ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 року м.Дніпро Справа № 908/1144/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання: Солодова І.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Гарабзєєва Артура Вікторовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.10.2022 (суддя І. С. Горохов, повний текст рішення складено 18.10. 2022 ) у справі №908/1144/22

за позовом Концерну Міські теплові мережі, юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, 7

до відповідача Фізичної особи - підприємця Гарабзєєва Артура Вікторовича

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

20.07.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя до відповідача Фізичної особи - підприємця Гарабзєєва Артура Вікторовича, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 49 545,12 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.10.2022 позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що теплопостачання це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання. Споживання та відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. За таких обставин господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми 49 545,12 грн боргу за спожиту теплову енергію.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Фізична особа - підприємець Гарабзєєв Артур Вікторович.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- не можна погодитися з висновками суду та позивача про дійсність Публічного договору, який діє між позивачем та відповідачем, оскільки жодного рахунку за надані послуги відповідачем сплачено не було, заяву-приєднання ним не надавалася, відтак, останній не приєднався до умов Публічного договору;

- позивач не довів суду про розірвання договору від 01.04.2008;

- не можна погодитися з висновками суду з посиланням на норми ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки суд не прийняв до уваги, що відповідач є окремим суб`єктом господарської діяльності, має діючий договір від 01.04.2008 року, у встановленому порядку вказаний договір не розірваний, що надає право виконувати усі зобов`язання згідно з умовами цього договору;

- відповідно до умов п.4 Публічного договору, на який посилається Позивач, встановлено, що «Фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення Споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви - приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.

- помилковим є посилання суду на пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки вказана норма Закону відноситься до співвласників багатоквартирного будинку, а не до окремого суб`єкту господарювання, який має діючий договір про надання відповідних комунальних послуг;

- приймаючі оскаржуване рішення суд і Позивач посилаються на те, що розрахунок за надану теплову енергію розраховується у відповідності з п.6 Розділу III та пунктом 1 Розділу VI Методики, між тим, позивач не врахував наявність іншого технічного обладнання, яке використовується Відповідачем у літній, осінній та зимовий періоди. Відповідач має відповідний проект на використання у нежитловому приміщенні 2-х кондиціонерів, які працюють як на охолодження так і на тепло.

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.11.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Гарабзєєва Артура Вікторовича. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2022 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Гарабзєєва Артура Вікторовича призначений у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 01.04.2008 між Концерном «Міські теплові мережі» (теплопостачальна організація, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Гарабзєєвим Артуром Вікторовичем (споживач, позивач) укладено договір № 403830 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, надання послуги централізованого постачання гарячої води (договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпускати теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору, та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно з п.1.3 Договору сторони зобов`язуються у випадках зміни діючого законодавства України під час дії договору привести умови даного договору у відповідність з вимогами законодавства.

Пунктом 3.1.7 договору передбачено, що споживач має право на отримання теплової енергії, гарячої води в обсягах і з параметрами якості відповідно до договору та нормативно - правових актів.

Відповідно до пунктів 3.2.2-3.2.4 договору, споживач зобов`язується забезпечувати належний стан обслуговування та безпеку експлуатацію власної системи теплоспоживання і тепловикористовуючих установок відповідно до проекту. Зберігати обладнання, прилади комерційного обліку та пломби на них в належному стані. Терміново письмово повідомити теплопостачальну організацію про недоліки у роботі приладів комерційного обліку.

Згідно з п. 3.1.3 договору споживач має право на поновлення постачання теплової енергії, гарячої води своїх об`єктів з дозволу теплопостачальної організації та органів Держенергонагляду після усунення порушень, якщо постачання було припинено (обмежено) без розірвання договору.

У разі порушення теплопостачальною організацією умов договору споживач має право викликати її представника за письмовим зверненням для складання та підписання акту, у якому зазначаються види порушень, терміни їх усунення тощо (п. 3.1.5 договору).

