ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
27.02.2023р. Справа № 27/135б
за заявою ліквідатора - арбітражної керуючої Яуфман О.А., від 17.02.2023 № 01-20/17
про вжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів
у справі про банкрутство
ліквідатор: арбітражна керуюча Яуфман Олена Анатоліївна (свідоцтво № 2012 від 12.11.2021)
- Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопарк-Донбас" м.Донецьк
- Фірма „Grand Technology Kft" м.Будапешт, Венгрія
- Товариство з обмеженою відповідальністю „Донуглекон" м.Донецьк
- Товариство з обмеженою відповідальністю „Мегаполіс" м.Донецьк
суддя Величко Н.В.
У провадженні Господарського суду Донецької області на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа № 27/135б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Інтерфіш.
Строк ліквідаційної процедури неодноразово продовжувався та змінювався ліквідатор-арбітражний керуючий, про що судом були винесені відповідні ухвали.
Відповідно до ухвали суду від 15.11.2022 призначено ліквідатором у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфіш» арбітражного керуючого Яуфман Олену Анатоліївну (свідоцтво № 2012 від 12.11.2021).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Правові засади забезпечення позову у господарському судочинстві врегульовано главою 10 розділу І ГПК України, тоді як спеціальним законом про банкрутство (стаття 40 КУзПБ) визначено особливі різновиди забезпечувальних заходів вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право застосування таких заходів як за клопотанням сторін або учасників справи, так за ініціативою суду.
Частиною 1 статті 40 КУзПБ передбачено, що господарський суд має право за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи заборонити боржнику вчиняти без згоди арбітражного керуючого правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.
Заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі (ч. 4 ст. 40 КУзПБ).
За умовами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно з приписами частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності вжитих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до статті 136 ГПК України. (Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 50/790-43/173).
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; з`ясувати чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу) з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення із заявленими позивачем (кредитором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення. (Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №911/1159/14).
Разом з тим особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з останньою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
17.01.2023 ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №27/135б виправлена описка у зазначеній адресі розташування будівлі адміністративно-побутового комплексу літ. В-3, загальною площею 485 кв. м. з «м. Донецьк, вул. Професорів Богославських, 3» на «м. Донецьк, вул. Професорів Богославських, 3а».
Така ситуація порушує права кредиторів, а тому необхідно вжити заходи для їх забезпечення через ухвалення судового рішення, а саме установити перешкоди для будь-яких осіб у здійсненні користування та розпорядження названим майном до часу, коли буде вирішено остаточне питання повернення названої будівлі у власність ТОВ «Інтерфіш».
Розглянувши заяву арбітражної керуючої Яуфман О.А. про вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, суд виходить з наступного:
З урахуванням специфіки провадження у справі про банкрутство, безпосередньою метою застосування передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову, як заходів забезпечення вимог кредиторів у такій справі, є збереження майна боржника та у такий спосіб охорона матеріально-правових інтересів кредиторів від можливих недобросовісних дій боржника чи інших осіб стосовно його активів задля попередження потенційних труднощів у досягненні основної мети процедур банкрутства - як найповнішого задоволення вимог кредиторів.
З матеріалів справи відомо, що боржнику - ТОВ Інтерфіш на праві власності належала нежитлова будівля адміністративно-побутового комплексу літ. В-3 загальною площею 485,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Професорів Богословських, 3а, яка є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором № 4 від 07.10.2005 в забезпечення виконання боржником кредитного договору, укладеного між ним та ПАТ Укрсоцбанк.
Відповідно до постанови Донецького апеляційного господарського суду від 26.04.2016 у справі № 27/135б скасовано ухвалу Господарського суду Донецької області від 08.02.2016 в частині відмови у визнанні недійсними результатів другого повторного аукціону (електронних торгів) з продажу майна ТОВ «Інтерфіш», а саме: будівлі адміністративно-побутового комплексу літ. В-3, загальною площею 485,0 кв.м., що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул. Професорів Богословських, 3а (лот № 123504), проведеного ТБ «Електронні торги України» 30.03.2015-15.04.2015, оформлених протоколом № 123504 від 15.04.2015 про проведення другого повторного аукціону (електронних торгів) з продажу майна ТОВ «Інтерфіш» та прийнято в цій частині нове рішення.
Заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», м. Київ в частині визнання недійсними результатів другого повторного аукціону (електронних торгів) з продажу майна ТОВ «Інтерфіш», а саме: будівлі адміністративно-побутового комплексу літ. В-3, загальною площею 485,0 кв.м., що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул. Професорів Богословських, 3а (лот № 123504), проведеного ТБ «Електронні торги України» 30.03.2015-15.04.2015, оформлених протоколом № 123504 від 15.04.2015 про проведення другого повторного аукціону (електронних торгів) з продажу майна ТОВ «Інтерфіш» задоволено.
Визнано недійсними результати другого повторного аукціону (електронних торгів) з продажу майна ТОВ «Інтерфіш», а саме: будівлі адміністративно-побутового комплексу літ. В-3, загальною площею 485,0 кв.м., що розташована за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Професорів Богословських, 3а (лот № 123504), проведеного ТБ «Електронні торги України» 30.03.2015-15.04.2015, оформлені протоколом № 123504 від 15.04.2015 про проведення другого повторного аукціону (електронних торгів) з продажу майна ТОВ «Інтерфіш».
Постановою Вищого господарського суду України від 17.11.2016 залишено без змін постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.04.2016 у справі № 27/135б.
Така постанова господарського суду апеляційної інстанції учасниками справи не оскаржувалась та є чинною.
У матеріалах справи відсутні докази повернення нерухомого майна - будівлі адміністративно-побутового комплексу літ. В-3, загальною площею 485,0 кв.м., що розташована за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Професорів Богославських, 3а до складу ліквідаційної маси ТОВ «Інтерфіш» та проведення (відновлення) реєстрації права власності на майно у державному реєстрі речових прав за первісним власником ТОВ «Інтерфіш».
З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 321347236 від 30.01.2023) відомо, що запис про право власності № 9776007 від 25.05.2015 зроблений приватним нотаріусом Майшмаз Сергієм Федоровичем, Маріупольський районний нотаріальний округ Донецької області, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21534620 від 25.05.2015 09:17:48, є актуальним.
Регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції Закону України від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (з подальшими змінами та доповненнями).
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження; (пункти 1 та 2 частини першої статті 2 цього Закону).
Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину (абзац перший пункту 5 частини першої статті 2 у редакції Закону України від 05.12.2019 р. N 340-IX, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28.04.2021 р. N 1423-IX).
Загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості та державної реєстрації прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. (ч. 1 ст. 3 цього Закону).
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст. 3 цього Закону).
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч.4 ст. 3 цього Закону).
Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката (абзац перший частини першої статті 27 цього Закону); виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів (пункт 4 статті 27 Закону); судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (пункт 9 частини першої статті цього 27 Закону).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 27 цього Закону (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.12.2019 р. N 340-IX, у редакції Закону України від 15.08.2022 р. N 2518-IX) державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.
З наведених підстав та враховуючи принцип співмірності та пропорційності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявою ліквідатора - арбітражної керуючої Яуфман О.А. від 17.02.2023 № 01-20/17 про вжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів (в порядку статті 40 КУзПБ та статті 136 ГПК України).
Керуючись статтями 2, 9, 40, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 2, 12, 114, 86, 136, 137, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву ліквідатора ТОВ «Інтерфіш» арбітражної керуючої Яуфман О.А. від 17.02.2023 № 01-20/17 про вжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів - задовольнити частково.
Ухвала набрала законної сили 27.02.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки передбачені ГПК України.

Суддя Н.В. Величко