ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 Справа № 914/2759/22

Суддя Юркевич М.В., за участю секретаря Дицької С.З., розглядаючи матеріали

позовної заяви: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства «Синерджі Консалтинг», м. Львів

про: стягнення заборгованості в розмірі 301 242,92 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Трофимчук О.В. представник

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «Синерджі Консалтинг» про стягнення заборгованості в розмірі 301 242,92 грн.

Ухвалою від 03.11.2022р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано сторонам строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

22.12.2022р., на електронну адресу суду від Приватного підприємства «Синерджі Консалтинг» надійшла заява про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву у справі №914/2759/22.

Ухвалою від 23.12.2023р. розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження призначено в судовому засіданні на 17.01.2023р. та продовжено відповідачу процесуальний строк для надання відзиву на позовну заяву до 10.01.2023 року.

17.01.2023р. на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху, а також надійшов відзив на позовну заяву.

Судом прийнято відзив на позовну заяву та надано позивачу можливість ознайомитись із поданим відзивом та підготувати відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 17.01.2023р. в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без руху було відмовлено та відкладено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 07.02.2023р.

В судове засідання 07.02.2023р. позивач та відповідач участь уповноважених представників не забезпечили, причин неприбуття в судове засідання не повідомили.

Ухвалою суду від 07.02.2023р. розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження відкладено на 21.02.2023р.

16.02.2023р. на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, до якої долучено договір №6169/Ф від 21.08.2018 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Представник позивача у судове засідання 21.02.2023 з`явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 21.02.2023 не з`явився, заяви, клопотання станом на 21.02.2023 до суду не надходили.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Після з`ясування обставин справи та дослідження доказів, судом було встановлено наступне:

21.08.2018 між Львівським міським комунальним підприємством Львівтеплоенерго (теплопостачальною організацією, позивачем) та Приватним підприємством Синерджі Консалтинг (споживачем, відповідачем) було укладено договір №6169/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді.

За цим договором теплопостачальна організація (позивач) взяла на себе зобов`язання постачати споживачу (відповідачу) теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а споживач (відповідач) зобов`язався отримувати та оплачувати одержану теплову за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно п. 2.1. договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію в період опалювального сезону;

- гаряче водопостачання протягом року відповідно до графіка, затвердженого органами місцевої влади.

Додатком №1 до даного договору встановлено обсяги постачання теплової енергії, зокрема, загальне максимальне теплове навантаження об`єкта визначено в обсязі 0,0650000 Гкал/год. Відповідно до цього додатку, позивач постачає теплову енергію до об`єкта відповідача за адресою: Львів, вул. Наукова,16.

За твердженням позивача, на виконання умов вищевказаного договору, останній забезпечив об`єкт відповідача за період часу з 01.12.2021 року по 31.06.2022 року включно тепловою енергією в гарячій воді у відповідних обсягах загальною вартістю 301 242,92 грн, про що долучає до матеріалів справи ряд розрахункових документів.

Згідно п. 6.1. договору розрахунки за гаряче водопостачання та теплову енергію для опалення проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів та іншими незабороненими законодавством формами.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що споживач (відповідач) до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує теплопостачальній організації (позивачу) вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати вартості послуг, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 301 242,92 грн заборгованості.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у спірний період з 01.12.2021 по 31.06.2022 відповідач не виконав свій обов`язок з оплати отриманих послуг та допустив заборгованість в розмірі 301 242,92 грн, яку просить стягнути з відповідача. В підтвердження розміру боргу позивач надав суду його детальний розрахунок.

Позиція відповідача.

17.01.2023 через систему Електронний суд відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо позовних вимог з підстав відсутності обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, внаслідок чого на його думку неможливо встановити точний розмір спожитої відповідачем теплової енергії. Крім того, відповідач зазначив, що до позовної заяви позивачем долучено індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.12.2021р., однак між позивачем та відповідачем існують договірні відносини на підставі укладеного договору №6169/Ф від 21.08.2018р. про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Також, у відзиві відповідач звертав увагу на те, що на ПП «Синерджі консалтинг», як одного із співвласників площ у будівлі за адресою: по вул. Науковій, 16, за якою надавалися послуги позивачем, було покладено надмірне теплове навантаження у схемі розмежування.

При прийнятті рішення, суд виходить з наступного.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. 1 ст. 275 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 276 ГК України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін.

