ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" лютого 2023 р. Cправа №902/247/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 б/н від 21.02.2023 (вх. канц. суду №01-40/14/23 від 22.02.2023)

до Вінницької міської ради, м.Вінниця

про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

22.02.2023 на розгляд Господарського суду Вінницької області через систему "Електронний суд" надійшла заява ОСОБА_1 "про забезпечення позову до подачі позовної заяви" б/н від 21.02.2023 (вх. канц. суду №01-40/14/23 від 22.02.2023), яким заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до його подання шляхом заборони Вінницькій міській раді та Комісії з реорганізації шляхом приєднання Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2" вчиняти дії щодо майна Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2", а саме: передавати в оперативне управління, у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати, використовувати як заставу, вирішувати питання його відчуження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2023 вказану заяву розподілено судді Нешик О.С.

Обґрунтовуючи підстави забезпечення позову заявник зазначає, що належить до Вінницької міської територіальної громади (яка є власником Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2"), що підтверджується його паспортом громадянина України, а саме: відміткою про реєстрацію місця проживання.

У зв`язку з незаконною реорганізацією Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2" порушуються права заявника як члена територіальної громади, який народився в цьому закладі: реорганізація є недбайливим ставленням до комунального майна, веде до занедбання і можливого знесення будівлі по АДРЕСА_1 , втрати і нецільового використання комунального дороговартісного медичного обладнання, втрати кваліфікованих медпрацівників.

Заявник є недієздатним, в результаті незаконної реорганізації Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2" зазнає майнової шкоди, оскільки є безпорадним і перебуває на утриманні в матері ОСОБА_2 , яка працює в закладі на посаді сестри медичної відділення новонароджених Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2" відповідно до наказу №36-Л від 29.07.1985 і не зможе заробляти собі і підопічному синові на життя. При цьому з 2021 в заявника немає батька, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 ОСОБА_2 також є інвалідом ІІІ групи.

Розглядаючи вказану заяву суд зауважує, що відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до положень ч.4 ст.139 ГПК України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Згідно з ч.3 ст.138 ГПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом.

У вказаній заяві фізична особа ОСОБА_1 повідомляє, що має намір самостійно звернутись до Господарського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради з вимогою про скасування рішення Вінницької міської ради від 30.09.2022 №1208 "Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2".

Відповідно до статей 124, 125 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Суд зазначає, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Частиною 1 ст.2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 3 ГК України господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Суд акцентує увагу на тому, що ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним і Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Частиною 1 ст.45 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно частини 2 зазначеної норми: "Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням."

Отже, згідно зазначених положень, фізична особа може бути стороною в господарській справі. Разом з цим, коло господарських спорів, в яких стороною може бути фізична особа, законом обмежене.

ОСОБА_1 зазначає, що рішенням, яке він має намір оскаржити, порушуються його права як члена Вінницької міської територіальної громади, яка, в свою чергу, є власником Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2", тобто заявник фактично стверджує, що між ним та зазначеним підприємством склались корпоративні відносини.

Пунктом 3 ч.1 ст.20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Корпоративний спір це спір, що виникає щодо матеріальних правовідносин між юридично рівними учасниками корпоративних відносин стосовно набуття, здійснення та припинення їхніх корпоративних прав й інтересів. Це спір, який виникає між господарським товариством і його учасником, у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками господарських товариств, що пов`язані зі створенням цього господарського товариства.

Із заяви про забезпечення позову слідує, що фізична особа ОСОБА_1 не є засновником, акціонером, членом Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2", тобто заявник, не будучи учасником юридичної особи, не довів наявність між ними корпоративних відносин.

За таких обставин спір за позовом фізичної особи ОСОБА_1 про скасування рішення Вінницької міської ради №1208 від 30.09.2022 не належить до числа спорів відповідно до п.3 ч.1 ст.20 ГПК України, в яких стороною може бути зазначена фізична особа.

Також суд зауважує, що відповідно до п.10 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовна заява про скасування рішення Вінницької міської ради №1208 від 30.09.2022, з якою має намір звернутись фізична особа ОСОБА_1 , який не є підприємцем, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, в зв`язку з чим у господарського суду відсутні підстави до задоволення заяви ОСОБА_1 б/н від 21.02.2023 (вх. канц. суду №01-40/14/23 від 22.02.2023) про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Керуючись ст.136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 б/н від 21.02.2023 (вх. канц. суду №01-40/14/23 від 22.02.2023) про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

2. Ухвала суду від 24.02.2023 у справі №902/247/23 підписана суддею та набрала законної сили 24.02.2023 і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції відповідно до ст.255-256 ГПК України.

3. Примірник ухвали суду від 24.02.2023 у справі №902/247/23 надіслати згідно переліку.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. ухвали:

1 - до справи;

2 - представнику Бондарчука К.М. Кавінській Л.М. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

3 - Вінницькій міській раді ();

4 - КНП "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2" () - до відома;

5 - Первинна профспілкова організація КНП "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2" () - до відома