ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року

м. Черкаси Справа № 925/1673/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача не зявився, відповідача не зявився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атем Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» про стягнення 1081392,10 грн,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Атем Груп» звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» в якій просить стягнути 1081392,10 грн. заборгованості за договором №С/505/1-20 постачання природного газу від 23.09.2020.

Позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що ним було виконано свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, а грошові кошти, перераховані на користь відповідача перевищили вартість фактично спожитого природного газу, внаслідок чого виникла переплата за Договором.

Позивач зазначив, що ним сплачено на користь відповідача загальну суму у розмірі 15 178 000, 00 грн., тоді як відповідачем надано послуг із забезпечення газопостачання на суму 423 015, 58 грн., а також здійснено постачання газу у загальному об`ємі 2513,528 тис. м куб., вартість яких згідно ціни, погодженої сторонами, склала 13 673 592,32 грн з ПДВ.

Позивач вважає, що відповідач порушив свої зобов`язання із повернення переплати за Договором, які встановлені, зокрема пунктом 3.11 Договору, відповіді на вимогу про її повернення не надав, внаслідок чого у ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» утворилась заборгованість перед ТОВ «АТЕМ ГРУП» у розмірі 1 081 392, 10 гривень (15 178 000 - 13 673 592, 32 - 423 015, 58 грн).

Справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

20 січня 2021 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти позову вважаючи заявлені вимоги безпідставними та недоведеними належним чином з огляду на те, що останні не відповідають фактичним обставинам, що склались під час виконання договору.

26 січня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

26 березня 2021 від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача крім 1 081 392, 10 грн. переплати за вказаним договором, штрафні санкції в розмірі 34 970, 24 грн. інфляційних втрат та 8 977, 04 грн. 3% річних, а всього 125 339,38 грн.

Ухвалою суду від 08 червня 2021 року заява позивача про збільшення позовних вимог прийнята до розгляду.

08 червня 2021 відповідачем подано до суду клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи договору постачання природного газу 23.09.2020 № С/505/1-20, укладеного між позивачем і відповідачем, проведення якої доручити Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім.Засл.проф. М.С.Бокаріуса» (вул.Золочівська,8А, м.Харків, 61177) із наступним переліком питань:

- чи замінювались у Договорі постачання природного газу № С/501/1-20 від 23.09.2020, укладеному між ТОВ «Атем Груп» та ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» аркуші?

- чи виконані всі аркуші Договору постачання природного газу № С/501/1-20 від 23.09.2020, укладеного між ТОВ «Атем Груп» та ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ», наданого ТОВ «Атем Груп» та Додаткової угоди № 1 від 23.09.2020 на однаковому папері, на одному технічному приладі (принтері), одною маркою чорнил, однаковим шрифтом, в один чи різний час?

- чи є оригінали Договорів постачання природного газу № С/501/1-20 від 23.09.2020 , укладеному між ТОВ «Атем Груп» та ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» та Додаткової угоди № 1 від 23.09.2020, надані сторонами однаковими в розумінні, що виконані на однаковому папері, на одному технічному приладі (принтері), одною маркою чорнил, однаковим шрифтом, в один час?

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14 вересня 2021 року по справі №925/1673/20 призначено судову технічну експертизу, проведення якої доручено Національному науковому центру Інститут судових експертиз ім.Засл.проф. М.С.Бокаріуса та зупинено провадження у справі до завершення призначеної у цій справі експертизи.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив суд поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Атем Груп» строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 14.09.2021 у справі № 925/1673/20, апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.09.2021 у справі № 925/1673/20 скасувати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Груп" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.09.2021 у справі № 925/1673/20.

23 грудня 2021 року на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 матеріали справи № 925/1673/20 були направлені до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07 червня 2022 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Груп" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.09.2021задоволено, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.09.2021 скасовано, а справу №925/1673/20 направлено до Господарського суду Черкаської області для продовження розгляду.

09 червня 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Атем Груп» адвоката Коваленко Н.В. про відвід судді Довганя К.І.

Ухвалою суду від 10 червня 2022 року відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Атем Груп» адвоката Коваленко Н.В. про відвід судді до повернення матеріалів справи №925/1673/20 із суду апеляційної інстанції за належністю.

29 червня 2022 року справа №925/1673/20 повернулася до Господарського суду Черкаської області за належністю.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04 липня 2022 року питання про відвід судді Довганю К.І. від розгляду справи №925/1673/20 передано на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу. Автоматизованою системою документообігу господарського суду Черкаської області справу передано у провадження судді Скибі Г.М.

Ухвалою суду від 11 липня 2022 року у складі судді Скиби Г.М. відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Коваленко Н.В. від 09.06.2022 про відвід судді Довганя К.І.

Ухвалою суду від 23 серпня 2022 року призначено підготовче засідання у справі на 10 год. 00 хв. 15 вересня 2022р. Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року за клопотанням сторін підготовче засідання у справі відкладалося на 11:30 на 01 листопада 2022 року.

Ухвалою суду від 01 листопада 2022 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 листопада 2022 року.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Атем Груп" звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" про стягнення 1 081 392,10 грн. заборгованості за договором постачання природного газу від 23.09.2020 №С/505/1-20, штрафні санкції в розмірі 34 970, 24 грн. інфляційних втрат та 8 977, 04 грн. 3% річних, а всього 125 339,38 грн. (з урахуванням збільшення позовних вимог). Позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що ним було виконано свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, а грошові кошти, перераховані на користь відповідача перевищили вартість фактично спожитого природного газу, внаслідок чого виникла переплата за Договором.

За твердженням позивача, 23 вересня 2020 року між ним та відповідачем було укладено Договір постачання природного газу № С/501/1-20 (далі - Договір), за умовами якого підприємство відповідача зобов`язалось здійснити поставку природного газу у обсягах і порядку, встановленому Договором, а позивач, відповідно - прийняти газ та оплатити його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Протягом жовтня місяця 2020 року відповідач здійснив поставку природного газу в загальному обсязі 2513,528 тис. м куб. Позивач, в свою чергу, шляхом авансування вартості природного газу протягом вересня-жовтня 2020 року перерахував на користь відповідача грошові кошти у розмірі 15 178 000, 00 грн.

Відповідно до положень пунктів 1.4 та 1.5. Договору, обсяги поставки природного газу на кожен місяць визначаються на підставі відповідної додаткової угоди до договору, а у разі відсутності такої додаткової угоди - Постачальник не здійснює постачання природного газу. Додаткова угода №1 до Договору від 23 вересня 2020 року була укладена між сторонами 23 вересня 2020 року щодо поставки природного газу на жовтень 2020 року за ціною за 1000 кубічних метрів газу 4 533, 00 грн (без ПДВ).

10 листопада 2020 року відповідачем на адресу позивача було направлено акт №РН-0006614 приймання-передачі природного газу від 31.10.2020 року, в якому відображена вартість природного газу у загальному розмірі 14 198 304, 64 грн., яка складається із вартості 4533,3333333 грн. без ПДВ за об`єм 1321 тис. м куб. та вартості 4900,00 грн. без ПДВ за об`єм 1192,529 тис. м куб.

Позивач не погодився з розрахунком відповідача , обґрунтовуючи тим, що розрахунок ціни за частину об`єму спожитого природного газу - 1192, 529 тис. м. куб, здійснено всупереч погодженій сторонами та встановленій у Додатковій угоді №1 ціні природного газу. На думку позивача, загальна вартість спожитого природного газу в жовтні місяці в обсязі 2513,528 тис. м куб. становить 13 673 592,32 грн з ПДВ.

Аргументуючи власну позицію позивач посилається на п. 2.4. Договору, яким передбачено, що зміна ціни природного газу визначається в додаткових угодах до Договору, погоджується сторонами та не може бути змінена за інших підстав. Пунктом 2.5. Договору також встановлено, що зміну ціни на газ протягом місяця постачання - у випадках набрання чинності відповідними НПА органів державної влади України, Регулятора або збільшення вартості газовидобування - Сторони можуть узгодити нову ціну на природний газ шляхом укладення Додаткових угод.

Позивач стверджує, що між сторонами Договору було укладено лише Додаткову угоду №1 від 23.09.2020 року та жодних інших угод не укладалося.

Таким чином, Позивач вважає, що ним виконано свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, а грошові кошти, перераховані на користь Відповідача перевищили вартість фактично спожитого природного газу, внаслідок чого виникла переплата за Договором. Ним було сплачено на користь Відповідача загальну суму у розмірі 15 178 000, 00 грн., тоді як Відповідачем надано послуг із забезпечення газопостачання на суму 423 015, 58 грн., а також здійснено постачання газу у загальному об`ємі 2513,528 тис. м куб., вартість яких, згідно ціни, погодженої сторонами, склала 13 673 592,32 грн з ПДВ. Відповідач в свою чергу, порушив свої зобов`язання із повернення переплати за Договором, які встановлені, зокрема пунктом 3.11 Договору, відповіді на вимогу про її повернення не надав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 081 392, 10 гривень (15 178 000 - 13 673 592, 32 - 423 015, 58 грн).

Відповідач заперечує проти позову вважаючи заявлені вимоги безпідставними з огляду на те, що останні не відповідають фактичним обставинам, що склались під час виконання Договору.

За доводами відповідача за результатами тендеру на закупівлю природного газу на жовтень 2020 року, його було визнано переможцем для потреб у здійсненні постачання природного газу для позивача за ціною - 5440,00 грн. в т.ч. ПДВ за тис.м.куб.

23.09.2020 року уповноваженою особою відповідача було отримано заявку на планове споживання природного газу у жовтні 2020 року в подобовому розрізі на загальну кількість 3900,000 тис.м.куб. у відповідності до листа № 200923/5 від 23.09.2020 року.

23.09.2020 року відповідачем було направлено на електронну пошту позивача проект договору на постачання природного газу для затвердження та погодження істотних умов даного Договору та додаткову угоду № 1 стосовно вартості природного газу на жовтень 2020 року без врахування вартості транспортування газу по території України, яка складала 4533,33 грн., крім того ПДВ 20 % - 906,67 грн.

Відповідач своєчасно (23.09.2020 р.) підписав додаткову угоду № 1 від 23.09.2020 року, що була отримана на електронну пошту 24.09.2020 року.

Таким чином, початкова ціна на постачання природного газу у жовтні 2020 року у т.ч. ПДВ 20 % становила 5440,00 грн. (п`ять тисяч чотириста сорок грн., 00 коп.).

В подальшому, 25.09.2020 року на електронну пошту Відповідача надійшов погоджений договір, де сторони прийшли до згоди щодо істотних умов даного Договору, у тому числі щодо порядку зміни ціни на природний газ протягом дії Договору та був підписаний в сканованому вигляді та направлений на електронну пошту відповідача 25.09.2020 року.

З метою наявності оригіналу Договору та додаткової угоди № 1, відповідачем було направлено оригінал Договору в 2-х примірниках та додаткової угоди на поштову адресу позивача з бланком опису та рекомендованим листом шляхом надсилання АТ «Укрпошта», який відповідно до роздруківки з сайту АТ «Укрпошта» був отриманий позивачем 06.10.2020 року.

На виконання умов укладеного Договору 29.09.2020 відповідачем згідно заявки позивача було виставлено рахунки № СФ-01217 від 28.09.2020 року (на оплату за поставку газу) та № СФ-01219 від 28.09.2020 року (компенсація вартості замовленої потужності) на обсяг 3900 тис.м.куб.

30.09.2020 позивач сплатив в повному обсязі компенсацію вартості замовленної потужності 3900,00 тисм.куб. у розмірі - 639 194,40 грн по рахунку СФ-01219 від 28.09.2020 р., та в період з 30.09.2020 по 12.10.2020 року здійснив часткову оплату за природній газ в сумі 7 190 805,60 грн.

09.10.2020 року відповідачем на адресу позивача було направлено супровідний лист №777/10-04, яким повідомлено, що станом на другу половину жовтня 2020 року спостерігається тенденція до зростання ціни на ринку природного газу та направлена Додаткова угода № 1/1 на збільшення ціни з другої та третьої декади жовтня 2020 року.

Аргументуючи власну позицію, відповідач посилається на п. 2.4 Договору, яким передбачено, що зміна ціни природного газу визначається в додаткових угодах до даного Договору та погоджується сторонами та не може бути змінена, крім п. 2.5. Пунктом 2.5 Договору передбачено, що зміна ціни на газ, що відбувається у зв`язку з набранням чинності відповідних нормативно-правових актів органів державної влади України, Регулятором, збільшення ціни реалізації газу газовидобувними підприємствами України, які впливають на ціну, є обов`язковою для розрахунків між Сторонами за даним Договором. У випадку зміни ціни на газ, утому числі протягом місяця поставки, Споживач зобов`язаний перерахувати на рахунок Постачальника грошові кошти, у розмірі, на який збільшилась вартість запланованого до поставки обсягу газу в термін згідно п.3.1

У відповідь на лист про зростання ціни позивачем були скореговані планові обсяги споживання природного газу на жовтень 2020 року, зокрема листами: №201012/2 від 12.10.2020 р. до обсягів 3500,000 тис. куб.м, №201012/5 від 12.10.2020 р. до обсягів 2700,000 тис. куб.м. та №201013/4 від 13.10.2020 року до обсягів 2500,000 тис.м.куб.

Станом на 12.10.2020 року позивичем було сплачено на адресу відповідача 7 190 805,60 грн. Вказана сума відповідала обсягу спожитого газу у кількості 1321,00 тис.м.куб. за ціною, визначеною сторонами станом на момент укладання Договору (5440,00 грн. з ПДВ).

Враховуючи збільшення ціни на природній газ та застосування відповідачем п. 2.4 та 2.5 Договору, 12.10.2020 року на адресу позивача було направлено додаткову угоду №1/1, відповідно до якої замовлений обсяг споживання природного газу у жовтні 2020 року 2500,000 тис.м.куб. був розділений у відповідності до погодженої ціни, а саме: 1321,000 тис.м.куб. за ціною 5440,00 грн. з ПДВ 20% та 1179,000 тис.м.куб. за ціною 5880,00 грн. з ПДВ 20 %.

З врахуванням скорегованих планових обсягів споживання природного газу позивачем було сплачено 13.10.2020 року 7348000,00 грн.

Відповідно до п.2.2 Договору місячна вартість газу визначається в актах приймання-передач на відповідний місяць. Відповідачем було направлено на адресу позивача рахунок з врахуванням оновленої ціни постачання та акт №РН-0006614 приймання-передачі природного газу від 31.10.2020 року, в якому відображена вартість природного газу у загальному розмірі 14 198 304, 64 грн., яка складається із вартості 4533,3333333 грн. без ПДВ за об`єм 1321 тис. м куб. та вартості 4900,00 грн. без ПДВ за об`єм 1192,529 тис. м куб., від підписання якого відмовився позивач , та акт №0006615 виконаних послуг від 31.10.2020 року, в якому відображено послуги по забезпеченню газопостачання за жовтень 2020 року в обсязі 2581,000 тис. м.куб.

Оригінал Договору постачання природного газу від 23.09.2020 №С/505/1-20 було отримано відповідачем 10.11.2020 року, що підтверджується відправленням сервісу «Нова пошта».

