УХВАЛА

м. Київ

02.03.2023Справа № 910/2746/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Борисенко І.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

Без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просить суд:

перевести на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) права та обов`язки покупця частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» (, адреса місцезнаходження: вул. Скляренка Семена, будинок 4а, місто Київ, 04073) номінальною вартістю 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, що становить 17% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ», за договором купівлі- продажу частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» від 27.10.2022 року №02/10/2022 та Актом №2 приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» від 27.10.2022 року, укладених між ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 );

стягнути з (витребувати з володіння) ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) частину частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» (код за СДРПОУ 35324743, адреса місцезнаходження: вул. Скляренка Семена, будинок 4а, місто Київ, 04073) номінальною вартістю 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, що становить 17% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ», на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Одночасно з позовоною заявою позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд:

вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про переведення прав і обов`язків покупця за Договором купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» від 27.10.2022 року №02/10/2022 та Актом №2 приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» від 27.10.2022 року, укладених між ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та стягнення (витребування з володіння) ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 ) частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» (код за ) номінальною вартістю 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, що становить 17% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» (код за ), а саме:

- до моменту набрання рішенням суду законної сили накласти арешт на частину частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» (код за ) номінальною вартістю 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, що становить 17% статуного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» (код за ), що належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) вчиняти дії, спрямовані на відчуження та/або розпорядження належної йому частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» (код за ) номінальною вартістю 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, що становить 17% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» (код за );

до моменту набрання рішенням суду законної сили заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ СІ» (код за ) вносити зміни до Статуту ТОВ «БІ ТІ СІ» (код за ) що стосуються розміру статутного капіталу ТОВ «БІ ТІ СІ» (код за ).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що він є учасником ТОВ «БІ ТІ СІ».

27.10.2022 між відповідачем 1 та 2 було укладено Договір № 02/810/2022 купівлі - продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ «БІ ТІ СІ».

Заявник акцентував, що Статутом ТОВ «БІ ТІ СІ» та законодавством встановлено переважне право інших учасників товариства на придбання частки (її частини) у статутному капіталі та обов`язок учасника, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, письмово повідомити про це інших учасників товариства. Але, укладаючи оспорюваний договір ОСОБА_3 не повідомив інших учасників товариства, в тому числі і позивача, який володіє часткою у статутному капіталі ТОВ «БІ ТІ СІ» , про намір продати свою частину частки третій особі - ОСОБА_4 .

З огляду на те, що позивача не було повідомлено про відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «БІ ТІ СІ» , у нього виникли підстави вважати, що за час розгляду справи судом спірна частка у статутному капіталі ТОВ «БІ ТІ СІ» може зазнати наступного перепродажу, або відступлення, що унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.

Разом з тим, зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи представника заявника в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість зникнення/знищення певних доказів або імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч.4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

В той же час, Заявником не надано належних і допустимих доказів того, що особою, що може отримати статус Відповідача взагалі вчиняються якісь дії, спрямовані на повторне відчуження спірної частки у статутному капіталі.

Судом зазначається, що в заяві, міститься лише посилання на потенційне порушення прав заявника, від можливих недобросовісних дій відповідача, при цьому в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову.

На переконання суду зі змісту заяви про вжиття заходів до забезпечення позову реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається.

Доводи представника заявника в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Крім того, доводи заявника зводяться до суті порушення його прав, за захистом якого він має подати належний позов до суду, а не щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Як зазначено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 136 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Однак, як вбачається із заяви про забезпечення позову, остання не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на викладене суд, дійшов до висновку, що заявником не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 129, 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя І.І.Борисенко