та від суб`єктного складу сторін.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 20 ГПК України Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема, справи у спорах щодо реєстрації, обліку прав інтелектуальної власності, визнання недійсними, продовження дії, дострокового припинення патентів, свідоцтв, інших актів, що посвідчують або на підставі яких виникають такі права, або які порушують такі права чи пов`язані з ними законні інтереси. Пунктами 15 і 16 частини першої «Перехідні положення» ГПК України передбачено, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності починає свою роботу з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності в газеті Голос України повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності. До початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З огляду на наведене, спір стосується позбавлення фізичної особи права власності на торговельну марку шляхом визнання недійсною міжнародної реєстрації № НОМЕР_1, власником якого є фізична особа - ОСОБА_1 (ОСОБА_1), та не відноситься до юрисдикції господарських судів України, відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення першої інстанції - без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, на скаржника покладаються витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

У зв`язку з введенням указами Президента України воєнного стану на всій території України; можливістю незнаходження осіб за вказаними в апеляційних скаргах адресами, зокрема, у зв`язку з евакуацією; тимчасовою нероботою АТ "Укрпошта", зокрема, на тимчасово окупованих та звільнених від агресора територіях; та інше, з метою належного повідомлення сторін в цій особливій для країни ситуації, відповідно до приписів п.п. 6, 7 ст. 6 та ст. 169 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе повідомляти осіб про розгляд справи не через АТ "Укрпошта", а іншими засобами, які доступні в період воєнного стану (надсилання повідомлення на електрону пошту сторін, електронний кабінет, повідомлення на офіційному сайті ПАГС); докази повідомлення долучати до матеріалів справи.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Мiniso Hong Kong Limited на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 в частині закриття позовних вимог Miniso Hong Kong Limited до індивідуального підприємця Вей Лея у справі № 910/4724/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 в частині закриття позовних вимог Miniso Hong Kong Limited до індивідуального підприємця Вей Лея у справі № 910/4724/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу №910/4724/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Дану постанову направити на відомі суду електронні адреси сторін, що наявні в матеріалах справи.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 6 ГПК України:

"Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою."

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 28.02.2023.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко