Справа № 909/1278/15 (904/3809/22)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2023 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Шутка О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Державної екологічної інспекції Придніпровського округу

(Дніпропетровська та Кіровоградська області)

(вул. Героїв АТО, 92, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, 50103;

Адреса для листування: вул. Лабораторна, 69, м. Дніпро,

Дніпропетровської області, 49010)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз"

(вул. Герцена, 16-А, с. Майське, Синельниківський район, Дніпропетровської

області, 52511)

про стягнення завданих державі збитків, внаслідок засмічення земельної ділянки, в розмірі 109 824, 00 гривень,

поданої в межах справи № 909/1278/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз",

за участю:

від позивача: представник в судове засідання не з`явився,

від відповідача: Кізім Катерини Русланівни (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И В:

1. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

2. Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

3. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.

І. СУТЬ СПОРУ

4. Розглядається справа за позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" про стягнення завданих державі збитків, внаслідок засмічення земельної ділянки, в розмірі 109 824, 00 гривень.

ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

5. У листопаді 2022 року Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" про стягнення завданих державі збитків, внаслідок засмічення земельної ділянки, в розмірі 109 824, 00 гривень.

6. 07.11.2022 Господарський суд Дніпропетровської області постановив ухвалу про передачу вказаної позовної заяви до Господарського суду Івано-Франківської області для розгляду, в межах справи № 909/1278/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз".

7. Ухвалою від 01.12.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, в межах справи № 909/1278/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз"; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; розгляд справи по суті призначив на 28.12.2022; встановив сторонам строк для подання заяв по суті спору, зокрема відповідачу в строк п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду.

8. 12.12.2022 за вх. № 16940/22 через канцелярію суду від Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

9. 21.12.2022 за вх. № 17605/22 на електронну адресу суду від представника Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", адвоката Кізім К. Р. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

10. Телефонограмою від 26.12.2022 повідомлено представника відповідача про те, що судове засідання у справі № 909/1278/15 (904/3809/22), призначене на 28.12.2022 відбудеться з використанням комплексу технічних засобів відеоконференцзв`язку та програмного забезпечення "EasyCon" з можливістю представника Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", адвоката Кізім Катерини Русланівни брати участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду.

11. 21.12.2022 за вх. № 17605/22 на електронну адресу суду від представника Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", адвоката Кізім К. Р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

12. Ухвалою від 28.12.2022 суд, зокрема, задовольнив клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", адвоката Кізім К. Р. про відкладення розгляду справи та заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву на позов, поновив відповідачу процесуальний строк для надання відзиву; розгляд справи по суті відклав на 17.01.2023.

13. 09.01.2023 за вх. № 428/23 на електронну адресу суду від представника Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", адвоката Кізім К. Р. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

14. 16.01.2023 за вх. № 877/23 через канцелярію суду від Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

15. 17.01.2023 за вх. № 920/23 на електронну адресу суду від представника Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", адвоката Кізім К. Р. надійшов відзив на позовну заяву.

16. 17.01.2023 суд задовольнив клопотання Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про відкладення розгляду справи, розгляд справи по суті відклав на 06.02.2023.

17. 24.01.2023 за вх. № 1264/23 на електронну адресу суду від Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) надійшла відповідь на відзив.

18. 25.01.2023 за вх. № 1352/23 на електронну адресу суду від Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

19. Ухвалою від 26.01.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

20. 27.01.2023 за вх. № 1483/23 на електронну адресу суду від представника Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", адвоката Кізім К. Р. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

21. 31.01.2023 за вх. № 1614/23 на електронну адресу від представника Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", адвоката Кізім К. Р. надійшло заперечення на відповідь на відзив.

22. 31.01.2023 за вх. № 1638/23 на електронну пошту від Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника

23. Судове засідання, призначене на 06.02.2023 не відбулося, у зв`язку з технічними проблемами в роботі системи відеоконференцзв`язку - "ВКЗ".

24. Ухвалою від 06.02.2023 суд відклав розгляд справи по суті на 22.02.2023.

25. 06.02.2023 за вх. № 1982/23 на електронну пошту суду від Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) надійшли додаткові пояснення по справі.

26. 07.02.2023 за вх. № 2067/23 на електронну адресу суду від представника Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", адвоката Кізім К. Р. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

27. 07.02.2023 за вх. № 2066/23 на електронну адресу суду від представника Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", адвоката Кізім К. Р. надійшли додаткові пояснення по справі.

28. 22.02.2023 за вх. № 2895/23 на електронну пошту суду від Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача.

29. За наслідком судового засідання 22.02.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІIІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

30. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в період з 10 по 21 жовтня 2019 року було проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання ПрАТ "Агро-союз" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. За результатами здійсненого заходу складено відповідний акт від 21.10.2019 № 784/3-10/19.

31. В ході перевірки на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0254 встановлено факт розміщення на трьох земельних ділянках без твердого покриття - відходів підстілки, піску та соломи, забруднених гноєм тварин: перша ділянка площею 120 м х 160 м, товщина відходів 3, 0 м; друга ділянка площею 50 м х 20 м товщина відходів 2, 3 м; третя ділянка площею 30 м х 20 м, товщина відходів 2, 0 м. 21.10.2019 відібрано проби ґрунтів (акт відбору проб ґрунтів № 13-Г-19-3). За результатом інструментально-лабораторних досліджень (протокол вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів № 13-Г-19-3 від 28 жовтня 2019 року) на земельних ділянках на яких розміщено відходи встановлено перевищення вмісту амонію, нітратів, та органічних речовин у порівнянні з фоновою концентрацією (контрольною пробою).

32. Позивач зазначає, що внаслідок забруднення земельних ділянок амонієм, нітратами та органічними речовинами державі завдано шкоду в розмірі 109 824, 00 гривень, яку розраховано по формулі 1 пункту 4.6. Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27.10.1997 № 171 (у редакції наказу Мінприроди від 04.04.2007 № 149), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 травня 1998 року зa № 285/2725.

33. Позивач вказує на те, що Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області 09.04.2020 звернулася до ПрАТ "Агро-Союз" з претензією про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу на суму 109 824, 00 гривень. На даний час підприємством зазначена вище шкода державі у добровільному порядку не відшкодована, що стало причиною звернення з даним позовом до суду.

34. Позиція відповідача. Представник відповідача у поданому відзиві на позов не погоджується із тим, що відповідач здійснив забруднення земельних ділянок амонієм, нітратами та органічними речовинами та з тим, що державі завдано шкоду в розмірі 109 824, 00 гривень, тому просить відмовити у позові в повному обсязі з огляду на наступне.

35. Так, представник відповідача зазначає, що в Акті перевірки вказано, що площа земельних ділянок, що зазнали засмічення, та товщина шару відходів визначена вимірюванням (додаток № 5 до Акту), однак, копія цього додатку № 5 до Акту перевірки, як і сам Акт перевірки відповідачу для ознайомлення не надавались, а відтак останній не мав змоги надати до нього свої пояснення чи заперечення. При цьому відповідач вказує, що додатки до Акту перевірки не підписані ні позивачем, ні відповідачем, а наскрізна нумерація Акту перевірки прямо свідчить про те, що додаток № 5 (стор. 50) до Акту перевірки не складався, він знаходиться в кінці Акту й після додатку № 7 до Акту.

36. Останній вказує, що його діяльність по зберіганню гною з подальшим внесенням його на поля направлена на підвищення родючості ґрунтів, оскільки фактично відходи гною є мінеральними добривами, тобто, внаслідок їх зберігання не лише не завдається шкода землі, а й покращуються її родючі властивості, також відходи підстилки продаються іншим особам з метою використання їх як добрива.

37. При цьому, у відзиві зазначено, що результати лабораторно-інструментального контролю відбору ґрунту, якщо він відбирався, не надано, відбір проб ґрунту (якщо він здійснювався) проведено без участі відповідача. Водночас, представник відповідача стверджує, що перевірку проведено з процедурними порушеннями порядку проведення планової перевірки, оформлення Акту перевірки та припису.

