ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2023 р. Справа №914/2468/20 (914/2220/21)

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуюча), Зварич О.В., Малех І.Б.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області (суддя Чорній Л.З.) від 26 жовтня 2022 року у справі №914/2468/20(914/2220/21) за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» про стягнення 28 800,00 грн заборгованості з заробітної плати, 9 173,00 грн компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку

в межах справи № 914/2468/20 про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області»

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі №914/2468/20 про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» відкрито ухвалою Господарського суду Львівської області від

21 липня 2021року до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області, в якій просить: стягнути з Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області 28 800,00 грн заборгованості з заробітної плати, 9 173,00грн компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та витрати на правову допомогу.

Господарський суд Львівської області рішенням від 26 жовтня 2022 року у справі №914/2468/20 (914/2220/21) у задоволенні позову відмовив.

Рішення обгрунтоване тим, що позивач не надав обгрунтованого належного розрахунку невиплачених коштів, інформації щодо доходів, яку можна отримати з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо. Таким, чином позивач не довів належними та допустимими доказами суми заборгованості з заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, які б підлягали можливому стягненню з відповідача.

Апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 26 жовтня 2022 року у справі №914/2468/20 (914/2220/21) підписав і подав представник ОСОБА_1 адвокат Лука Андрій Володимирович, який діє на підставі ордера від 28 листопада 2022 року.

Скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 26 жовтня 2022 року у справі №914/2468/20 (914/2220/21) та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути з Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» 28 800,00 грн заборгованості по заробітній платі, 7235,61 грн компенсації за невикористану відпустку.

Вважає оскаржене рішення незаконним через неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки доказів.

Зазначає, що у відповідача наявна перед ним на заборгованість по заробітній платі. Суд першої інстанції зобов`язав відповідача надати докази оплати заробітної плати позивачу у повному обсязі. Відповідач не надав витребуваних доказів. Тому суд за таких обставин повинен був вважати обставину заборгованості по заробітній платі доведеною в обсязі заявленому позивачем.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 05 грудня 2022 року поновив строк на апеляційне оскарження і відкрив провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 26 жовтня 2022 року у справі №914/2468/20 (914/2220/21).

Розгляд справи призначено на 09 лютого 2023 року. Про дату, час і місце розгляду справи сторонам повідомлено належним чином.

Суд не визнавав обов`язковою участь у судовому засіданні.

Згідно з статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи та вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 26 жовтня 2022 року у справі №914/2468/20 (914/2220/21)належить залишити без змін з огляду на наступне.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 12 жовтня 2020 року відкрив провадження у справі №914/2468/20 про банкрутство Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області. Справа №914/2468/20 перебуває на стадії розпорядження майном.

Позов подано в межах справи №914/2468/20 про банкрутство Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області.

Предметом розгляду у цій справі (№914/2468/20(914/2220/21) є вимога позивача (звільненого працівника) про стягнення 28 800,00 грн заборгованості з заробітної плати, 9 173,00 грн компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно зі статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до частини 8 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

За визначенням статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, зокрема, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За матеріалами цієї справи, ОСОБА_1 з 14.12.2018 до 31.03.2021 працював у ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» на посаді паркувальника комплексу платних автопослуг про що є запис у трудовій книжці.

Наказом від 31.03.2021 за №6-0 ОСОБА_1 звільнено з 31.03.2021 з посади паркувальника комплексу платних автопослуг за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України.

До позовної заяви позивач додав копію трудової книжки та копію наказу від 31.03.2021 за №6-0 про звільнення ОСОБА_1 .

24.04.2021 на адресу ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» було направлено адвокатський запит в інтересах позивача № 2104 від 21.04.2021 про надання довідки про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за весь період роботи та надання копій інших документів, проте жодної відповіді не отримано.

22.04.2021 позивач особисто звернувся до відповідача, в результаті чого роботодавець надав копію наказу про звільнення з роботи № 6-0 від 31.03.2021 та трудову книжку.

Позивач стверджує, що розрахунок по заробітній платі з ним проведений не був.

29.04.2021 ОСОБА_1 направив на адресу Відділу поліції №2 (м. Львів, Сихівський район) заяву про злочин від 24.04.2021. З 07.05.2021 року відомості про вчинений злочин повинні були бути внесеними до ЄРДР.

12.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до чергового Відділу поліції №2 (м. Львів, Сихівський район) з проханням надати витяг з ЄРДР, проте витяг з ЄРДР надано не було.