За твердженням відповідача вказаний оригінал Договору відповідає примірнику Договору, який був доданий позивачем до позовної заяви та не відповідає тому Договору, який був погоджений сторонами в електронному вигляді та отриманий відповідачем 25.09.2020 року на електронну пошту (сканована копія, з підписами сторін). Розбіжності в примірниках Договору суттєво змінюють правовідносин щодо виконання даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між учасниками спору існує суперечка щодо редакції договору, оскільки сторонами надано різні редакції на обґрунтування своїх правових позицій.

Зокрема, розбіжності містяться в п. 1.3 Договору: орієнтовний плановий обсяг постачання газу змінено з 3900,000 тис.м.куб. (в редакції відповідача) на 2500,000 тис.куб.м. (в редакції позивача).

Замінено п. 2.2 договору:

В редакції позивача «2.2. Вартість природного газу поставленого/спожитого протягом місяця поставки визначається в акті приймання-передачі, згідно підписаних додаткових угод.»

В редакції відповідача « 2.2. Місячна вартість газу визначається в актах приймання-передач на відповідний місяць.»

Замінено п. 2.5 договору:

В редакції позивача «2.5. У випадку зміни ціни на газ протягом місяця постачання у зв`язку з набранням чинності відповідних нормативно-правових актів органів державної влади України, Регулятором, збільшенням ціни реалізації газу газовидобувними підприємствами України, Сторони Договору шляхом укладання додаткових угод, можуть узгодити нову ціну на природний газ.

В редакції відповідача « 2.5. Зміна ціни на газ, що відбувається у зв`язку з набранням чинності відповідних нормативно-правових актів органів державної влади України, Регулятором, збільшення ціни реалізації газу газовидобувними підприємствами України, які впливають на ціну, є обов`язковою для розрахунків між Сторонами за даним Договором. У випадку зміни ціни на газ, утому числі протягом місяця поставки, Споживач зобов`язаний перерахувати на рахунок Постачальника грошові кошти, у розмірі, на який збільшилась вартість запланованого до поставки обсягу газу в термін згідно п.3.1.»

Замінено п.п.2) п. 5.1.1. договору:

В редакції позивача «2) розірвати (або призупинити в частині постачання природного газу ) цей Договір у разі вибору іншого постачальника.»

В редакції відповідача «« 2) розірвати (або призупинити в частині постачання природного газу ) цей Договір у разі вибору іншого постачальника, але не пізніше ніж за 21 календарний день перед датою, з якої договір постачання природного газу з новим постачальником набере чинності, за умови повного виконання зобов`язань по договору».

Розбіжності в редакціях Договору впливають на правову позицію кожної із сторін.

Відтак, суд приходить до переконання, що насамперед у даних правовідносинах слід встановити, який Договір постачання природного газу від 23.09.2020 №С/505/1-20 був чинний, оскільки при вирішенні даного спору від встановлення факту укладення та редакції спірного Договору безпосередньо залежить момент виникнення/не виникнення у відповідача зобов`язань(переплати) за Договором та наявності чи відсутності підстав для притягнення до відповідальності за неналежне його виконання шляхом стягнення збитків та штрафних санкції.

Одним із основоположних принципів приватноправового регулювання є принцип свободи договору, закріплений в ст. 627 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Приписами ст. 14 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у встановлених договором або актом цивільного законодавства межах, особа не може бути примушеною до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

За ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України)

Згідно з положеннями статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Таким чином, суд звертає увагу на те, що в межах наданих Законом учасники цивільного обороту можуть на власний розсуд врегулювати момент укладання та чинність договору.

Відповідно до приписів ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

В силу частини першої ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Частинами 1, 2 ст. 642 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Суд враховує, що відповідно до п. 10.8 Договору в обох редакціях, наданих сторонами, Договір та додатки до нього, підписані по факсу, електронній пошті (скановані копії), мають юридичну силу до моменту підтвердження їх оригіналом.