38. Зважаючи на викладені у відзиві обставини представник відповідача заявляє, що позивачем не долучено до позову доказів щодо забруднення відповідачем земельних ділянок амонієм, нітратами та органічними речовинами, а припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області без дати № 4-10876гЗ-3, виданий Приватному акціонерному товариству "Агро-Союз" за результатами планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної з 10.10.2019 по 21.10.2019 - визнано протиправним та скасовано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 у справі № 160/4588/20, що набрало законної сили 20.01.2021, відтак останній вказує на відсутність доказів завданої державі шкоди та, як наслідок необґрунтованість розрахунку такої шкоди.

IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

39. 30.09.2019 Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було видано наказ № 1094-П "Про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України ПрАТ "Агро-Союз"" та Направлення на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України ПрАТ "Агро-Союз" у період з 07 жовтня по 21 жовтня 2019 року (а. с. 7 - 8).

40. Підставою для здійснення перевірки в означеному направленні вказано: План здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2019 рік, затверджений наказом Державної екологічної інспекції України від 30.11.2018 № 262. Предмет перевірки: здійснення державного контролю за додержанням правил, нормативів, стандартів у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, поводження з відходами; виконання вимог висновків державної екологічної експертизи; додержання умов виданих дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, викиди та скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище. Інформація про здійснення попереднього заходу: попередня перевірка інспекцією проводилась в період з 05.10. по 13.10.2017.

41. На підставі означеного наказу Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області у період з 10.10.2019 по 21.10.2019 було проведено планову перевірку додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Приватним акціонерним товариством "Агро-Союз".

42. За результатами вказаної перевірки Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області складено Акт від 21.10.2019 № 748/3-10/19 (а. с. 9 - 33).

43. В акті планової перевірки № 748/3-10/19 від 21.10.2019, на сторінці 10 окрім іншого зазначено, що 21.10.2019 під час виїзду при візуальному огляді території підприємства зафіксовано видимі ознаки забруднення ґрунту внаслідок розміщення на відкритому ґрунті відходів підстілки (пісок, сіно, солома), забрудненої гноєм тварин, що є порушенням статті 35, статті 45 Закону України "Про охорону земель", статті 91 статті 96, статті 167 Земельного Кодексу України. З метою встановлення можливого забруднення здійснено відбір проб ґрунту на земельній ділянці з видимими ознаками забруднення для визначення амонію, нітратів та органічний речовин (акт відбору проб від 21.10.2019 № 14-Г-19-3). Відбір проб ґрунтів проведено відповідно до ДСТУ ГОСТ 17.4.3.01:2019 Охорона довкілля. Якість ґрунту. Загальні вимоги до відбирання проб.

44. В Додатку № 5 до акту планової перевірки № 748/3-10/19 від 21.10.2019 зокрема вказано, в ході проведення обстеження виробничих об`єктів підприємства на території земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0254 виявлено факти розміщення на земельних ділянках без твердого покриття - відходів підстилки, піску та соломи, забруднених екскрементами тварин. За результатами замірів повіреним мірним засобом (рулеткою) встановлено, що ділянки, на яких розміщуються відходи, мають наступні кількісні показники: площа 120 м х 160 м, товщина відходів 3, 0 м; площа 50 м х 20 м, товщина відходів 2, 3 м; площа 30 м х 20 м, товщина відходів 2, 0 м. Заміри проводились спеціальним мірним приладом - держповіреною рулеткою Р10УЗК (свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 06.12.2018 терміном дії до 06.12.2019). Об`єм відходів встановлено за об`ємними характеристиками цих відходів через добуток площі та товщини шару цих відходів. Товщину шару відходів ділянки визначено вимірюванням.

45. 21.10.2019 Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було відібрано проби ґрунтів (акт відбору проб ґрунтів № 13-Г-19-3) (а. с. 38).

46. Після проведеного заходу державного нагляду Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було винесено припис № 4-10876-3-3, згідно з п. п. 25 - 26 якого позивача зобов`язано: не допускати забруднення ґрунту відходами підстилки, забрудненими екскрементам тварин; провести рекультивацію та вжити заходи щодо ліквідації наслідків забруднення земельної ділянки відходами підстилки, забрудненими екскрементами тварин (а. с. 34 - 37).

47. Відповідно до протоколу вимірювання показників складу та властивостей ґрунтів № 13-Г-19-3 від 28.10.2019 Держеконінспекцією у Дніпропетровській області (відділом інструментально-лабораторного контролю), проведено вимірювання показників складу та властивостей ґрунтів, відібраних на території земельної ділянки № :01:002:0254 ПрАТ "Агро-Союз", ОТГ с. Зайцеве, Синельниківський район, Дніпропетровська область. Та встановлено перевищення вмісту амонію, нітратів та органічних речовин у порівнянні з фоновою концентрацією (контрольною пробою) (а. с. 39).

48. Так, позивач зазначає, що внаслідок забруднення позивачем земельних ділянок амонієм, нітратами та органічними речовинами державі задано шкоду в розмірі 109 824, 00 гривень, яку розраховано по формулі 1 пункту 4.6. Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27.10.1997 № 171 (у редакції наказу Мінприроди від 04.04.2007 № 149), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 травня 1998 року зa № 285/2725.

49. 09.04.2020 за вих. № 4-2895-10-3 Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулася до ПрАТ "Агро-Союз" з претензією про відшкодування завданої шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу на суму 109 824, 00 гривень. Відповіді на означену претензію позивача від відповідача не надійшло, шкоду не відшкодовано.

50. Поряд із цим, вважаючи вищевказаний припис незаконним та протиправним, 24.04.2020 Приватне акціонерне товариства "Агро-Союз" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області без дати № 4-10876-3-3, виданого Приватному акціонерному товариству "Агро-Союз" за результатами планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної з 10.10.2019 по 21.10.2019.

51. 01.06.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення в справі № 160/4588/20, за яким задоволено позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису. Визнано протиправним та скасовано припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області без дати № 4-10876-3-3, виданий Приватному акціонерному товариства "Агро-Союз" за результатами планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної з 10.10.2019 по 21.10.2019.

52. 20.01.2021 постановою Третього апеляційного адміністративного суду в справі № 160/4588/20, апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 по адміністративній справі № 160/4588/20 залишено без змін.

53. За твердженнями позивача своїми діями Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз" завдало державі збитки, заподіяні внаслідок засмічення земельної ділянки в розмірі 109 824, 00 гривень.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

54. На розгляді Господарського суду Івано-Франківської області на стадії санації перебуває справа № 909/1278/15 про банкрутство Приватного Акціонерного Товариства "Агро-Союз", розгляд справи здійснюється відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства.

55. Частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

56. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

57. Приписами частини 1 та абзаців 1 - 3 частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

58. Таким чином, з огляду на вказані законодавчі положення розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

59. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

60. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

61. Пунктом 8 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Абзацом 12 частини 2 зазначеної статті унормовано, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

62. За приписами статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

63. Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

64. Разом із цим, загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до частин 1, 2 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

65. Слід зауважити, що стаття 1166 Цивільного кодексу України, встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди так званої "деліктної шкоди". Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

66. Відшкодування збитків, заподіяних порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

67. Отже, в даному випадку, зважаючи на заявлені позовні вимоги, мова йде про шкоду/збитки, яку завдано саме у зв`язку з недотриманням вимог закону (природоохоронного законодавства) і відповідно в силу прямої вказівки закону настає відповідальність у вигляді шкоди. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 по справі № 914/2436/18.

68. Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

69. Згідно зі статтею 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

70. Частиною 2 статті 293 Цивільного кодексу України передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду.

71. Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються, зокрема, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Законом України "Про відходи", Законом України "Про охорону земель", Земельним кодексом України, а також іншим спеціальним законодавством.

72. Згідно із частиною 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", об`єктами правової охорони навколишнього природного середовища, які підлягають державній охороні і регулюванню використання на території України є: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно - соціальних умов та процесів, природні ресурси, які залучені в господарській обіг, так і невикористані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

73. Відповідно до пункту "б" статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

74. Положеннями абзаців 2, 11 частини 1 статті 35 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати захист земель від пожеж, ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.

75. Частинами 1, 2, 5 статті 46 Закону України "Про охорону земель" визначено, зокрема, що при здійсненні господарської діяльності, пов`язаної із зберіганням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням і захороненням відходів, забезпечуються: виконання заходів щодо запобігання або зменшення обсягів утворення відходів та екологічно безпечне поводження з ними; максимальне збереження ґрунтового покриву на основі обраного оптимального варіанта територіального розміщення об`єктів поводження з відходами; запобігання негативному впливу об`єктів поводження з відходами, що використовуються для збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення відходів на ґрунтовий покрив прилеглих територій. Підприємства, установи та організації, а також громадяни, діяльність яких пов`язана з накопиченням відходів, зобов`язані забезпечувати своєчасне вивезення таких відходів на спеціальні об`єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення. Розміщення, збирання, зберігання, оброблення, утилізація та видалення, знешкодження і захоронення відходів здійснюються відповідно до вимог Закону України "Про відходи".

76. Відповідно до пункту "в" частини 1 статті 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

77. Господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені граничнодопустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється (ч. 1 ст. 45 Закону України "Про охорону земель").

78. Юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі (ст. 56 Закону України "Про охорону земель").

79. Згідно із частиною 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

80. Відповідно до частини 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

81. Водночас суд зазначає, що для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення цивільна відповідальність не настає.

82. У деліктних правовідносинах саме на Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, Підприємство повинно довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

83. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

84. Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

85. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2019 у справі № 925/856/18.

86. Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

87. Згідно із частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

88. Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

89. Позивач в якості доказів завдання збитків внаслідок засмічення земельної ділянки посилається на результати планової перевірки додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Приватним акціонерним товариством "Агро-Союз" проведеної Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області у період з 10.10.2019 по 21.10.2019, за результатами проведення якої позивачем було складено Акт № 748/3-10/19 від 21.10.2019, винесено Припис № 4-10876-3-3, Постанову про накладення адміністративного стягнення № 09286 від 25.10.2029 та виявлено факти розміщення на земельних ділянках без твердого покриття - відходів підстилки, піску та соломи, забруднених екскрементами тварин, а також було відібрано проби ґрунтів (акт відбору проб ґрунтів № 13-Г-19-3)

90. Відтак позивач доводить, що саме зазначеними доказами, які були зібрані в ході проведення планової перевірки Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства, встановлено наявність обставин засмічення земельної ділянки відповідачем.

91. Однак, достовірність даних доказів спростовано при розгляді іншої судової справи.

92. Як зазначалося вище, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 у справі № 160/4588/20 визнано протиправним та скасовано припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області без дати № 4-10876-3-3, виданий Приватному акціонерному товариства "Агро-Союз" за результатами планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної з 10.10.2019 по 21.10.2019.

93. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 160/4588/20 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області залишено без задоволення, а означене рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено без змін.

94. В ході розгляду справи № 160/4588/20 судами була надана оцінка діям службових осіб Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо правомірності проведення планової перевірки ПрАТ "Агро-Союз" та оформленні її результатів у вигляді Акту перевірки та Припису.

95. Так, рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 у справі № 160/4588/20 судом, зокрема, встановлено наступні факти:

- відповідно до п. 3.3. Порядку організації та проведення перевірок суб`єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 № 464 (далі - Порядок) та ч. 4 ст. 5 закону "Про основи нагляду", орган Держекоінспекції не пізніше як за десять днів до початку проведення перевірки надсилає рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу Держекоінспекції, або вручає особисто посадовій особі суб`єкта господарювання під розписку повідомлення про проведення планової перевірки. Однак, доказів того, що зазначене повідомлення про проведення перевірки в строки, зазначені в Порядку, вручено позивачу, відповідачем не надано;

- відповідно до ч. 3 ст. 6 закону "Про основи нагляду", суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Копії такого направлення Головою Правління ПрАТ "Агро-Союз" не отримано, відповідний підпис Голови Правління про отримання копії направлення відсутній. При цьому, направлення на проведення перевірки отримано неуповноваженою особою - Нечаєвим А. Л., хоча відповідачем не надано жодного документу, який би підтверджував, що під час перевірки позивачем надавався відповідачу документ, який би уповноважував Нечаєва А. Л. на отримання направлення чи інших документів від відповідача. Натомість, з посадової інструкції та довідки № 0103 від 21.04.2020, долучених позивачем до позовної заяви, видно, що до посадових обов`язків посади інженера з охорони праці (яку займав Нечаєв А. Л. під час проведення перевірки) не належать обов`язки по контролю та дотриманню позивачем вимог природоохоронного, екологічного та іншого законодавства, а Нечаєв А. Л., який займав під час проведення перевірки посаду інженера з охорони праці, не уповноважувався на отримання повідомлення про проведення перевірки, направлення на перевірку, перевірку службових посвідчень, надання та отримання жодних документів, складених під час перевірки відповідачем. Також Нечаєв А. Л. не уповноважувався на отримання та підписання Акту перевірки, надання до нього зауважень (заперечень), а до його посадових обов`язків не входить вчинення жодних дій, пов`язаних з перевіркою та її наслідками;

- Акт перевірки № 748/3-10/19, складений за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (далі - Акт перевірки), не підписаний Головою правління позивача, хоча його підпис передбачений законом "Про основи нагляду" та у відповідній графі Акту перевірки. Крім того, другий примірник Акту не вручений Голові правління позивача, а лише отримано неуповноваженою особою ( Нечаєвим А. Л. ) для ознайомлення, про що зазначено на останній сторінці Акту перевірки. При цьому, запис про відмову посадових осіб позивача (Голови правління) від підпису в Акті перевірки також відсутній. Зазначене є порушенням відповідачем ч. 6 ст. 7 закону України "Про основи нагляду", відповідно до якої в останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт, посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю). У свою чергу, відповідач не надав жодного документу, який би підтверджував те, що особа, яка розписалася в Акті перевірки від імені позивача - Нечаєв А. Л. (без зазначення посади) - уповноважена на підписання Акту перевірки та отримання його примірника після складання такого Акту перевірки. При цьому, Голова Правління позивача в Акті перевірки не розписався, про що свідчить копія цього Акту перевірки. З огляду на викладене, копію Акту перевірки позивачем після перевірки не отримано, що не дало змоги позивачу надати щодо нього свої заперечення;

- крім того, необхідно зазначити, що у Приписі неправильно зазначено строк проведення перевірки. Так, в Приписі зазначено, що планова перевірка позивача проведена в строк з 10.10.2019 по 02.10.2019, хоча насправді така перевірка відбулась з 10.10.2019 по 21.10.2019, про що, зокрема, прямо зазначено в Акті перевірки;

- крім того, відповідачем порушено строки вручення припису позивачу, оскільки відповідно до п. 4.24. Порядку організації та проведення перевірок суб`єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року № 464 (далі - Порядок), припис щодо усунення порушень природоохоронного законодавства складається у двох примірниках, один з яких не пізніше п`яти робочих днів з дня складення акта надається керівнику суб`єкта господарювання чи уповноваженій ним особі для виконання, другий з підписом такої особи залишається в органі Держекоінспекції, який здійснював перевірку. Однак, Припис вручено позивачу з пропуском зазначеного строку, а саме: 31.10.2019. При цьому, доказів вручення позивачу Припису раніше зазначеної дати відповідачем не надано;

