ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/844/22

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І. М.

Секретар судового засідання Матіяш М. П.

За участю: представника позивача Петришина С. Р.,

представників відповідача Калинюка Р. С., Ткачук Л. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Снятинського споживчого товариства, вул. Шевченка, буд. 101 В, м. Снятин, Івано-Франківська область,78300

до відповідача: ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 87 957,45 грн, неустойки у розмірі подвійної орендної плати в сумі - 99 000,00 грн та судових витрат

встановив, що Снятинське споживче товариство звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 87 957,45 грн, неустойки у розмірі подвійної орендної плати в сумі - 99 000,00 грн та судових витрат.

В обґрунтування позову товариство послалось на те, що відповідач всупереч вимогам ГК України, ЦК України, умовам Договору оренди від 01.11.2018, додаткової угоди до вказаного договору від 01.02.2020, не сплачував плату за користування торговою площею в межах дії договору та після закінчення строку договору оренди, продовжує користуватись торговою площею, що є підставою для нарахування неустойки у розмірі подвійної плати за час фактичного користування річчю.

В підтвердження викладеного надав суду копії: платіжного доручення №958 від 30.09.2022 про сплату судового збору, договору оренди від 01.11.2018, витягу з реєстру платників податків від 25.11.2015 №730, листа-пропозиції №5/4 від 24.12.2019, додаткової угоди до договору оренди від 01.11.2018, фіскальних чеків, досудової претензії про стягнення коштів №10/7 від 02.03.2020, заперечення щодо користування № 44 від 26.10.2021 з доказом направлення, досудової претензії №9 від 16.08.2022, акту приймання-повернення торгової площі від 01.08.2022, рекомендованого повідомлення, комісійного акта від 01.11.2021, 06.04.2022 та 01.08.2022, фотокопії торгового місця, довідки Снятинського споживчого товариства №7, 8 від 01.08.2022, державного акта на право постійного користування, план-схеми інженерної зйомки меж користування, план-схеми розміщення Снятинського ринку, ситуаційної схеми, договору про надання правової допомоги від 13.04.2022, акту приймання-передачі виконаних робіт від 28.09.2022, платіжного доручення №959 від 30.09.2022 про оплату за юридичні послуги згідно акту передачі-приймання виконаних робіт від 28.09.2022, попереднього орієнтовного розрахунку витрат.

Відповідач, щодо позову заперечив та вказав на те, що жодних договорів з позивачем про оренду торгової площі ним не укладалось. Означений в договорі, на який посилається позивач, як на підставу своїх вимог, предмет договору, не відповідає ДБН, а земля на якій відповідач здійснює торгівлю, не належить позивачу, а відповідно не може бути предметом будь яких договірних правовідносин. Право користування земельною ділянкою, на яке вказав позивач, в силу вимог чинного законодавства України, не передається в оренду чи суборенду.

В підтвердження вказаного надав суду копії: договору №14 про надання торгової площі на Снятинському ринку від 02.07.2012, договору №9 про надання торгової площі на Снятинському ринку від 01.07.2014, листа Снятинської міської ради від 28.01.2020 №10/01-29, листа Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 28.02.2020 №0-9-0.41-1247/0/2-20.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позов слід задоволити частково.

При цьому суд врахував наступне.

Предметом даного позову є стягнення орендної плати в сумі 87 957,45 грн та неустойки у розмірі подвійної орендної плати в сумі 99 000,00 грн.

Підставою позову є невиконання відповідачем зобов"язань в частині своєчасного внесення плати за користування річчю, яка не належить останньому.

Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідач будучи підприємцем, використовував торгові площі на сільськогосподарському ринку в м. Снятин по вул. Шевченка (лист головного управління Держгеокадастру в Івано - Франківській області від 20.02.2020; копії договорів № 14, №9 від 2012, 2014, 2018 року).

Підстави виникнення цивільних прав та обов"язків встановлено ст. 11 ЦК України.

Вказана норма передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 1, 2 ст.11 ЦК України).

З урахуванням вказаного та того, що суду не подано відповідачем іншого, на підтвердження права відповідача використовувати торгові площі на сільськогосподарському ринку в м. Снятин по вул. Шевченка, суд вважає доводи відповідача в частині відсутності договірних відносин між сторонами у справі, безпідставними.

Право користування позивача земельними ділянками площею 0,9800 га., розташованими по АДРЕСА_2 , випливає, як з листування між Снятинською міською радою, головним управління Держгеокадастру в Івано - Франківській області та ОСОБА_1 так і з державного акту на право постійного користування землею площею 0,6282 га., виданому Снятинському споживчому товариству в м. Снятин, Снятинською міською радою.

Однією з найбільш розповсюджених підстав виникнення цивільних прав та обов"язків є юридичні факти. Юридичними фактами є конкретні обставини реальної дійсності, з якими норми цивільного права пов"язують виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Серед найбільш поширених юридичних фактів, які є підставою для цивільних прав і обов"язків, закон визначає, зокрема, договори та інші правочини.

Конкретною обставиною ральної дійсності, з урахуванням зазначеного, є те, що підприємець ОСОБА_1 використовував торгові площі на сільськогосподарському ринку в м. Снятин по вул. Шевченка без правовстановлюючих документів і сплачував до 2019 року кошти за зазначене користування.

Дія особи, яка отримала певну пропозицію, вчинена відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, є прийняттям пропозиції (ст. 642 ЦК України).

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями Цивільного кодексу України (ЦК України) та статтями 283- 291 Господарського кодексу України (ГК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Матеріали справи містять копію договору оренди від 01.11.2018, умовами якого обумовлено строк, предмет і ціну.

Договір укладено на строк з 01.11.2018 до 30.09.2021.

Згідно умов вказаного договору, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду торгову площу розміром 112,5 м. кв. на території ринку АДРЕСА_2 , для здійснення торговельної діяльності.

Плата встановлена в розмірі 4500,00 грн в місяць, включаючи єдиний податок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. ст. 610 - 612 ЦК України, невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки

У ч. 1 ст. 284 ГК України законодавець, як істотні умови договору оренди визначив, зокрема, строк, на який укладається договір оренди; орендну плату з урахуванням її індексації; умови повернення орендованого майна або викупу.

Приписами ст. 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі.

Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (ч. 2 ст.291 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм ст.ст. 759, 762, 763 ЦК України, ст.ст. 283, 284, 286 ГК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором оренди у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Після спливу строку дії договору оренди невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за ч. 2 ст. 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Такий правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

26.10.2021, позивач направив відповідачу заперечення щодо користування торговою площею після закінчення дії договору оренди від 01.11.2018 з пропозицією звільнити займану торгову площу. Однак, дане прохання залишено відповідачем поза увагою.

З зазначеного вище, випливає, що орендодавець (позивач) у встановлений законом строк (за місяць до закінчення та протягом одного місяця після закінчення строку дії договору) повідомив орендаря про заперечення щодо користування торговою площею.

З урахуванням викладеного, презумпції правомірності правочинну та того, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами факту користування торговою площею на сільськогосподарському ринку в м. Снятин по вул. Шевченка без правовстановлюючих документів і, як наслідок, відсутності договірних зобов"язань, що тягнуть за собою виконання вимог ГК України, ЦК України, вимога позивача в частині стягнення орендної плати є обґрунтованою.

В частині стягнення неустойки, вимогу слід задоволити частково, виходячи з вищевказаного, ст. 785 ЦК України, якою встановлено право наймодавця вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення та того, що розмір орендної плати, згідно договору на який посилався позивач, як на підставу позову, становив 4500 грн. в місяць.

Неустойка, стягнення якої передбачено вказаною статтею є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним.

Отже, яким би способом в договорі не регламентувалися правовідносини між сторонами, у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку, щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення договору, що відбулося у спірних правовідносинах, ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено ч. 2 ст. 785 ЦК України. Подібний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

Обов`язок з повернення орендованого майна за законом, був покладений саме на орендаря. Доказів про те, що відповідач припинив подальше користування торговою площею на сільськогосподарському ринку в м. Снятин по вул. Шевченка, суду не подано.

Посилання позивача на укладення додаткової угоди, якою змінено розмір орендної плати, судом не приймається, оскільки суду не доведено дотримання позивачем вимог ст. 651 -654 ЦК України, а відповідно, зміни договору в частині збільшення розміру орендної плати.

Посилання відповідача на те, що позов є безпідставним, оскільки між ним та позивачем не існувало жодних договірних правовідносин стосовно предмету договору, на який послався позивач, судом не приймається в силу викладених обставин та того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 74,77 ГПК України). Торгове місце на ринку і є площею, відведеною для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у т. ч. ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 86, 129, 236-238, 240-241 Господарсько процесуального кодексу України , суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Снятинського споживчого товариства (, вул. Шевченка, буд. 101 В, м. Снятин, Івано-Франківська область,78300) - 87 957,45 грн (вісімдесят сім тисяч дев"ятсот п"ятдесят сім гривень сорок п"ять копійок) - заборгованості з орендної плати, 90 000 грн (дев"яносто тисяч гривень) - неустойки, 12 759,10 грн (дванадцять тисяч сімсот п"ятдесят девять гривень десять копійок) - судових витрат.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційну скаргу може бути подано до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.03.2023.

Суддя Скапровська І. М.