РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023Справа № 910/356/23
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» (34500, Рівненська обл., Сарненський р-н, місто Сарни, ВУЛИЦЯ ГОРІХОВА, будинок 10)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» (02002, місто Київ, ВУЛИЦЯ МАРИНИ РАСКОВОЇ, будинок 23, офіс 624) стягнення заборгованості у розмірі 102 200 грн. 00 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 102 200 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2023 року відкрито провадження у справі №910/356/23, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

03.02.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Суд, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» про витребування у Позивача оригіналів заявок №1013005, 1013055, CMR А№159233, CMR А№159331, приходить до висновку про відмову в його задоволенні, оскільки матеріали справи містять належним чином завірені копії , CMR А№159233, CMR А№159331, заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №1013055 від 13.01.2022 року у читабельному вигляді з урахуванням того, що заявка №1013005 не є предметом розгляду у даній справі.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.01.2023 року була направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 01.12.2021 року, 16.01.2023 року, 24.01.2023 року уповноваженим особам Сторін.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

12.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» (Перевізник) було укладено Договір перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111, відповідно до умов якого на умовах даного Договору та Замовлення (заявки) Експедитора, Перевізник зобов`язується. доставити (організувати доставку) вантаж до пункту призначення в обумовлений Сторонами строк та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоодержувачу), а Експедитор зобов`язується оплатити вартість його перевезення і інші, передбачені даним Договором платежі (в тому числі штрафні санкції, додаткові витрати). за рахунок коштів свого Клієнта. Перевізник за даним Договором надає транспортно-експедиційні послуги (фактично виступає експедитором), які полягають в організації перевезень експортних. імпортних. транзитних або інших вантажів по території України та/або за її межами, якщо він надає послуги транспортними засобами які він використовує на підставі договору оренди або в CMR, в графі перевізник, зазначена особа. що не є стороною даного Договору. (а.с.11-15)

Відповідно до пункту 2.2 Договору на кожне перевезення оформляється транспортне Замовлення (заявка), що складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою Експедитора і передається Перевізнику в тому числі за допомогою факсимільного зв`язку або по електронній пошті. Замовлення (заявки) передані по факсу чи електронній пошті мають силу оригіналу, без обов`язкового передання їх оригіналів у майбутньому.

Згідно з п.5.1 Договору сума Договору зазначається в Замовленні (заявці).

У п.5.2 Договору передбачено, що розрахунки між Сторонами за даним Договором відбуваються в безготівковому порядку. шляхом оплати Експедитором, за рахунок коштів свого Клієнта виставлених Перевізником рахунків протягом 14-ти банківських днів з моменту отримання оригіналів наступних, оформлених належним чином, документів:

- рахунок на виконані послуги;

- CMR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (зазначенням браку/недостачі якщо вони мали місце);

- акт виконаних робіт;

- податкова накладна (якщо перевізник платник ПДВ).

У випадку, якщо в CMR вантажоодержувачем зазначено про виявлення браку/недостачі і, у випадку його складання, складений акт виявлення браку/недостачі, Перевізник зобов`язаний надати даний акт Експедитору. В цьому випадку, навіть за умови надання усіх необхідних для оплати документів. Експедитор має право відкласти оплату до з`ясування всіх обставин, що спричинили брак/недостачу та пред`явлення претензій зацікавленими сторонами.

Експедитор не сплачує рахунки Перевізника у випадку ненадання останнім усіх документів (або надання неналежно оформлених), зазначених у п. 5.2. Договору, а також у випадку невиконання положень п. 5.4. Договору. (п.5.5 Договору)

Заявкою на перевезення вантажів автомобільним транспортом №1013055 від 13.01.2022 року до Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року Сторони погодили перевезення за маршрутом м. Маріуполь (Україна) - м. Домброва Гурнича (Польща), вартість - 47 200 грн. 00 коп.; форма оплати - 100% б/г форма розрахунку після отримання повного пакету документів та CMR з мокрою печаткою перевізника, вантажовідправника і вантажоодержувача протягом 14 банківських днів;

Документи, необхідні для оплати: рахунок, акт, податкова накладна (при наявності), оригінал CMR накладної, 2 оригінали СМР або одна копія СМР з мокрою печаткою фірми, 2 оригінали заявки! (а.с.16-17)

Згідно з п.5 заявки перед відправкою оригіналів документів бажано відправити скан копії документів на електронну адреса менеджера по перевезенню або на факс Експедитора для перевірки правильності оформлення.

