ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. Справа № 909/1066/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від заявника (скаржника) Дудяк Р.А.

від Івано-Франківської міської ради Медицька С.В. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon)

від КП «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Сервіс, б/н від 02 лютого 2023 року

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 02 січня 2023 року, (підписана 23.01.2023 року), суддя Валєєва Т.Е.

про відмову в забезпеченні позову до подання позовної заяви

у справі №909/1066/22

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Сервіс, м. Львів

особи, які можуть отримати статус учасників справи:

- Івано-Франківська міська рада, м. Івано-Франківськ

- Комунальне підприємство "Муніципальні ринки" Івано-Франківської міської ради", м. Івано-Франківськ

в с т а н о в и в :

22 грудня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Сервіс» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Заявник визначив осіб, які можуть отримати статус учасників у справі: Івано-Франківська міська рада та Комунальне підприємство «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради». У заяві ТзОВ «Торговий Сервіс» просило суд:

-заборонити Івано-Франківській міській раді та Комунальному підприємству «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» до вирішення по суті спору та набрання рішенням суду у справі про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 року №213-31 законної сили, вживати заходів примусового виселення ТОВ "Торговий сервіс" з орендованих приміщень, а саме: нежитлових приміщень площею 14167,72 кв.м, розташованих в цоколі та на першому поверсі будівлі критого ринку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5;

-зупинити дію рішення Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 року №213-31 до вирішення спору по суті та набрання рішенням у справі про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 року №213-31 законної сили.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02 січня 2023 року у справі №909/1066/22 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Сервіс» про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала суду мотивована тим, що у випадку неповернення ТОВ "Торговий сервіс" з оренди нежитлових приміщень за актом приймання-передачі приміщень, як це передбачено п.2.4 договору оренди, ні Івано-Франківська міська рада (орендодавець), ні Комунальне підприємство «Муніципальні ринки Івано-Франківської міської ради» (балансоутримувач), ні Департамент комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради самостійно не вживатимуть заходи щодо примусового звільнення приміщення, а лише можуть готувати матеріали для звернення до суду з позовом про звільнення орендованих приміщень та стягнення неустойки за неправомірне використання майна. Разом з цим, суд зазначає, що заявником не доведено істотної необхідності у вжитті обраних ним заходів забезпечення позову та не доведено суду, що при застосуванні обраних ним заходів забезпечення позову буде забезпечуватися збалансованість інтересів сторін. Суд в ухвалі зазначає, що позивач не вказав яким законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування як захід забезпечення позову. Також суд зазначив, що заявник просить заборонити вживати заходів примусового виселення ТОВ "Торговий сервіс" з орендованих приміщень, натомість виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства, зокрема Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, поняття "виселення" пов`язане із об`єктами житлового фонду (жилими приміщеннями), а предметом договору оренди є нежитлові приміщення.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Сервіс» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 02 січня 2023 року у справі №909/1066/22 в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони Івано-Франківській міській раді та Комунальному підприємству «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» вживати заходів примусового виселення ТзОВ «Торговий Сервіс» з орендованих приміщень та прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити заяву ТзОВ «Торговий Сервіс» про забезпечення позову. Зокрема, зазначає, що договір оренди закінчується 31 грудня 2022 року, а суд першої інстанції зважаючи на законодавчо встановлені строки не розгляне спір про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 року №213-31 до 31 грудня 2022 року, в той час як вказане рішення міської ради має незворотні наслідки для заявника, оскільки внаслідок його реалізації ТОВ «Торговий Сервіс» змушене буде покинути об`єкт оренди ще до вирішення по суті спору про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 року №213-31. Разом з цим, апелянт вважає помилковим висновки суду першої інстанції про те, що термін «виселення» може бути застосований лише щодо об`єктів житлового фонду, оскільки заявником термін «виселення» пов`язано саме з негаторним позовом про усунення перешкод у користуванні майном.

У відзиві на апеляційну скаргу Івано-Франківська міська рада просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що у випадку не повернення орендарем орендованих нежитлових приміщень орендодавцю згідно акту приймання-передачі приміщень, орендодавець вживає заходів щодо повернення майна в судовому порядку, проте, самостійно не вживає заходів щодо примусового виселення. Також зазначає, що міська рада не вживала жодних заходів щодо виселення ТзОВ «Торговий Сервіс» з орендованих приміщень.

