ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" березня 2023 р. м. Київ Справа № 5002-4/626.1-2008 (911/603/23)

за заявою Відкритого акціонерного товариства «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 47; )

до відповідача Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 36; )

про визнання недійсними додаткових угод до договору комісії та стягнення коштів

у відокремленому провадженні в межах справи № 5002-4/626.1-2008

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Драккар» (01023, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 8, кв. 22; )

до Відкритого акціонерного товариства «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 47; )

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

Без виклику представників учасників у справі.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 5002-4/626.1-2008 за заявою ТОВ «Компанія «Драккар» до Боржника ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 12.01.2008 порушено провадження у даній справі та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.01.2016 справу № 5002-4/626.1-2008 прийнято до провадження судді Наріжного С.Ю.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.05.2022 введено у справі № 5002-4/626.1-2008 процедуру санації строком на 12 місяців; керуючим санацією Боржника призначено арбітражного керуючого Марченка Р.В.

На даний час у справі триває процедура санації.

24.02.2023 до суду надійшла заява ВАТ «ФСК «Море» від 01.02.2023 б/№ (вх. № 532/23) до ДК «Укрспецекспорт» про визнання недійсними додаткових угод до договору комісії та стягнення коштів.

Зокрема Позивач просить суд:

- визнати недійсними Додаткові угоди № 1 від 27.11.2018, № 2 від 19.02.2019, № 3 від 05.03.2019, № 5 від 23.01.2020 та № 6 від 06.07.2020 до Договору комісії № USE-16.3-133-Д/К-18 від 13.09.2018, укладені між ВАТ «ФСК «Море» та ДК «Укрспецекспорт»;

- стягнути з ДК «Укрспецекспорт» на користь ВАТ «ФСК «Море» кошти в розмірі 262684,88 доларів США, що станом на 01.02.2023 еквівалентно 9606018,30 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду вказана позовна заява передана судді Наріжному С.Ю. для розгляду в межах справи № 5002-4/626.1-2008 про банкрутство ВАТ «ФСК «Море», присвоєно єдиний унікальний номер справи № 5002-4/626.1-2008 (911/603/23).

Судом встановлено, що звертаючись з даною заявою до суду, ВАТ «ФСК «Море» заявило клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Розглянувши вказане клопотання Позивача, суд дійшов висновку про його задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Підпунктами 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що:

- за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі: 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 2684,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 163 ГПК України, у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

З поданої заяви вбачається, що Позивачем фактично заявлено 5 вимог немайнового характеру: визнання недійсними додаткових угод до договору, а також 1 вимогу майнового характеру - стягнення коштів в розмірі 262684,88 доларів США, що станом на 01.02.2023 еквівалентно 9606018,30 грн.

При цьому Позивач зазначає суму судового збору, який підлягає сплаті за подання вказаної заяви, в загальному розмірі 170930,27 грн, виходячи зі ставок судового збору: 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») за кожну позовну вимогу немайнового характеру - 26840,00 грн (5368,00 грн *5). Крім того 1,5% від суми 9606018,30 грн = 144090,27 грн.

Суд зазначає, що вказаний розрахунок ставок судового збору є неправильним, враховуючи наступне.

Зокрема, визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 (пункти 100-102 постанови) зауважила, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 15.02.2021 у справі №910/11664/20).

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.04.2021 у справі № 905/1818/19, за розгляд у позовному провадженні у межах справи про банкрутство, провадження у якій регулюється нормами КУзПБ, майнового чи немайнового спору господарському суду необхідно обраховувати розмір судового збору виходячи із ставки, що підлягає сплаті за подання позовної заяви відповідно майнового чи немайнового характеру (підпункти 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Як вже вказано вище, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі: 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, відповідно до п.п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору, який підлягає сплаті за подачу вказаної вище заяви становить 157510,27 грн у т.ч.: 13420,00 грн (2684,00 грн * 5) за позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними п`яти додаткових угод до договору комісії + 144090,27 грн за позовну вимогу майнового характеру про стягнення коштів (9606018,30 грн * 1,5% = 144090,27 грн).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони суд, за певних умов, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду. При цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Однак, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Це означає, що юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату. Крім того, із наведеного убачається, що прийняти рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд може і з власної ініціативи у тому разі, коли юридична особа звертається із клопотанням про звільнення від сплати судового збору

Зазначена правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18.

