ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/33/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14)
до Фізичної особи-підприємця Сагурової Анастасії Василівни ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 6844,39 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи-підприємця Сагурової Анастасії Василівни про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у розмірі 6844,39 грн.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається із витрат зі сплати судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

25.01.2023 та 02.02.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від відповідача зареєстровано заяву про ознайомлення з матеріалами справи (вх. №1903, 2510)

07.02.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від відповідача зареєстровано заяву про продовження процесуального строку (вх. №2829, 2869).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.02.2023 задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Сагурової Анастасії Василівни про продовження процесуального строку (вх. №2829, 2869 від 07.02.2023). Продовжено процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву - до 16.02.2023 року.

15.02.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від відповідача зареєстровано заяву про вступ у справу як представника (вх. №3779), яку задоволено судом та надано представнику відповідача доступ до електронної справи №922/33/23.

16.02.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано заяву (вх. №3837), в якій просить суд продовжити процесуальний строк встановлений судом для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.02.2023 відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Сагурової Анастасії Василівни про продовження процесуального строку (вх. №3837 від 16.02.2023).

Відповідно до статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України слідує, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таке право кореспондується з обов`язком добросовісного використання як сторонами, так і судом, своїх процесуальних прав та необхідністю утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати наданих процесуальним законом заходів до скорочення періоду судового провадження. (рішення ЄСПЛ у справах "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain"), "Смірнова проти України").

Згідно статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надано учасникам справи достатньо часу для подання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відтак, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення в межах передбаченого статтею 248 ГПК України строку.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Положеннями частини 4 статті 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22.10.2020 посадовою особою Управління Укртрансбезпеки в Харківській області, а саме старшим державним інспектором Гопцій С.В. проводилась рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на підставі направлення на рейдову перевірку №012022 від 19.10.2020 на 120 км а/д Р-51 "Мерефа-Лозова-Павлоград".

Під час зазначеної перевірки було зупинено транспортний засіб марки Renault Premium, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом SCHWARZMULLER SPA-3E, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , НОМЕР_4 Renault Premium, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом SCHWARZMULLER SPA-3E, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , перевізником є Сагурова Анастасія Василівна .

В подальшому працівником Управління Укртрансбезпеки в Харківській області було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки Renault Premium, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом SCHWARZMULLER SPA-3E, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 у результаті якого було виявлено перевищення нормативних вагових параметрів, а саме фактичне навантаження на строєну вісь складало 24,34 т. при допустимих 22 т., про що вказує талон про зважування №49 від 22.10.2020.

В результаті зазначеної вище перевірки було складено довідку №0007339 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.10.2020; акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0023300 від 22.10.2020; акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №246546 від 22.10.2020, яким зафіксовано порушення пункту 22.5 ПДР затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 - перевезення вантажу, згідно талону-пропуску №22 від 22.10.2020 з перевищенням вагових обмежень, а саме фактичне навантаження на строєну вісь складало 24,37 т. Крім того, оформлено припис щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт АХ №0204636 від 08.12.2020.

У зв`язку з цим, відповідачу було нараховано плату за проїзд великовагового транспортного засобу у розмірі 204,12 Євро, що еквівалентно 6844,39 грн. та здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0023300 від 22.10.2020.

З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору, позивачем було скеровано засобами поштового зв`язку на адресу відповідача лист - повідомлення №87640/37-1/24-20 від 10.11.2020 з фактичним та правовим обґрунтуванням необхідності внесення плати за проїзд великовагового транспортного засобу та наголошено, що невнесення плати за проїзд спричинить недоотримання коштів Державним бюджетом України. Втім, зазначений лист залишився з боку відповідача без відповіді та задоволення.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчить про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015, Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З огляду на викладене, Укртрансбезпека під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов`язкових до виконання. Відтак, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" унормовано, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено на перевізників.

Таким чином, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру, плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити перевізник.

Частиною 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 затверджено "Порядок здійснення габаритно - вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні".

Підпунктом 5-1 пункту 2 Порядку № 879 передбачено, що "документальний габаритно-ваговий контроль" - це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Положеннями пункту 28 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 21 Порядку № 879 врегульовано, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Поряд з цим, пунктом 31 Порядку № 879 врегульовано, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

Таким чином, слід дійти висновку, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковим платежем, який справляється у випадку здійснення перевезення великогабаритним транспортним засобом з перевищенням загальної маси, визначеної законодавцем.

Матеріалами справи підтверджено, що в результаті проведеного габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки Renault Premium, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом SCHWARZMULLER SPA-3E, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , було виявлено перевищення нормативних вагових параметрів, а саме фактичне навантаження на строєну вісь складало 24,34 т. при допустимих 22 т., про що вказує талон про зважування №49 від 22.10.2020. При цьому відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Renault Premium, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 перевізником є Сагурова Анастасія Василівна .

Зазначені обставини підтверджуються довідкою №0007339 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.10.2020, актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0023300 від 22.10.2020 з визначеним маршрутом руху, актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.10.2020, яким зафіксовано порушення пункту 22.5 ПДР затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 - перевезення вантажу, згідно талону-пропуску №22 від 22.10.2020 з перевищенням вагових обмежень та відповідачем в процесі розгляду даної справи зазначене вище жодним чином не спростовується.

Як свідчать матеріали справи, перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом проводилась в присутності водія ОСОБА_1 .

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Зазначеним водієм при зупиненні транспортного засобу було пред`явлено посадовим особам Управління Укртрансбезпеки в Харківській області під час проведення рейдової перевірки талон-пропуск №22 від 22.10.2020 з якого слідує, що вантажовідправником є ПАТ "Янцівський кар`єр", вантажоодержувачем є ЧП Додяк, пункт навантаження - Янцевський гранітний кар`єр.

Пунктом 28 Порядку №879 визначено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Враховуючи зазначене, Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області відповідно до пункту 30 Порядку №879 правомірно нараховано відповідачу плату за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідно до формули: П= (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де Рзм - 0 євро/км (перевищення загальної маси). Рнв - 0,27 євро/км (перевищення осьових навантажень). Рг - 0 євро/км (перевищення габаритних параметрів). В - пройдена відстань 252 км. К - від 10% до 40% у потрійному розмірі (коефіцієнт 3); П = (0 + 0,27 + 0) * 252 (відстань) * 3 (коефіцієнт) = 204,12 Євро.

При цьому слід враховувати, що на підставі положень пунктів 26, 37 Порядку № 879 плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку; кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до Державного бюджету.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 22.10.2020 сума 204,12 Євро за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України, складала 6844,39 грн. (курс НБУ станом на 22.10.2020 становив за 1 євро = 33,5312 грн.).

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Як зазначено судом вище, у зв`язку із порушенням відповідачем зазначених вимог законодавства, позивачем було оформлено припис щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт АХ №0204636 від 08.12.2020 та скеровано на адресу відповідача лист - повідомлення №87640/37-1/24-20 від 10.11.2020 з обґрунтуванням необхідності внесення плати за проїзд великовагового транспортного засобу. Поряд з цим, у зазначеному листі наголошено, що невнесення плати за проїзд спричинить недоотримання коштів Державним бюджетом України.

Водночас суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що дії працівників Управління Укртрансбезпеки щодо проведення габаритно-вагового контролю та складання розрахункової плати за проїзд є неправомірними та їх неправомірність відповідачем також не оскаржувалась.

Крім того, матеріали справи так само не містять доказів, що свідчать про сплату відповідачем заявленої до стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що свідчить про порушення вимог законодавства та недоотримання коштів Державним бюджетом України.

Бюджетна система України, відповідно до положень статті 7 БК України, ґрунтується на принципах повноти та ефективності, що передбачає включення до бюджету всіх надходжень за рахунок забезпечення учасниками бюджетного процесу досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки.

Відповідно до частини 2 статті 29 БК України плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, включена до складу загального фонду Державного бюджету України.

Зважаючи на те, що визначена контролюючим органом плата за проїзд, відповідачем в добровільному порядку і у встановлені чинним законодавством строки не сплачена, така набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а відтак підлягає стягненню в судовому порядку. При цьому суд зауважує, що несплата коштів у добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України та не сприяє відновленню і розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення для інтеграції їх до європейської транспортної системи та підвищення на них рівня безпеки руху, швидкості, комфортності та економічності перевезень, що в свою чергу, суттєво порушує економічні інтереси держави.

Окрім того, надходження плати за проїзд автомобільними дорогами являє публічний інтерес, оскільки від повноти та своєчасності її зарахування до бюджету залежить ефективність і результативність останнього, можливість запровадження і реалізації програм економічного і соціального розвитку країни, що в свою чергу надає державі можливість виконувати гарантовані Конституцією України зобов`язання перед народом.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування (правова позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, від 12.02.2020 у справі №926/16/19).

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Приймаючи до уваги наведене, суд констатує, що у даному випадку державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування у зв`язку з перевезенням відповідачем вантажу з порушенням вимог чинного законодавства завдано шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд керується при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Таким чином, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сагурової Анастасії Василівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь Державного бюджету України (UA 0020649, Казначейство України (ЕАП), ГУК Харків обл./МТГ Харків код 37874947 ККДБ, 22160100) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у розмірі 6844,39 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сагурової Анастасії Василівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "03" березня 2023 р.

Суддя Г.І. Сальнікова