Судове засідання з розгляду апеляційної скарги проводилося в режимі відеоконференції за клопотанням представника Івано-Франківської міської ради та на підставі відповідної ухвали суду.

Представник заявника (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 02 січня 2023 року у справі №909/1066/22 в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони Івано-Франківській міській раді та Комунальному підприємству «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» вживати заходів примусового виселення ТзОВ «Торговий Сервіс» з орендованих приміщень та прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити заяву ТзОВ «Торговий Сервіс» про забезпечення позову у цій частині. В частині відмови у забезпеченні позову шляхом зупинення дії рішення скаржник ухвалу не оскаржує та погоджується з таким висновком суду.

Представник Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник КП «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Оскільки явка представника КП «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників ТзОВ «Торговий Сервіс» та Івано-Франківської міської ради, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази у справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 02 грудня 2022 року Івано-Франківською міською радою прийнято рішення №213-31 «Про припинення договору оренди», яким відмовлено у продовженні та припинено з 31 грудня 2022 року договір оренди №ДО-3493 від 23 січня 2012 року нежитлових приміщень площею 14167,72 кв. м, розташованих в цоколі та на першому поверсі будівлі критого ринку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5, укладений з ТзОВ «Торговий сервіс», у зв`язку з необхідністю використання об`єкта оренди для власних потреб балансоутримувача КП «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради. Підстава: абзац 3 частини 1 статті 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», частина 5 постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 року «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», лист КП «Муніципальні ринки» вх.№3991/01-15/18 від 30.11.2022 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Сервіс», маючи намір оскаржити вказане рішення Івано-Франківської міської ради №213-31 від 02 грудня 2022 року «Про припинення договору оренди» до суду, звернувся із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, зокрема, шляхом заборони Івано-Франківській міській раді та КП «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» до вирішення по суті спору та набрання рішенням суду у справі про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 року №213-31 законної сили, вживати заходів примусового виселення ТОВ «Торговий сервіс» з орендованих приміщень, а саме: нежитлових приміщень площею 14167,72 кв.м, розташованих в цоколі та на першому поверсі будівлі критого ринку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5.

Як зазначалось вище, місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні заяви ТзОВ «Торговий Сервіс» про забезпечення позову, зокрема, в частині заборони Івано-Франківській міській раді та КП «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» вживати заходів примусового виселення заявника з орендованих приміщень, однак, колегія суддів з таким висновком місцевого господарського суду не погоджується, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч.2 ст.136 ГПК України).

Заходи забезпечення позову передбачено у ст.137 ГПК України. Так, позов забезпечується, серед іншого, забороною відповідачу вчиняти певні дії (п.2).

Частиною 11 ст.137 ГПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення або унеможливлення виконання рішення господарського суду, унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Торговий Сервіс» мало намір звернутися до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради №213-31 від 02 грудня 2022 року «Про припинення договору оренди», яким відмовлено у продовженні та припинено з 31 грудня 2022 року договір оренди №ДО-3493 від 23 січня 2012 року нежитлових приміщень площею 14167,72 кв. м, розташованих в цоколі та на першому поверсі будівлі критого ринку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5, укладений з ТзОВ «Торговий сервіс».

Судом встановлено та представниками сторін в судовому засіданні підтверджено, що ТзОВ «Торговий Сервіс» звернулося з таким позовом до Господарського суду Івано-Франківської області.

Тобто позивач звернувся до суду (а станом на час подання заяви про забезпечення позову мав намір звернутися до суду) з позовом немайнового характеру.

Відтак, судове рішення у разі задоволення такої вимоги не вимагатиме примусового виконання, в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18).

Так, сторонами не заперечувалася обставина щодо перебування в оренді у ТзОВ «Торговий Сервіс» з 2012 року нежитлових приміщень площею 14167,72 кв. м, розташованих в цоколі та на першому поверсі будівлі критого ринку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5 за договором оренди №ДО-3493 від 23 січня 2012 року. Разом з тим, 02 грудня 2022 року міською радою прийнято рішення про припинення вказаного договору оренди з 31 грудня 2022 року, наслідком чого є повернення об`єкта оренди орендодавцю.