У п. п. 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 (заява N 68490/01) вказано про те, що цілі, які переслідуються при стягненні судових витрат, зокрема судового збору, слід вважати прийнятними враховуючи загалом питання відправлення правосуддя, зокрема, що стосується фінансування судової системи, крім цього, такі діють стримуючим фактором для легковажних претензій, однак такі не повинні бути надмірним тягарем, тобто значне фінансове навантаження може виступати як фактор, що обмежує доступ до правосуддя, право на суд.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Судом враховано, що ухвалою Господарського суду АР Крим від 12.01.2008 порушено провадження у справі № 5002-4/626.1-2008 про банкрутство ВАТ «ФСК «Море»; Боржник є підприємством, що включене до Переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015; ухвалою суду від 31.05.2022 введено у справі № 5002-4/626.1-2008 процедуру санації строком на 12 місяців, яка наразі триває.

Крім того судом враховано, що на рахунку Позивача наявні кошти лише в розмірі 2283,84 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів Позивача про те, що Позивач позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання відповідної заяви у даній справі, зокрема в розмірі 157510,27 грн.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що клопотання ВАТ «ФСК «Море» про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Дослідивши подану заяву з доданими доказами суд встановив, що наявних матеріалів достатньо для прийняття заяви до розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, зокрема:

- спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна;

- спори про визнання недійсними результатів аукціону;

- спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником;

- спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно;

- спори про стягнення заробітної плати;

- спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника;

- спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи визначений законодавцем у зазначеній статті перелік спорів, вбачається обґрунтованим висновок, що такий перелік не обмежується лише майновими спорами, але й передбачає можливість розгляду спорів, в яких боржник є відповідачем та щодо інших категорій справ. Водночас, належним судом, до юрисдикції якого належить зазначена категорія спорів, є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 910/6729/20.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність здійснювати розгляд заяви ВАТ «ФСК «Море» від 01.02.2023 б/№ (вх. № 532/23) до ДК «Укрспецекспорт» про визнання недійсними додаткових угод до договору комісії та стягнення коштів, за правилами загального позовного провадження, передбаченого ГПК України, у відокремленому провадженні в межах справи № 5002-4/626.1-2008 про банкрутство ВАТ «ФСК «Море».

Керуючись ст. 12, 20, 30, 120, 121, 176, 232-235 ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ВАТ «ФСК «Море» від 01.02.2023 б/№ (вх. № 3646/23) про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі задовольнити.

2. Відстрочити ВАТ «ФСК «Море» сплату судового збору за подання заяви у даній справі в сумі 157510,27 грн.

3. Заяву ВАТ «ФСК «Море» від 01.02.2023 б/№ до ДК «Укрспецекспорт» про визнання недійсними додаткових угод до договору комісії та стягнення коштів прийняти до розгляду у відокремленому провадженні в межах справи № 5002-4/626.1-2008 про банкрутство ВАТ «ФСК «Море».

4. Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

5. Підготовче засідання призначити на "04" квітня 2023 року о 10 год. 00 хв. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 16/108, в залі судових засідань №1.

6. Встановити строк Відповідачу для надання суду відзиву в порядку ст. 165 ГПК України на заяву - протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття провадження. У разі подання відзиву на позов Відповідач зобов`язаний надати суду документи, що підтверджують направлення (надання) відзиву і доданих до нього доказів Позивачу.

7. Встановити строк Позивачу для надання суду відповіді на відзив в порядку ст. 166 ГПК України - протягом 7 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання). До відповіді на відзив мають бути додані документи, що підтверджують направлення (надання) відповіді на відзив Відповідачу.

8. Встановити строк Відповідачу для надання суду заперечень в порядку ст. 167 ГПК України - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі її отримання). До заперечень мають бути додані документи, що підтверджують направлення (надання) заперечень Позивачу.

9. Учасникам процесу письмові докази, які подаються до господарського суду, оформити відповідно до вимог ст. 91 ГПК України, а заяви та клопотання - в письмовій формі відповідно до ч. 2 ст. 169 та ст. 170 ГПК України. Всі заяви, клопотання, письмові пояснення та докази подавати до суду завчасно за допомогою засобів поштового зв`язку, електронної пошти суду або кабінету «Електронний суд».

10. Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

11. Копію ухвали надіслати учасникам у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо відповідно ст. 254, 255 ГПК України.

Дата підписання ухвали 01.03.2023.

Суддя С.Ю. Наріжний