РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2023Справа № 910/10294/22

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг»

про визнання незаконним наказу про звільнення, про поновлення на посаді та

стягнення 9.783,60 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Мелконян Н.Г.

за участю представників сторін

від позивача Іванова Н.С., ордер серії АА № 1181497 від 27.09.2022

від відповідача не з`явився

Суть спору:

04.10.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» про

1) визнання незаконним наказу № 21 від 01.09.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» про звільнення ОСОБА_1 про звільнення з посади директора Товариства, на підставі п. 1 ст. 41 КЗПП України, у зв`язку з допущенням одноразового грубого порушення трудових обов`язків від 01.09.2022;

2) поновлення на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» ОСОБА_1 ;

3) стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2022 по дату винесення рішення суду про поновлення позивач на посаді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/10294/22 від 11.10.2022 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

25.10.2022 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви в якій позивач просить суд

1) визнати незаконним наказу № 21 від 01.09.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» про звільнення ОСОБА_1 про звільнення з посади директора Товариства, на підставі п. 1 ст. 41 КЗПП України, у зв`язку з допущенням одноразового грубого порушення трудових обов`язків від 01.09.2022;

2) поновити на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» ОСОБА_1 ;

3) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2022 по 04.10.2022 у сумі 9.783,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2022 відкрито провадження у справі № 910/10294/22 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.11.2022.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 26.10.2022 було 27.10.2022 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 307 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04073, м. Київ, вул. Сирецька, 33-А, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Проте, конверт разом з ухвалою від 26.10.2022 (номер відправлення 307) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 29.11.2022 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

22.11.2022 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 13.12.2022.

13.12.2022 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.01.2023.

Позивач в судовому засіданні 24.01.2023 позовні вимоги підтримав повністю.

24.01.2023 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 02.02.2023.

Відповідач в судове засідання 02.02.2023 не з`явився.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки ухвалу суду від 24.01.2023 надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією на адресу, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 02.02.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.п 9.1, 9.2 Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг», затвердженого рішенням учасника № 1 від 20.09.2021 (далі - Статут) вищим органом Товариства є Загальні збори учасників або рішення єдиного учасника. Виконавчим органом Товариства є директор.

Згідно з пп. 5) пункту 10.6 Статуту до виключної компетенції Загальних зборів чи прийняття учасником рішень належить обрання чи відкликання директора Товариства та встановлення йому винагороди.

Відповідно до п. 11.1 Статуту виконавчим органом Товариства є директор Товариства, який обирається Загальними зборами Товариства або призначається рішенням єдиного учасника одноособово, на строк визначений у трудовому договорі, за його наявності, але не більше ніж на 2 роки.

Рішенням учасника № 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» від 20.09.2021 ОСОБА_2 одноособово вирішено створити Товариство з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг», затвердити статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг», а також вирішено ряд інших пов`язаних цим питань, зокрема призначено директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» № 21 від 01.09.2022 «Про припинення трудового договору (контракту)» звільнено з 01.09.2022 ОСОБА_1 з посади директора на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з допущенням грубого порушення трудових обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказ про звільнення є незаконними та підлягає скасуванню, оскільки з наведеного у ньому формулювання не вбачається єдиного грубого порушення в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У відповідності до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (стаття 147 КЗпП України).

Стаття 41 КЗпП України визначає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з окремими категоріями працівників за певних умов.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, одноразове грубе порушення трудових обов`язків має оціночний характер і підлягає застосуванню як підстава звільнення за наявності певних законодавчо визначених умов.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Тобто, умовою застосування п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є встановлення факту одноразового грубого порушення трудових обов`язків та вини правника в такому порушенні.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний наказ видано на підставі рішення учасника № 3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» від 01.09.2022, згідно якого при вирішенні питання першого порядку денного вирішено: у зв`язку з допущенням директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» ОСОБА_1 одноразового грубого порушення трудових обов`язків, розірвати з ним трудовий контракт на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗПП України із звільненням його з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» з 01.09.2022.

Разом з тим, ані рішення учасника № 3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» від 01.09.2022, ані наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» № 21 від 01.09.2022 не містять вказівки про те, яке порушення вчинено ОСОБА_1 та в чому воно полягає, які саме посадові обов`язки порушені останнім та чим вони передбачені, дату вчинення порушення.

Відповідачем також не подано жодних документів на підтвердження того, яке порушення вчинено ОСОБА_1 та в чому воно полягає, які саме посадові обов`язки порушені останнім та чим вони передбачені, дату вчинення порушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутність у спірному наказі посилання на конкретне порушення трудових обов`язків та дату його вчинення унеможливлює надання оцінки дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» установлених законом порядку та строку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Наведене у сукупності дає підстави для висновку про незаконність оскаржуваного наказу та наявність підстав для його скасування.

З огляду на викладене, позовна вимога в частини скасування наказу № 21 від 01.09.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Товариства, на підставі п. 1 ст. 41 КЗПП України, у зв`язку з допущенням одноразового грубого порушення трудових обов`язків від 01.09.2022 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до абз. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз правових норм у їх системному зв`язку з положеннями ст. 43 Конституції України та ст. 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовна вимога в частини поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абз. 3 п. 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно абз. 1, 2 п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

Відповідно до довідки № 3008-1 від 30.08.2022, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтинг» заробітна плата ОСОБА_1 за період 0 01.01.2022 по 30.08.2022 становила: січень - 8.700,00 грн, лютий - 7.395,00 грн, березень - 0,00 грн, квітень - 8.700,00 грн, травень - 8.888,07 грн, червень - 9.369,87 грн, липень - 8.882,88 грн, серпень - 9.053,89 грн, всього 60.989,71 грн.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язку роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримай цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає резолютивній частині рішення. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Касаційного адміністративного суду від 06.08.2020 у справі № 813/851/16.

Така позиція відповідає усталеній практиці Верховного Суду, відповідно до якої суд, що приймає рішення про стягнення на користь особи суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, має вказати не лише період, а і конкретну суму, яка підлягає стягненню.

Таким чином середньомісячний дохід за останні два календарних місяці перед звільненням становлять:

8.882,88 грн (виплачена заробітна плата за липень 2022 року) + 9.053,89 грн (виплачена заробітна плата за серпень 2022 року) = 17.936,77 грн.

17.936,77: 44 (сумарна кількість робочих днів за 2 місяця - (21 робочий день у липні 2022 року + 23 робочих дні у серпні 2022 року) = 407,65 грн (заробітна плата за один робочий день, сума визначена до утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів).

Позивач просить стягнути з відповідача суму середньомісячної заробітної плати за період з 01.09.2022 по дату надходження позовної заяви до суду 04.10.2022, що становить 24 робочих дні (22 робочих дні у вересні 2022 року та 2 робочі дні 2022 року).

Отже, сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу становить 24 х 407,65 грн = 9.783,60 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача 9.783,60 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ № 21 від 01.09.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Товариства, на підставі п. 1 ст. 41 КЗПП України, у зв`язку з допущенням одноразового грубого порушення трудових обов`язків від 01.09.2022.

3. Поновити на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік Консалтінг» (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 33-а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2022 по 04.10.2022 в розмірі 9.783 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят три) грн 60 коп., 7.443 (сім тисяч чотириста сорок три) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 24.02.2023.

СуддяВ.В.Сівакова