Заявкою на перевезення вантажів автомобільним транспортом №1013066 від 17.01.2022 року до Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року Сторони погодили перевезення за маршрутом м. Маріуполь (Україна) - м. Познань (Польща), вартість - 55 000 грн. 00 коп.; форма оплати - 100% б/г форма розрахунку після отримання повного пакету документів та CMR з мокрою печаткою перевізника, вантажовідправника і вантажоодержувача протягом 14 банківських днів;

Документи, необхідні для оплати: рахунок, акт, податкова накладна (при наявності), оригінал CMR накладної, 2 оригінали СМР або одна копія СМР з мокрою печаткою фірми, 2 оригінали заявки! (а.с.19-20)

Згідно з п.5 заявки перед відправкою оригіналів документів бажано відправити скан копії документів на електронну адреса менеджера по перевезенню або на факс Експедитора для перевірки правильності оформлення.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року за заявками №1013055 від 13.01.2022 року, №1013066 від 17.01.2022 року він надав послуги з перевезення, що підтверджується міжнародними товарно - транспортними накладними CMR А№159233, CMR А№159331 (а.с.18, 21) та надіслав на адресу Відповідача оригінали документів, на підтвердження чого надав копію експрес - накладної Нової пошти №71218 від 03.02.2022 року. (а.с.22)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за надані послуги у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» в розмірі 102 200 грн. 00 коп.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що експрес - накладна Нової пошти №71218 не містить переліку документів, які були надіслані на адресу Відповідача, а також невірна адреса Відповідача у вказаній накладній. Крім того, Відповідачем було частково оплачено грошові кошти у розмірі 20000 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

В силу вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року за заявками №1013055 від 13.01.2022 року, №1013066 від 17.01.2022 року він надав послуги з перевезення, що підтверджується міжнародними товарно - транспортними накладними CMR А№159233, CMR А№159331. Вантаж було доставлено вантажоодержувачу - 28.01.2022 та 31.01.2022 відповідно, про що свідчить відмітки останнього в графі 24 зазначеної накладної. (а.с.18, 21).

Суд зауважує, що всі перевезення, виконання яких було доручено позивачу відповідно до вищевказаних разових договорів-заявок, виконані ним у повному обсязі, що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними, копії яких долучено позивачем до позовної заяви, та які містять підписи та відбитки печаток одержувача вантажу (з урахуванням вказаних у заявках відомостей про водія, транспортний засіб, маршрут та найменування вантажу).

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та не заперечується Відповідачем виконання Позивачем відповідно до умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року на загальну суму в розмірі 102 200 грн.

У п.5.2 Договору передбачено, що розрахунки між Сторонами за даним Договором відбуваються в безготівковому порядку. шляхом оплати Експедитором, за рахунок коштів свого Клієнта виставлених Перевізником рахунків протягом 14-ти банківських днів з моменту отримання оригіналів наступних, оформлених належним чином, документів:

- рахунок на виконані послуги;

- CMR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (зазначенням браку/недостачі якщо вони мали місце);

- акт виконаних робіт;

- податкова накладна (якщо перевізник платник ПДВ).

У випадку, якщо в CMR вантажоодержувачем зазначено про виявлення браку/недостачі і, у випадку його складання, складений акт виявлення браку/недостачі, Перевізник зобов`язаний надати даний акт Експедитору. В цьому випадку, навіть за умови надання усіх необхідних для оплати документів. Експедитор має право відкласти оплату до з`ясування всіх обставин, що спричинили брак/недостачу та пред`явлення претензій зацікавленими сторонами.