Отже, сторонами, з урахуванням принципу свободи договору, на власний розсуд було врегульовано питання моменту укладення та дійсності Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, сканована копія з підписами сторін була направлена позивачем на електронну адресу відповідача 25.09.2020 року. Оригінал договору було надіслано та отримано відповідачем 10.11.2020 року та містив суперечності, які не були погоджені сторонами.

23.09.2020 року листом № 200923/5 позивач повідомив відповідача про планове споживання природного газу у жовтні 2020 року в подобовому розрізі по 125806 м. куб. з 1 по 30 число та 125820 м. куб. 31 числа на загальну кількість 3900,000 тис.м.куб.

29.09.2020 відповідачем згідно заявки позивача було виставлено рахунки № СФ-01217 від 28.09.2020 року (на оплату за поставку газу) та № СФ-01219 від 28.09.2020 року (компенсація вартості замовленої потужності) на обсяг 3900 тис.м.куб.

30.09.2020 позивач сплатив в повному обсязі компенсацію вартості замовленної потужності 3900,00 тисм.куб. у розмірі - 639 194,40 грн по рахунку СФ-01219 від 28.09.2020 р.(платіжне доручення № 131769).

В період з 30.09.2020 по 12.10.2020 року позивачем було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача наступні суми з призначенням «оплата за природний газ зг.договору №С/505/2-20 ВІД 23.09.2020:

30.09.2020 - 70805,60 грн. (платіжне доручення № 131768);

01.10.2020 - 710000,00 грн. (платіжне доручення № 131865);

02.10.2020 - 710000,00 грн. (платіжне доручення № 131963);

05.10.2020 - 1000000,00 грн. (платіжне доручення № 132067);

06.10.2020 - 1000000,00 грн. (платіжне доручення № 132196);

07.10.2020 - 1000000,00 грн. (платіжне доручення № 132326);

08.10.2020 - 900000,00 грн. (платіжне доручення № 132511);

09.10.2020 800000,00 грн. (платіжне доручення № 132636);

12.10.2020 - 1000000,00 грн. (платіжне доручення № 132758).

09.10.2020 року відповідачем на адресу позивача було направлено лист №777/10-04, відповідно до якого з 06.10.2020 року вартість ресурсів природного газу на європейських хабах до кордону України збільшились на 11,5%, що в свою чергу призвело до збільшення ціни закупки та ціни природного газу для кінцевих Споживачів. Газовидобувні компанії перерахували ціну на природний газ жовтня, що не був 100% попередньо оплачений. Керуючись п.2.5 Договору № С/505/1 -20 від 23 вересня 2020р., зміна ціни на газ, що відбувається у зв`язку з набранням чинності відповідних нормативно-правових актів органів державної влади України, Регулятором, збільшенням ціни реалізації газу газовидобувними підприємствами України, які впливають на ціну, є обов`язковою для розрахунків між Сторонами за даним Договором. У випадку зміни ціни на газ, в тому числі протягом місяця поставки, Споживач зобов`язаний перерахувати на рахунок Постачальника грошові кошти, у розмірі, на який збільшилась вартість запланованого до поставки обсягу газу в термін згідно п. 3.1. З метою безперебійного газопостачання у жовтні місяці відповідачем запропоновано позивачу переглянути ціну газу та підписати додаткову угоду з оновленою ціною на другу та третю декаду жовтня 2020 року.

У відповідь на вказаний лист позивачем було направлено на адресу відповідача листи №201012/2 від 12.10.2020 р., №201012/5 від 12.10.2020 р. та №201013/4 від 13.10.2020 року, якими скориговано планові обсяги споживання природного газу на жовтень 2020 року до обсягів 3500,000 тис. м.куб., 2700,000 тис. м.куб. та 2500,000 тис.м.куб відповідно.

13.10.2020 року позивачем перераховано на розрахунковий рахунок відповідача 6000000,00 грн. (платіжне доручення № 132889) та 1348000,00 грн. (платіжне доручення № 132929).