- зазначені порушення є суттєвим порушеннями відповідачем порядку призначення, проведення та оформлення результатів перевірки. При цьому, в постанові Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 818/998/17 зазначено, що лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

96. Окрім того, в означеному рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/4588/20 встановлено таке:

- щодо встановлення начебто обсягів забруднення земель (пункти 26 та 27 Припису), суд зазначає, що доказів відбирання зразків чи вимірювання відповідачем не надано, хоча такі права є у відповідача;

- у свою чергу, в п. 4.14. Порядку зазначено, що не допускається включення до акта перевірки інформації або висновків, які не підтверджені документально, пропозицій, а також інформації, наданої правоохоронними органами. Отже, для підтвердження фактів та обсягів забруднення земель відбирання зразків та/або відповідні вимірювання є обов`язковими, адже лише вони є допустимими доказами щодо доведення фактів забруднення позивачем земель відповідно до ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України. При чому, в Акті перевірки зазначено, що начебто площа земельних ділянок, що зазнали засмічення, та товщина шару відходів визначена вимірюванням (додаток № 5 до Акту), однак, копія цього додатку № 5 до Акту перевірки (як і сам Акт перевірки) позивачу не надавалась, і позивач з ним не ознайомлювався, тобто, не мав змоги надати до нього свої пояснення чи заперечення, якщо такий акт дійсно складався, про що свідчить і копія Акту перевірки. Крім того, додатки до Акту перевірки не підписані ні позивачем, ні відповідачем, а наскрізна та послідовна нумерація Акту перевірки (сторінки 1, 2, 3, 4, 5 і т. д.) прямо свідчить про те, що додаток № 5 до Акту перевірки відповідачем взагалі не складався. При цьому, протилежні обставини відповідачем не доведені;

- необхідно також врахувати, що в Акті перевірки зазначено: "Будь-які документи, що дозволяють складування відходів підстилки, забрудненої екскрементами тварин на зазначених земельних ділянках без твердого покриття на час перевірки не надані". Однак, цільове використання земельної ділянки з кадастровим номером № :01:002:0254 - земля сільськогосподарського виробництва (копія витягу з Державного земельного кадастру знаходиться в матеріалах). При цьому, згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 № 548, землі сільськогосподарського призначення (землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; землі, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше). Позивач стверджує, що фактично відходи гною є мінеральними добривами, тобто внаслідок їх зберігання не лише не завдається шкода землі, а й покращуються її родючі властивості;

- крім того, відповідачем не спростовано доводи позивача, що відходи підстилки продаються як добрива іншим особам з метою використання їх як добрива, тобто позивач на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0254 надає також послуги у сільському господарстві. На сьогодні в України немає відповідного нормативно-правового акту, що регулює порядок отримання дозволу на поводження з відходами, відповідно, відсутній і перелік документів, які потрібно подати для отримання зазначеного дозволу, підтвердженням чому є, зокрема, лист Державної регуляторної служби України від 09.08.2018 № 8029/0-20-18. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відходи", відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Як зазначає позивач (що не спростовано відповідачем), екскременти тварин (гній) не є відходами, оскільки: вони утворилися не у процесі виробництва чи споживання, а в результаті фізіологічного існування тварин, проте, цей процес не можна назвати виробництвом чи споживанням, а є результатом процесу життєдіяльності тварин; вони не підпадають під ознаки таких, що повністю або частково втратили свої споживчі властивості, так як вони взагалі не мають споживчих властивостей; вони будуть в подальшому використані за місцем їх утворення для удобрення землі та покращення її родючих властивостей;

- при цьому, результати лабораторно-інструментального контролю відбору ґрунту, якщо він відбирався, не надано, відбір проб ґрунту (якщо він здійснювався) проведено без участі позивача;

- більше того, відповідно до ст. 35 Закону України "Про охорону земель", яку порушено позивачем (на думку відповідача), власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо. Позивач стверджує, що діяльність позивача по зберіганню гною з подальшим внесенням його на поля направлена на підвищення родючості ґрунтів. Вказане відповідачем не спростовано;