Між Львівським міським комунальним підприємством Львівтеплоенерго (теплопостачальна організація) та Приватним підприємством Синерджі Консалтинг (споживач) було укладено договір від 21.08.2018 №6169/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді. Сторони підписали Додатку №1 до Договору, у якій погодили, що загальне максимальне теплове навантаження об`єкта становить 0,0650000 Гкал/год.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону (ч.6 ст. 276 ГК України).

Відповідно до ст.1 Закону України Про теплопостачання тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

01.06.2011 постановою Кабінету Міністрів України №869 затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води (далі Порядок, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин сторін).

Відповідно до п. 1 Порядку, він визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води.

Чинним законодавством передбачена можливість формування двоставкового тарифу, який фактично складається з двох складових, а саме: вартості спожитої теплової енергії, яка є платою за одиницю фактично спожитої теплової енергії (грн/Гкал) та вираховується в залежності від обсягу спожитої теплової енергії (умовно-змінна частина - вартість одиниці (1 Гкал) спожитої теплової енергії); вартості приєднаного теплового навантаження, яка становить абонентську плату за одиницю (Гкал/год) теплового навантаження об`єктів теплоспоживання споживачів та вираховується виходячи з розміру опалювальної площі (умовно-постійна частина - абонентська плати за одиницю (Гкал/год) теплового навантаження).

Відповідно до Порядку плата за приєднане теплове навантаження є складовою ціни, яку споживач зобов`язаний сплатити теплопостачальній організації за надані йому послуги теплопостачання.

Калькулювання собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється з розрахунку на планований період (п. 14 Порядку).

Як встановлено судом, в аналогічних справах судами вже досліджувалися правовідносини між сторонами, які склалися у розглядуваній справі, однак за інші періоди нарахування заборгованості. Так, судами надавалася правова оцінка і укладеним договорам та їх додатками.

У постанові Західного апеляційного господарського суду від 05.04.2021р., якою залишено без змін рішенням Господарського суду Львівської області від 02.11.2020 у справі №914/1334/20 встановлено: Сторони в Додатку №1 до Договору, який підписаний сторонами, визначили, що загальне максимальне теплове навантаження об`єкта становить 0,0650000 Гкал/год. Відповідач як під час укладення договору, так і протягом його дії не висловлював жодних зауважень щодо зазначеного обсягу теплового навантаження, не звертався до позивача щодо його перегляду. Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні. З огляду на наведене, судом відхиляються покликання апелянта на те, що визначене в Додатку №1 до Договору теплове навантаження не є актуальним..

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 у справі №914/1459/21 у задоволенні позову Приватного підприємства Синерджі Консалтинг до Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, про визнання недійсним договору №6169/Ф від 21.01.2018 про постачання теплової енергії в гарячій воді відмовлено. Зазначене суду першої інстанції залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства).

Як вбачається з додатку №1 до договору сторонами визначено, що загальне максимальне теплове навантаження об`єкта становить 0,0650000 Гкал/год. Відповідач як під час укладення договору, так і протягом його дії не висловлював жодних зауважень щодо зазначеного обсягу теплового навантаження, не звертався до позивача щодо його перегляду. Також відповідачем протягом розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами, що показник теплового навантаження має становити інше значення, ніж погоджений сторонами у додатку №1 договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Судом встановлено, що позивачем, на виконання укладеного між ним та відповідачем договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №6169/Ф від 21.08.2018 та додатку до цього договору надано відповідачу послуги з постачання теплової енергії. На підтвердження надання таких послуг та їх обсягу позивач долучив до матеріалів справи рахунки за грудень 2021 року червень 2022 року на загальну суму 301 242,92 грн. та розрахунок заборгованості. Крім того, суд звертає увагу на те, що вихідних даних вказаних у розрахунку відповідач також не спростував.

Таким чином, відповідачем не виконано умов договору щодо оплати в повному обсязі вартості спожитої теплової енергії за розрахунковий період, а тому, станом на момент подання позовної заяви до суду, до стягнення підлягає 301 242,92 грн. основного боргу.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Синерджі Консалтинг» (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 45, ідентифікаційний код 36027357) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, м. Львів, вул. Данила Апостола, 1, ідентифікаційний код 05506460) 301 242,92 грн. заборгованості та 4 518,64 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 22.02.2023р.

Суддя Юркевич М.В.