Пунктом 3.2.9 договору встановлено, що споживач зобов`язується письмово сповіщати теплопостачальну організацію про продаж власного приміщення, розірвання договору оренди, зміну власного найменування, організаційно правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів, керівника, статусу платника податків, ліквідацію, реорганізацію, тощо, а також про зміну орендарів приміщень балансової належності теплових мереж споживача не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з 01.04.2008 і діє до 31.03.2009.

За умовами пункту 10.2 договору, договір припиняє свою дію у випадках:

- взаємної згоди сторін про його припинення;

- прийняття відповідного рішення Господарським судом;

- ліквідації однієї із сторін.

02.10.2021 позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Як вказує позивач, станом на 01.11.2021 раніше укладений з позивачем договір припинив свою дію, а типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою м. Запоріжжя, пр-т. Ювілейний, 26-А між позивачем та Фізичною особою - підприємцем Гарабзєєвим А.В. (відповідач) з 01.11.2021 є укладеним.

Згідно з п. 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Пунктом 5 договору зазначено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до п. 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Згідно з п. 32 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п. 36 договору під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

Згідно з п. 38 договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

В п. 41 договору зазначені обов`язки споживача, зокрема, оплачувати за надану послугу необхідно за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором та у разі несвоєчасного здійснення платежу за послугу сплачувати пеню в розмірі, встановленому цим договором, а саме, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (п. 45 договору).

Відповідач є власником нежитлового приміщення 35, І поверху літ. А-9 по проспекту Ювілейному, 26-А у місті Запоріжжі, згідно з укладеним договором купівлі-продажу нерухомого майна від 04.09.2006 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

На виконання пункту 5 договору позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення 35,І поверху літ. А-9, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр-т. Ювілейний, 26-А та на праві приватної власності належить Суб`єкту підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Гарабзєєву А.В.

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року на загальну суму 49 545,12 грн, що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості.

Факт отримання послуг з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою м. Запоріжжя, пр-т. Ювілейний. 26-А, в якому знаходиться приміщення відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги.

Рахунки надавались на паперовому носії або в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Відповідач означені рахунки не сплатив, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 49 545,12 грн., що стало підставою звернення позивача до суду.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст. 275 ГК України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст. ст. 24, 25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов`язковим для сторін на підставі закону.

За змістом ст. 25 цього Закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії (ст. 24 Закону).

Положеннями ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що

споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;

теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Отже обов`язковою ознакою споживача теплової енергії, а саме споживачем теплової енергії може бути особа (ОСББ, житлово-комунальні організації, виконавці послуг), теплоспоживче обладнання якої (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 12 даного Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

02.10.2021 на виконання вимог закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду стосовно того, що станом на 01.11.2021 раніше укладений з позивачем договір припинив свою дію, а типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою м. Запоріжжя, пр-т. Ювілейний, 26-А між позивачем та Фізичною особою - підприємцем Гарабзєєвим А.В. (відповідач) з 01.11.2021 є укладеним.

Оскільки відповідач є власником нежитлового приміщення 35, І поверху літ. А-9 по проспекту Ювілейному, 26-А у місті Запоріжжі, на підставі укладеного договору позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення.

Згідно представлених в матеріали справи рахунків на оплату, заборгованість за теплову енергію відповідача перед позивачем за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року становить 49 545,12 грн.

Доказів сплати означеної заборгованості ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду рішення господарського суду відповідачем не надано, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 49 545,12 грн. підлягають задоволенню.

Підстави для скасування рішення господарського суду відсутні.

Доводи скаржника стосовно того, що позивач не довів до суду про розірвання договору від 01.04.2008 колегією суддів визнані безпідставними.

Згідно з п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

За приписами ч.5 ст.13 цього Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Отже, як було вказано вище, станом на 01.11.2021 раніше укладений з позивачем договір припинив свою дію, а типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою м. Запоріжжя, пр-т. Ювілейний, 26-А між позивачем та Фізичною особою - підприємцем Гарабзєєвим А.В. (відповідач) з 01.11.2021 є укладеним.

