ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.02.2023м. СумиСправа № 920/109/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши заяву від 20.01.2023 № 18 Кролевецького дочірнього агролісогосподарського підприємства Кролевецький агролісгосп про розстрочку виконання судового рішення у справі № 920/109/22

за позовом Державної екологічної інспекції у Сумській області

(вул. Першотравнева, 29, м. Суми, 40030, )

до відповідача Кролевецького дочірнього агролісогосподарського підприємства

Кролевецький агролісгосп (вул. Промислова, б.5, м. Кролевець,

Кролевецький район, Сумська область, 41500,

)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні

позивача: 1. Кролевецька міська рада (площа Миру, буд. 1,м. Кролевець,

Конотопський район, Сумська область, )

2. Сумська обласна рада (площа Незалежності, 2, м. Суми, 40000)

про стягнення 557138 грн 77 коп.

За участю представників сторін:

від позивача Матюха Д.М.,

від відповідача (заявника) Кандюков Г.Г.,

від 3-х осіб не прибули,

при секретарі судового засідання Гордієнко Ж.М.

УСТАНОВИВ:

20.01.2023 відповідач звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання судового рішення у справі № 920/109/22, відповідно до якої просить суд відстрочити виконання рішення Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 про стягнення збитків завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України до 22 листопада 2023 року.

Ухвалою суду від 25.01.2023 призначено розгляд заяви на 02.02.2023, 10:40.

Протокольною ухвалою від 02.02.2023 оголошено перерву в судовому засідання до 09.02.2023, 09:30.

В судовому засіданні 09.02.2023 оголошено перерву до 21.02.2023,12:30.

09.02.2023 відповідачем надано до суду клопотання про долучення додаткових доказів.

21.02.2023 позивачем надано до суду Заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення.

В судовому засіданні 21.02.2023 заявник надав усні пояснення в обг8турнутвання поданої заяви про розстрочку виконання судового рішення та просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2023 проти задоволення заяви про розстрочку виконання судового рішення заперечував.

Розглядаючи заяву про розстрочку виконання рішення суду у справі судом враховується таке.

Відповідно до Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковим до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ст. 129-1, п. 9 ч. 1 ст. 129).

Обов`язковість судового рішення є однією із засад (принципів) також господарського судочинства (п. 7 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Також згідно зі ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в ст. 326 ГПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно зі ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, зокрема, у справі "Жовнер проти України", заява № 56848/00, рішення від 29.06.2004 р., зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Заявник в обґрунтування поданої заяви посилається на скрутне фінансово-економічне становище.

Судом відмічається, що рішення - Постанова Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 набрало законної сили, відповідно це надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008р.), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення (постанови) суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Стаття 331 ГПК України не містить вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд має право надати відстрочку або розстрочку виконання рішення і суди вирішують виходячи з обставин справи. Проте, принципами цивільного законодавства є розумність, добросовісність та справедливість (ст. 2 ГПК України), та обов`язковість судових рішень, яка визначена статтею 129 Конституції України.

Судом звертається увага, що заява сторони про розстрочку чи відстрочку виконання рішення суду може бути задоволена лише у виняткових випадках, які суд визначає з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. У будь-якому випадку закон пов`язує розстрочку чи відстрочку виконання рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Надання розстрочки чи відстрочки без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення.

Суд при вирішенні питання про розстрочку чи відстрочку виконання рішення повинен враховувати можливі негативні наслідки як для боржника при виконання рішення у встановлений строк, так і враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення суду та не допускати їх настання.

З матеріалів поданої відповідачем заяви від 20.01.2023 № 8 вбачається, що заявником вона названа «Заявою про розстрочку виконання судового рішення», проте, в прохальній частині цієї заяви заявник просить суд відстрочити виконання судового рішення, що не є тотожніми поняттями.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 21.02.2019р. у справі № 2-54/08).

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі.

Отже, заявник в поданій заяві не конкретизував що саме він просить розстрочити чи відстрочити виконання судового рішення.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що заявник є самостійною юридичною особою, а відповідно до ст. 42 та абзацу 5 ст. 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Тобто можлива збитковість діяльності підприємства є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочення виконання судового рішення. Крім того, відповідачем не надано доказів на вчинення тих чи інших дій на виконання рішення суду яке останній просить відстрочити.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, положення законодавства, зокрема, принцип обов`язковості судового рішення, суд доходить висновку, що заявником не доведено наявності обставин, які б слугували достатньою підставою для розстрочки чи відстрочки виконання рішення суду у цій справі, а тому заява Кролевецького дочірнього агролісогосподарського підприємства «Кролевецький агролісгосп» від 20.01.2023 № 18 про розстрочку виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви №18 від 20.01.2023 (вх.№ 257 від 23.01.2023 Кролевецького дочірнього агролісогосподарського підприємства «Кролевецький агролісгосп» про розстрочку виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з негайно після підписання її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання з урахуванням ч. 4 розділу Х ГПК України.

Повний текст ухвали складено і підписано 22.02.2023.

Суддя С.В. Заєць