Заявками на перевезення вантажів автомобільним транспортом №1013055 від 13.01.2022 року, №1013066 від 17.01.2022 року до Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року Сторони погодили форма оплати - 100% б/г форма розрахунку після отримання повного пакету документів та CMR з мокрою печаткою перевізника, вантажовідправника і вантажоодержувача протягом 14 банківських днів;

Документи, необхідні для оплати: рахунок, акт, податкова накладна (при наявності), оригінал CMR накладної, 2 оригінали СМР або одна копія СМР з мокрою печаткою фірми, 2 оригінали заявки! (а.с.16-17)

При визначенні погодженого сторонами порядку розрахунків за виконане Позивачем перевезення, Суд враховує положення п.п. 2.6, 8.2 Договору, якими передбачено, що у випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за даним Договором пріоритетними є умови (відомості), зазначені в ззамовленні (заявці); положення, викладені в додатках до Договору мають пріоритет перед положеннями, зазначеними безпосередньо в Договорі.

Зважаючи на викладене, Суд бере до уваги порядок розрахунків, передбачений в п. 5.2 Договору з урахуванням умов оплати, погоджених у заявках, за якими розрахунки між сторонами Договору відбуваються в безготівкову порядку після отримання повного пакету документів та CMR з мокрою печаткою перевізника, вантажовідправника і вантажоодержувача протягом 14 банківських днів.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року він надіслав на адресу Відповідача оригінали документів, на підтвердження чого надав копію експрес - накладної Нової пошти №71218 від 03.02.2022 року. (а.с.22)

Як вбачається з вказаної експрес - накладної Нової пошти №71218, Товариство з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» (м. Старокостянтинів, відділення №3).

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що експрес - накладна Нової пошти №71218 не містить переліку документів, які були надіслані на адресу Відповідача, а також невірна адреса Відповідача у вказаній накладній.

Поряд з цим, положення Договору не містять будь-яких застережень щодо порядку надіслання документів, що підтверджують факт здійсненого перевезення вантажу, тому суд не вбачає порушень позивачем умов Договору при надісланні відповідних документів через відділення ТОВ "Нова Пошта".

Стверджуючи про те, що експрес-накладна №71218 від 03.02.2022 року не підтверджує надіслання позивачем передбачених Договором і заявкою необхідних для оплати документів, оскільки не містить їх опису, Відповідач в підтвердження своїх доводів не надав доказів вкладення у зазначене поштове відправлення інших документів, ніж ті, що передбачені Договором і заявкою та зазначені в розділі додаткової інформації про відправлення.

За таких обставин, Суд вважає, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання ним свого зобов`язання за Договором перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року щодо передачі (надіслання) 03.02.2022 року Відповідачу рахунку, акту, податкової накладної (при наявності), оригіналу CMR накладної, 2 оригінали СМР або одна копія СМР з мокрою печаткою фірми, 2 оригінали заявки.

При цьому, Суд звертає увагу, що попереднє відправлення скан копій документів відповідно до п.5 заявок є правом, а не обов`язком Позивача, а тому Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача в цій частині.

Крім того, до відзиву на позовну заяву Відповідачем було додано рахунок на оплату №177 від 28.01.2022 року на суму 47 200 грн. 00 коп., виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» Товариству з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» на виконання умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року за заявкою №1013055 від 13.01.2022 року, що є предметом спору у даній справі. (а.с.47)

Товариством з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» в свою чергу було перераховано на користь Позивача грошові кошти у розмірі 20000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №9873 від 11.03.2022 року із зазначенням призначення платежу: «часткова оплата за транспортні послуги згідно рах. №177». (а.с.48)

Враховуючи викладене, Суд зазначає, що Відповідач своїми конклюдентними діями із наданням рахунку на оплату №177 від 28.01.2022 року й здійснення часткової оплати за надані послуги перевезення підтвердив факт отримання документів відповідно до умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року за Заявками на перевезення вантажів автомобільним транспортом №1013055 від 13.01.2022 року, №1013066 від 17.01.2022 року.

За таких підстав, враховуючи п.5.2 Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року з урахуванням умов оплати, погоджених у заявках, обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» з оплати наданих й прийнятих послуг транспортно - експедиційного обслуговування на загальну суму в розмірі 102 200 грн. 00 коп. настав 27.02.2022 року з урахуванням отримання документів 07.02.2022 року.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» за Договором перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року за Заявками на перевезення вантажів автомобільним транспортом №1013055 від 13.01.2022 року, №1013066 від 17.01.2022 року становить 82 200 грн. 00 коп. з урахуванням здійсненої Відповідачем часткової оплати у розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» в розмірі 82 200 грн. 00 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату наданих й прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 82 200 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 82 200 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем також заявлено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2022 року між адвокатом Лозою В.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» було укладено Договір про правову допомогу б/н, за яким Повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя здійснити наступні ді: Надати правову допомогу у спорі з ТОВ «МІРОНЕКС».

Відповідно до п.2.1 договору за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього Договору, Довіритель сплачує Повіреному винагороду в розмірі 11000, 00 грн.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Позивачем було подано Акт приймання - передачі наданих послуг від 19.12.2022 року на суму 11000 грн. 00 коп., квитанцію від 19.12.2022 р. на суму 11000 грн.

Судом встановлено, що Лоза В.М. є адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується свідоцтвом про зайняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008 року.

У відзиві на позовну заяву Відповідачем подані заперечення на заяву щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року по справі №922/1964/21 зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

Як вбачається з Акту приймання - передачі наданих послуг від 19.12.2022 року на суму 11000 грн. 00 коп., Повірений надав, а Представник Довірителя прийняв наступні послуги: огляд, аналіз та попередня правова оцінка документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням - 5 год. 10 хв., проведення заходів досудового врегулювання спору, проведення переговорів на предмет повернення боргу, підготовка вимоги - 0 год. 20 хв., аналіз судової практики - 1 год. 00 хв., підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви - 12 год. 15 хв., проведення арифметичних розрахунків - 0 год. 15 хв., вчинення інших дій необхідних для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання судового рішення - 4 год. 00 хв.

Суд, дослідивши вказаний акт зазначає, що справа сторін не є складною, оскільки стосується стягнення заборгованості лише за 2 заявками на перевезення та не містить велику кількість документів, які необхідно було б вивчити, а відтак, підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви, які є типовими, не потребувало витрачення для вказаних дій більш, ніж 12 годин робочого часу. Також проведення арифметичних розрахунків протягом 0 год. 15 хв. є завищеним по часу їх виконання, оскільки від адвоката вимагалось здійснити арифметичне додавання двох сум за 2 заявками. Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження огляду, аналізу та попередньої правової оцінки документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням, проведення заходів досудового врегулювання спору, проведення переговорів на предмет повернення боргу, підготовки вимоги, яка в матеріалах справи відсутня.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, з урахуванням заперечень Відповідача щодо заявленої суми витрат, Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а тому вимоги Позивача є обґрунтованими на суму 5 500 грн. та з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 423 грн. 68 коп. відповідно до п.3 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» (02002, місто Київ, ВУЛИЦЯ МАРИНИ РАСКОВОЇ, будинок 23, офіс 624, Ідентифікаційний код юридичної особи 38807122) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» (34500, Рівненська обл., Сарненський р-н, місто Сарни, ВУЛИЦЯ ГОРІХОВА, будинок 10, Ідентифікаційний код юридичної особи 43078761) заборгованість у розмірі 82 200 (вісімдесят дві тисячі двісті) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1 995 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 48 (сорок вісім) коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 423 (чотири тисячі чотириста двадцять три) грн. 68 (шістдесят вісім) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22 лютого 2023 року.

Суддя О.В. Чинчин