Крім того, відповідач вказує, що відповідно до умов п.4 Публічного договору, на який посилається Позивач, встановлено, що «Фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення Споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви - приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.

Між тим, ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не вимагає від споживача вчинення будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір. Відповідно до вимог цього Закону такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги.

Також є необгрунтованими твердження відповідача про те, що приймаючі оскаржуване рішення суд і позивач посилаються на те, що розрахунок за надану теплову енергію розраховується у відповідності з п.6 Розділу III та пунктом 1 Розділу VI Методики, між тим, позивач не врахував наявність іншого технічного обладнання, яке використовується Відповідачем у літній, осінній та зимовий періоди, при цьому відповідач має відповідний проект на використання у нежитловому приміщенні 2-х кондиціонерів, які працюють як на охолодження так і на тепло.

Так, відповідачем до матеріалів справи представлений проект на використання у нежитловому приміщенні 35,І поверху літ. А-9, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр-т. Ювілейний, 26-А 2-х кондиціонерів.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок №26-А по пр. Ювілейному оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії Sharky 775, заводський номер 5148366. Відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку.

Нежитлове приміщення 35, І поверх, літера А-9 по пр. Ювілейному у будинку № 26-А (магазин «Сімба») оснащено розподільчим приладом обліку теплової енергії, а саме теплолічильником Sonometer 1000, заводський номер 34284677.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії / прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення / опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії / приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії / приладами - розподілювачами теплової енергії / вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті;

Згідно з п.5 ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315 встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги.

Пунктом 6 Розділу III Методики визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.

Пунктом 1 Розділу VI Методики визначено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4 оС від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

У кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії за такими формулою 32 Методики.

Тобто, як правильно встановлено господарським судом, у разі відсутності змін у показах розподільчого приладу обліку вбачається порушення споживачем вимог щодо мінімального споживаний теплової енергії у розрахунковому періоді і такому споживачу у відповідності до вимог Методики здійснюються донарахуваннн обсягу спожитої теплової енергії.

Відтак, позивачем було правомірно здійснено донарахування обсягів спожитої теплової енергії за спірний період.

При цьому, відповідно до п. 3 розділу VІ Приміщенню з комбінованою системою опалення, яке оснащене вузлом розподільного обліку теплової енергії або вузлом розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з урахуванням особливостей влаштування такої системи опалення відповідно до таких умов:

додатковими до внутрішньобудинкової системи опалення є місцеві рекуператори повітря або місцеві теплові насоси, у тому числі кондиціонери в режимі підігріву приміщень, або місцеві стаціонарні системи електроопалення за умови їх переважного використання у години мінімального навантаження енергосистеми, або комбінація зазначеного(их) обладнання/систем;

на додаткове місцеве обладнання/систему є відповідний проект;

енергетичним аудитом визначений за кожний розрахунковий період опалювального періоду базовий обсяг споживання електроенергії таким приміщенням без застосування додаткового(ої) місцевого(ої) обладнання/системи, а також обсяг споживання електроенергії кожним(ою) таким(ою) обладнанням/системою, їх коефіцієнт трансформації електроенергії у теплову енергію й замінюваний ним/нею обсяг теплової енергії за різних температур опалювального періоду з кроком 1° C;

надання споживачем у такому приміщенні виконавцю розподілу комунальної послуги підтвердження роботи додаткового(их) обладнання/систем кожного розрахункового періоду у вигляді інформації щодо збільшених обсягів спожитої електроенергії порівняно з базовим її споживанням./

Отже для врахування при розрахунку обсягів теплової енергії наявності опалення приміщення встановленими відповідачем кондиціонерами необхідна сукупність вищезазначених умов. Відповідачем же надано лише проект на встановлення кондиціонерів.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідач не позбавлений можливості відключитися у встановленому законодавством порядку від системи централізованого теплопостачання.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення господарського суду у даній справі слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Гарабзєєва Артура Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 04.10.2022 у справі №908/1144/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду з підстав передбачених п.2 ч.3 чт.287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.02.2023р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов