ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 року м.Дніпро Справа № 904/4172/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Кузнецова В.О., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 (суддя Владимиренко І.В.)

у справі № 904/4172/22

за заявою ОСОБА_1 , м.Дніпро

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність в порядку передбаченому положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 у справі №904/4172/22 відмовлено фізичній особі ОСОБА_1 у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. Заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та додані до неї документи повернуто заявнику.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 у справі №904/4172/22, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник стверджує, що судом було порушено приписи ст. 174 ГПК України та допущено надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Наголошує, що право боржника звернутися із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не стоїть у залежності від наявності у сукупності всіх чотирьох підстав, передбачених ч. 2 ст. 115 КУзПБ

Апелянт зауважує, що у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність підставою для відкриття провадження зазначене саме те, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців та існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

На думку скаржника, судом передчасно (на стадії відкриття провадження у справі) надано оцінку доданим до заяви доказам та визнано їх недостатніми, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про невідповідність заяви вимогам ст. 115 КУзПБ і наявності підстав для відмови у відкритті провадження щодо неплатоспроможності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги визначено колегію у складі: головуючий суддя Мороз В.Ф., судді Кузнецов В.О., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 у справі №904/4172/22 залишено без руху. Скаржнику надано строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Апелянтом подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та надано докази сплати судового збору.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з перебуванням судді Кузнецова В.О. у відпустці, для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі №904/4172/22 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 у справі №904/4172/22; розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 23.02.2023 о 10 год. 00 хв.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, у зв`язку з усуненням обставин, які обумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №904/4172/22 передано колегії суддів у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Кузнецова В.О., Чередка А.Є.

Заявник (апелянт), будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не проінформував.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи мають місце докази належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами без участі представника скаржника.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених місцевим господарським судом обставин та правильність застосування норма матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 9 КУзПБ).

За положеннями ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.11.2022 до Господарського суду Дніпропетровської області звернулась фізична особа ОСОБА_1 (Заявник) із заявою, в якій просить прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність в порядку передбаченому положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно інформації, отриманої від Українського бюро кредитних історій щодо боржника - ОСОБА_1 станом на 10.11.2022 за боржником обліковується:

- загальна поточна заборгованість в розмірі - 197 118,15 грн.;

- загальна поточна прострочена заборгованість в розмірі - 34 743,03 грн.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 01.10.2022 - 6 700 гривень.

Таким чином, мінімальний розмір прострочених зобов`язань боржника, що може бути підставою для звернення боржника із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність становить не менше 201 000,00 грн.

У заяві боржника, що надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області, вказана загальна сума поточної заборгованості ОСОБА_1 - 197118,15 грн, судом встановлена наявність поточної простроченої заборгованості станом на 10.11.2022 у розмірі 34 743,03 грн, що менше 30-ти мінімальних заробітних плат на дату звернення до суду.

Розглянувши подану заяву та дослідивши наявні в матеріалах заяви докази, суд дійшов висновку відмовити у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов з огляду на те, що:

- сума простроченої заборгованості заявника (боржника) становить менше 30-ти розмірів мінімальних заробітних плат, суд не знаходить підстав для прийняття заяви до розгляду.

- з поданих заявником доказів в підтвердження наявної заборгованості (конкретизований список кредиторів та довідка Українського бюро кредитних історій щодо боржника) вбачається наявність загальної суми простроченої заборгованості - 34 743,03 грн., проте неможливо встановити суму неустойки (штрафу, пені) окремо;

- обґрунтованих обставин щодо неможливості боржника працевлаштуватися з метою забезпечення особистих потреб та сплати існуючих зобов`язань перед банками та іншими фінансовими установами заявником не наведено.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою (стаття 113 КУзПБ).

Вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях 115, 116 КУзПБ.

В частині першій статті 116 КУзПБ передбачено, що заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, а саме підстав, визначених у частині другій статті 115 КУзПБ.

Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати положенням Кодексу України з процедур банкрутства.

Разом з тим, перелік документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність чітко визначений, зокрема, частиною третьою статті 116 КУзПБ.

Відповідно до частини третьої статті 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються:

1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;

2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця;

3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна;

5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно;

6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором;

7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

8) відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

9) копія трудової книжки (за наявності);

10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника;

11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства;

12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень;

13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини;

14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Так, у заяві боржника, що надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області, вказана загальна сума поточної заборгованості ОСОБА_1 - 197118,15 грн, судом встановлена наявність поточної простроченої заборгованості станом на 10.11.2022 у розмірі 34 743,03 грн,

Водночас, як встановив суд першої інстанції, з поданих заявником доказів в підтвердження наявної заборгованості (конкретизований список кредиторів та довідка Українського бюро кредитних історій щодо боржника) вбачається наявність загальної суми простроченої заборгованості - 34 743,03 грн., проте неможливо встановити суму неустойки (штрафу, пені) окремо.

В свою чергу, заявниця не зазначала, що у неї існують проблеми з визначенням точної суми заборгованості перед кожним кредитором та диференціації його на складові частини (основний борг, штраф, пеня).

Наведене може свідчити про невідповідність поданої ОСОБА_1 заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність вимогам, що встановлені п. 3 ч. 3 ст. 116 КУзПБ.

Колегія суддів зауважує, що в статті 77 ГПК України закріплено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, наявність підстав, передбачених статтею 115 КУзПБ для відкриття провадження у справах про неплатоспроможність боржника, має засвідчити перелік документів, наведений в частині третій статті 116 КУзПБ, що має додаватися до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст (правова позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 26.05.2021 у справі №916/1176/20.