- також відповідачем в Акті перевірки та Приписі зазначено про порушення позивачем ст. 45 Закону України "Про охорону земель", при цьому, відповідачем не надано суду: доказів з посиланням на відповідний нормативно-правовий акт, що гній (екскременти) тварин є небезпечними речовинами; доказів обсягів утворення гною та його зберігання позивачем; доказів вжиття спеціально уповноваженими органами виконавчої влади у галузі охорони земель заходів до обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, притягнення винних до відповідальності згідно із законом і проведення в установленому порядку робіт з дезактивації, відновлення забруднених земель, консервації угідь і визначення режимів їх подальшого використання. Аналогічне стосується порушення позивачем (на думку відповідача) ст. 167 Земельного кодексу України;

- також відповідачем не зазначено, які конкретно частини, пункти, підпункти та абзаци статей 91, 96, 164 Земельного кодексу України порушені позивачем, та в чому конкретно полягає кожне порушення. При цьому, зазначивши про порушення позивачем одночасно статей 91 та 96 Земельного кодексу України, відповідач допустив протиріччя, адже стаття 91 Земельного кодексу України встановлює обов`язки власників земельних ділянок, в той час як стаття 96 - обов`язки землекористувачів. При цьому, як зазначено в Акті перевірки, земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0254 перебуває в постійному користуванні позивача;

- відповідачем не надано жодних доказів як зберігання відходів позивачем, так і обсягів зберігання, і вимірювань глибини, на якій зберігаються відходи, а також взагалі документально не підтверджено жодних обставин, зазначених в Акті перевірки.

97. Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

98. За змістом наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

99. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

100. Оскільки за результатами розгляду справи № 160/4588/20 судами встановлено незаконність перевірки проведеної Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області, суд вважає, що акт перевірки, акт відбору проб ґрунтів та протокол вимірювань складу властивостей ґрунтів є недопустимими доказами, оскільки були оформлені в ході проведення протиправного заходу державного контролю, а отже з порушенням встановленого порядку збирання таких доказів.

101. Положеннями статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

102. Згідно частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

103. Європейським судом з прав людини у справах "Гефген проти Німеччини", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України", "Балицький проти України", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України" сформульована Доктрина плодів отруйного дерева (fruit of the poisonous tree), відповідно до якої, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж. Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини. На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

104. У рішеннях у справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України" ЄСПЛ застосував різновид доктрини "плодів отруйного дерева", яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

105. Враховуючи викладене, суд констатує, що допущені під час проведення перевірки порушення впливають на належність та достовірність зібраних доказів, які покладені в основу підстав позову у межах господарської справи.

106. Відтак, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими засобами доказування наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення вимог природоохоронного законодавства зі сторони Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз".

107. Щодо розміру завданих збитків, то суд вважає його необґрунтованим, оскільки вихідними даними для проведення його розрахунку слугували, зокрема, акт відбору проб ґрунтів № 13-Г-19-3 та протокол вимірювання показників складу та властивостей ґрунтів № 13-Г-19-3 від 28.10.2019, які як уже встановлено судом є недопустимими доказами.

108. Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

109. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

110. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

111. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 05 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 09 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

112. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

113. Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

114. При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Висновок суду.

115. За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами статей 75 - 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) належними та допустимими доказами не доведено наявності факту заподіяння шкоди та її розміру, а також неправомірності дій відповідача та вини, що є необхідною умовою згідно статті 1166 Цивільного кодексу України, для притягнення особи до цивільної відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати.

116. Враховуючи відмову у задоволенні позову, згідно з приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 481, 00 гривень слід залишити за позивачем.

Керуючись статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 12, 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. В позові Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" про стягнення завданих державі збитків, внаслідок засмічення земельної ділянки, в розмірі 109 824, 00 гривень - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Повний текст рішення складено - 27.02.2023.

Суддя В. В. Михайлишин