ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2023 р. м. Київ Справа № 925/499/22

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

За позовом Державного підприємства «Іркліївський розплідник рослиноїдних риб», Черкаська обл., с. Іркліїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієва Нація», Київська обл.,

с. Супоївка

про стягнення 134 903 грн. 02 коп.

Представники сторін:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 134 903 грн. 02 коп. заборгованості, з яких: 98 972 грн. 00 коп. основного боргу, 2 879 грн. 22 коп. 3 % річних, 4 432 грн. 91 коп. інфляційні втрати, 19 590 грн. 85 коп. пені, 9 028 грн. 04 коп. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином грошові зобов`язання по договору купівлі-продажу рибопосадкового матеріалу № 17/03/1 від 17.03.2020 р.

Представники сторін в засідання суду не з`явились, про причини неявки не повідомили суд належним чином, відповідач відзив на позов не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2020 року між Державним підприємством «Іркліївський розплідник рослиноїдних риб» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дієва Нація» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу рибопосадкового матеріалу № 17/03/1, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується поставити 2-хрічку товстолоба, річняк товстолоба, річняк коропа (Товар) по кількості та на умовах, погоджених з Покупцем, а Покупець зобов`язується прийняти і здійснити оплату Товару (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору поставка Товару здійснюється на умовах 100 відсоткової предоплати згідно узгодженого рахунку (накладної), шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Датою оплати є надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця (п. 3.2 Договору).

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.2 Договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу Товар, що підтверджується видатковою накладною № 380 від 17.03.2020 р. на суму 134 196 грн. 77 коп. та видатковою накладною № 381 від 18.03.2020 р. на суму 154 775 грн. 23 коп., за який останній розрахувався частково, борг на день розгляду справи складає 98 972 грн. 00 коп. Доказів сплати суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин борг в сумі 98 972 грн. 00 коп. є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 2 879 грн. 22 коп. 3 % річних та 4 432 грн. 91 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 2 879 грн. 22 коп. 3% річних та 4 432 грн. 91 коп. інфляційних втрат.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 19 590 грн. 85 коп. пені.

Однак, суд не задовольняє позовні вимоги в цій частині, оскільки договором не передбачено стягнення пені, а зазначена загальна відповідальність сторін.

Позивач є державним підприємством, засновником якого є Державне агенство рибного господарства України, тому є суб`єктом господарювання, який належить до державного сектору екноміки.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги частково, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієва нація» (07710, Київська обл., Яготинський р-н., с. Супоївка, вул. Ковпака, 18, код 40363941) на користь Державного підприємства «Іркліївський розплідник рослиноїдних риб» (19950, Черкаська обл., Чорнобаївський р-н., с. Іркліїв, код 21353501) - 98 972 (дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп. боргу, 2 879 (дві тисячі вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 22 коп. 3 % річних, 4 432 грн. (чотири тисячі чотириста тридцять дві) 91 коп. інфляційні втрати, 9 028 (дев`ять тисяч двадцять вісім) грн. 04 коп. штрафу та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. судового збору.

3. В частині стягнення пені відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 27.02.2023 року.

Суддя Л.Я. Мальована