Поряд з цим необхідно враховувати, що згідно з частиною першою статті 35 КУзПБ у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу.

За приписами частини третьої статті 37 КУзПБ господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - другої статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, приписами статті 174 ГПК України передбачено механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання, та прийняття її до розгляду судом першої інстанції.

Разом з тим частинами четвертою статті 174 ГПК України визначено негативний наслідок для позивача у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви, а саме якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

При цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору (подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 918/1/18, від 10.05.2019 у справі № 905/2043/18, від 13.09.2019 у справі № 905/909/19, від 14.11.2019 у справі № 910/9302/19, від 24.11.2020 у справі № 910/3748/20, від 05.08.2021 у справі № 910/19584/20).

Таким чином, встановивши невідповідність поданої ОСОБА_1 заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність вимогам, що встановлені п. 3 ч. 3 ст. 116 КУзПБ, суд першої інстанції повинен був постановити ухвалу про залишення її без руху та встановити строк протягом якого мають бути усунені недоліки заяви.

Слід наголосити, що судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими КУзПБ, ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Однак, процесуальним законодавством не передбачено надання оцінки доданим до заяви доказам в обґрунтування зазначених у ній обставин та вимог на стадії відкриття провадження у справі, а тому Господарський суд Дніпропетровської області, зазначаючи про те, що сума простроченої заборгованості заявника (боржника) становить менше 30-ти розмірів мінімальних заробітних плат та заявником не наведено обґрунтованих обставин щодо неможливості боржника працевлаштуватися з метою забезпечення особистих потреб та сплати існуючих зобов`язань перед банками та іншими фінансовими установами, вийшов за межі своєї компетенції.

Як вже було зазначено, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 2, ст. 39 та ст. 113 КУзПБ у їх взаємозв`язку, перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Наведене відповідає положенням ч.ч. 1-3 ст. 119 КУзПБ, відповідно до яких у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. Підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Тобто саме у підготовчому засіданні, господарський суд, за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі або відмову у відкритті провадження у справі.

В той же час, ч. 1 ст. 37 КУзПБ передбачено підстави, за яких господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі відмовляє у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, а саме якщо:

- провадження у справі про банкрутство боржника не допускається згідно з цим Кодексом;

- заява надійшла від кредитора, вимоги якого включені до затвердженого плану санації відповідно до статті 5 цього Кодексу, і відсутні докази невиконання зобов`язань за таким планом санації;

- стосовно боржника відкрито провадження у справі про банкрутство;

- юридичну особу - боржника припинено в установленому законом порядку.

Місцевим господарським судом цих підстав встановлено не було, а відтак відмова у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі є передчасною та не відповідає положенням процесуального Закону.

Натомість, як встановлено ч. 1 ст. 117 КУзПБ у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або для повернення такої заяви господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про прийняття заяви до розгляду, в якій зазначаються:

1) дата підготовчого засідання, яке має відбутися не пізніше 15 робочих днів з дня постановлення ухвали;

2) прізвище, ім`я та по батькові арбітражних керуючих, визначених автоматизованим відбором для призначення керуючого реструктуризацією.

За таких умов, апеляційний суд погоджується з доводами скаржника, наведеними у відповідній частині апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.

На додаток до викладеного колегія суддів вважає слушними доводи апелянта і про те, що перелік підстав, визначених частиною другою статті 115 КУзПБ для порушення провадження у справі про банкрутство фізичної особи, не є вичерпним, оскільки пунктом 4 частини другої статті 115 КУзПБ передбачено можливість "існування інших обставин, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності)."

Право боржника звернутися із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не стоїть у залежності від наявності у сукупності всіх чотирьох підстав, передбачених частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 910/10742/21, від 17.06.2021 у справі №926/2987-б/20.

Так, системний аналіз статті 113, частин першої, другої статті 116, частини першої статті 119 КУзПБ дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись місцевим судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у частині третій статті 116 КУзПБ переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст.

Виходячи із системного аналізу положень статей 115, 119 КУзПБ, зазначеними нормами визначено підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника-фізичної особи (частина друга статті 115 КУзПБ), а за відсутності таких підстав - визначено наслідки розгляду заяви боржника та підстави для прийняття судом ухвали про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність (частина четверта статті 119 КУзПБ).

Згідно з частиною четвертою статті 119 КУзПБ господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо:

1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;

2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду;

3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю;

4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

Враховуючи все вищенаведене, місцевий господарський суд при вирішенні питання щодо прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду повинен перевірити відповідність поданої заяви з додатками вимогам до її форми, змісту та комплектності (відповідно до статті 116 КУзПБ) та встановити відсутність підстав для відмови у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або для повернення такої заяви, а розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, без дослідження та встановлення відповідних обставин, суд апеляційної інстанції вважає передчасним висновок Господарського суду Дніпропетровської області про відмову у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Необхідно акцентувати увагу на п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, в якому зазначено: за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

Принцип справедливості судового розгляду в рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet V. France, заява №23805/94) ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним, з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію стосовно того, що одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).

Відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 3 липня 2014 року, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 у справі №904/4172/22 цим вимогам в повній мірі не відповідає.

В свою чергу, як передбачено ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на все вищевикладене, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 у справі № 904/4172/22 прийнята з порушенням норм процесуального права, а отже підлягає скасуванню з направленням справи до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 236, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 у справі № 904/4172/22 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 у справі №904/4172/22 скасувати.

Справу № 904/4172/22 направити до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 02.03.2023

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя А.Є. Чередко