Суд зазначає, що вищезазначене листування між сторонами, проведені проплати по виставленим рахункам, коригування планового обсягу споживання природного газу з врахуванням збільшення ціни, постачання та споживання природного газу є прийняттям з боку позивача пропозиції відповідача на умовах, які були погоджені сторонами шляхом електронного листування.

Водночас, як зазначалось вище, сторони можуть домовитись укласти договір у певній формі, тоді він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. Суд зауважує, що спеціальний порядок, визначений п. 10.8. Договору фактично надає юридичну силу Договору та додаткам до нього, підписаних по електронній пошті (скановані копії), до моменту підтвердження їх оригіналом.

Оскільки оригінал Договору в редакції, яка була додана позивачем до позовної заяви було отримано відповідачем лише 10.11.2020 року, то до цього часу сторони керувалися вимогами Договору, погодженого між ними по електронній пошті.

Відповідно до п.2.2 Договору місячна вартість газу визначається в актах приймання-передач на відповідний місяць. Відповідачем було направлено на адресу позивача рахунок з врахуванням оновленої ціни постачання та акт №РН-0006614 приймання-передачі природного газу від 31.10.2020 року, в якому відображена вартість природного газу у загальному розмірі 14 198 304, 64 грн., яка складається із вартості 4533,3333333 грн. без ПДВ за об`єм 1321 тис. м куб. та вартості 4900,00 грн. без ПДВ за об`єм 1192,529 тис. м куб. та акт №0006615 виконаних послуг від 31.10.2020 року, в якому відображено послуги по забезпеченню газопостачання за жовтень 2020 року в обсязі 2581,000 тис. м.куб.

Позивач погодив та підписав акт №0006615 виконаних послуг від 31.10.2020 року, в якому відображено послуги по забезпеченню газопостачання за жовтень 2020 року в обсязі 2581,000 тис. м.куб. та відмовився від підписання акту №РН-0006614 приймання-передачі природного газу від 31.10.2020 року, в якому відображена ціна природного газу 4533,3333333 грн. без ПДВ за об`єм 1321 тис. м куб. та 4900,00 грн. без ПДВ за об`єм 1192,529 тис. м куб.

Натомість позивач направив на адресу відповідача претензію щодо повернення переплати, аргументуючи тим, що сторонами узгоджено ціну на постачання газу в розмірі 4533,33 грн. без ПДВ при укладанні Договору та не підписано жодних додаткових угод, а тому підстав для підвищення ціни на природний газ у відповідача не було.

Суд критично оцінює посилання позивача на норми Договору, який було додано ним до позовної заяви, оскільки останнім не надано доказів погодження між сторонами умов зазначеного Договору. В той же час, листування, яке міститься в матеріалах справи навпаки свідчить про прийняття позивачем пропозицій відповідача на етапі постачання природного газу протягом жовтня 2020 року.

Такі дії позивача мають ознаки суперечливої поведінки. Пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України передбачено добросовісність як стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Верховний Суд у своїх постановах (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 р. у справі № 390/34/17, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.04.2019 р. у справі №903/394/18 та від 17.11.2018 у справі № 911/205/18) наголошував, що поведінка учасників господарських та цивільних правовідносин не повинна суперечити принципу contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), який базується ще на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Виходячи із аналізу норм, закріплених у ЦК України, поняття "добросовісність" ототожнюється із поняттям "безвинність" і навпаки, "недобросовісність" із "виною". Такий висновок випливає із того, що за діяння, якими заподіяно шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність (наприклад, частина третя статті 39 ЦК України), а оскільки обов`язковим елементом настання відповідальності, за загальним правилом, є вина, то такі діяння є винними.

Дослідження питання про здійснення особою належного їй суб`єктивного матеріального права відповідно до його мети тісно пов`язане з аналізом фактичних дій суб`єкта на предмет дотримання вимоги добросовісності.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, проаналізувавши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у захисті цивільного права та інтересу позивача.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, сума судового збору не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 01.03.2023

Суддя К.І. Довгань