14.05.2021 ОСОБА_1 оскаржив бездіяльність поліції до Сихівського районного суду міста Львова. Ухвалою від 21.05.2021 у справі №464/3489/21 зобов`язано службових осіб відділу № 2 ЛРУП ГУ НП у Львівській області внести відомості згідно заяви про злочин до ЄРДР.

10.05.2021 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Головного управління Держпраці у Львівській області, в якій просив провести перевірку фактів викладених у скарзі, здійснити заходи державного контролю стосовно ДП Виробничо-сервісний центр у Львівській області про результати розгляду скарги повідомити особисто. Проте, жодної відповіді від органу державної влади позивач вказує, що не отримав.

У позовній заяві вказано, що на момент звільнення ОСОБА_1 йому не була виплачена заробітна плата за тривалий період часу, на його численні звернення ДП Виробничо-сервісний центр у Львівській області не повідомило точної суми заборгованості по заробітній платі. За особистими підрахунками ОСОБА_1 , заборгованість по заборгованій заробітній платі становить 28 800,00 грн, компенсація за невикористану відпустку в 2019 році становить 3 359,27 грн, компенсація за невикористану відпустку в 2020 році становить 3 876,34 грн.

Суд першої інстанції витребував у Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області (79003, м. Львів, вул.Стрийська, буд. 35, ) довідку про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період з 14.12.2018 по 31.03.2021 із зазначенням сум виплат компенсацій за невикористану відпустку. Проте, відповідач вимог, викладених в ухвалах суду не виконав.

03.08.2021 представник позивача подав розрахунок заявлених до стягнення сум заборгованості, в якому зазначив наступне: - заборгованість по заробітній платі за вересень 2020 року становить 2 235,00 грн; - заборгованість по заробітній платі за жовтень 2020 року становить 4 025,00 грн; - заборгованість по заробітній платі за листопад 2020 року становить 4 025,00 грн; - заборгованість по заробітній платі за грудень 2020 року становить 4 025,00 грн; - заборгованість по заробітній платі за січень 2021 року становить 4 830,00 грн; - заборгованість по заробітній платі за лютий 2021 року становить 4 830,00 грн; - заборгованість по заробітній платі за березень 2021 року становить 4 830,00 грн. Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки - провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Компенсація за невикористану відпустку в 2019 році становить 3 359,27 грн, компенсація за невикористану відпустку в 2020 році становить 3 876,34 грн.

Суд першої інстанції вказав, що для вирішення питання щодо заборгованості по заробітній платі позивачу необхідно довести перед судом розмір заробітної плати, що встановлена за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків). Саме працівник має належними та допустимими доказами довести факт порушення роботодавцем його трудових прав, а роботодавець, у свою чергу, має спростувати факт порушення прав працівника, в тому числі щодо невиплати заробітної плати. Позивач не надав обгрунтованого належного розрахунку невиплачених коштів.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Адже позивач не скористався своїм правом довести перед судом розмір заробітної плати, що встановлена за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці.

Позивач не надав інформації щодо доходів, яку можна отримати з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо.

Факт заборгованості по виплаті заробітної плати позивач підтвердив лише копією трудової книжки, в якій зазначено про прийняття та звільнення з роботи з ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» та копією наказу про звільнення з ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області».

Жодних доказів на підтвердження розрахунку стягуваних сум позивач не надав. Не пояснив на підставі яких доказів він визначив заборгованість по заробітній платі: за вересень 2020 року у сумі 2 235,00 грн; за жовтень 2020 року у сумі 4 025,00 грн; за листопад 2020 року у сумі 4 025,00 грн; за грудень 2020 року у сумі 4 025,00 грн; за січень 2021 року у сумі 4 830,00 грн; за лютий 2021 року у сумі 4 830,00 грн; за березень 2021 року у сумі 4 830,00 грн. Немає й доказів і обгрунтувань нарахування сум компенсацій за невикористані відпустки в 2019 році - 3 359,27 грн та в 2020 році 3 876,34 грн.

Враховуючи наведене, позивач не довів належними та допустимими доказами суми заборгованості з заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, які б підлягали можливому стягненню з відповідача.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції поділяє обгрунтований висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують. Підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Господарського суду Львівської області від 26 жовтня 2022 року у справі №914/2468/20 (914/2220/21)ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 26 жовтня 2022 року у справі №914/2468/20 (914/2220/21) залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2023 року.

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя І.Б. Малех