У заяві про забезпечення позову заявник просить суд, зокрема, заборонити Івано-Франківській міській раді та КП «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» вживати заходів щодо примусового виселення орендаря з орендованих приміщень.

Суд вважає обгрунтованими твердження заявника, що невжиття заходів забезпечення позову та як наслідок повернення об`єкта оренди орендодавцю може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він мав намір та звернувся до суду з метою оскарження рішення Івано-Франківської міської ради №213-31 від 02 грудня 2022 року «Про припинення договору оренди», яке орендар вважає незаконним.

Слід зазначити, що об`єктом оренди є нежитлове приміщення площею 14167,72 кв. м, яке заявник орендує тривалий час (з 2012 року), а вчинення дій на виконання рішення Івано-Франківської міської ради №213-31 від 02 грудня 2022 року, зокрема щодо повернення об`єкта оренди, у зв`язку із припиненням договору, може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у випадку задоволення позову, будуть відсутні підстави для виселення заявника з орендованого приміщення.

Наведеного вище місцевий господарський суд не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом заборони Івано-Франківській міській раді та КП «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» вживати заходів щодо примусового виселення орендаря з орендованих приміщень до вирішення по суті спору та набрання рішенням суду законної сили.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що термін «виселення» пов`язаний із об`єктами житлового фонду (жилими приміщеннями), а предметом договору оренди є нежитлові приміщення. Вказане свідчить про «надмірний формалізм», зважаючи на численну практику судів, в тому числі і Верховного Суду в аналогічних правовідносинах оренди нежитлових приміщень, в яких предметом позову було виселення орендарів з нежитлових приміщень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

На думку колегії суддів невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Місцевий господарський суд безпідставно не взяв до уваги доводи заявника, відтак, дійшов помилкових висновків про недоведення позивачем підстав забезпечення позову та відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони Івано-Франківській міській раді та КП «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» вчиняти дії.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову у забезпеченні позову (п.4).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (ч.1 ст.275 ГПК України).

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ст.236 ГПК України).

З огляду на зазначені вище встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 02 січня 2023 року у справі №909/1066/22 в частині відмови у задоволенні заяви ТзОВ «Торговий Сервіс» про забезпечення позову шляхом заборони Івано-Франківській міській раді та Комунальному підприємству «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» до вирішення по суті спору та набрання рішенням суду у справі про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 року №213-31 законної сили, вживати заходів примусового виселення ТОВ «Торговий сервіс» з орендованих приміщень, а саме: нежитлових приміщень площею 14167,72 кв.м, розташованих в цоколі та на першому поверсі будівлі критого ринку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5 та задоволення заяви про забезпечення позову зазначеним шляхом.

Слід зазначити, що в частині відмови у задоволенні заяви ТзОВ «Торговий Сервіс» про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 року №213-31 до вирішення спору по суті та набрання рішенням у справі про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 року №213-31 законної сили, ухвала суду першої інстанції скаржником не оскаржується, відтак, судом не переглядається.

Керуючись ст.ст.136, 137, 255, 270, 271, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Сервіс» задоволити.

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 02 січня 2023 року у справі №909/1066/22 скасувати в частині відмови у забезпеченні позову шляхом заборони Івано-Франківській міській раді та Комунальному підприємству "Муніципальні ринки" Івано-Франківської міської ради» вчиняти дії.

Прийняти в цій частині нове рішення. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Сервіс задоволити.

Заборонити Івано-Франківській міській раді та Комунальному підприємству "Муніципальні ринки" Івано-Франківської міської ради» до вирішення по суті спору та набрання рішенням суду у справі про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 року №213-31 законної сили, вживати заходів примусового виселення Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Сервіс з орендованих приміщень, а саме: нежитлових приміщень площею 14 167,72 кв. м, розташованих в цоколі та на першому поверсі будівлі критого ринку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Сервіс» (79057, м. Львів, вул. Сельських, 10; ідентифікаційний код 31790495)

Боржник: Івано-Франківська міська рада (76004, м. Івано-Франківськ, вул. М. Грушевського, 21; ідентифікаційний код 33644700)

Боржник: Комунальне підприємство «Муніципальні ринки» Івано-Франківської міської ради» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 7; ідентифікаційний код 44901319)

Матеріали справи повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню у відповідності до ч.1 ст.144 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 03 березня 2023 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.