ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2023 р. Справа№ 910/18417/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,

за участю представників:

від позивача: Рижаков А.В.

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

у справі № 910/18417/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ»

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про визнання договору недійсним та стягнення 9 500, 00 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень у справі, в межах якої вирішується питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", у якому просило:

- визнати договір про надання послуг № 11-124-01-21-15430 від 26 серпня 2021 року, щодо закупівлі робіт «ДБН А2.2-3:2014. Ремонт приміщень загального користування турбінного відділення енергоблоків № 1 та № 2 ВП ХАЕС» між Відокремленим підрозділом Хмельницької атомної електричної станції Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» - недійсним;

- стягнути в порядку застосування наслідків недійсності нікчемного договору суму збитків у розмірі 9 500,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі №910/18417/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» 1 700, 00 грн збитків та 406, 21 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково. Прийнято додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» 1 789,47 грн витрат на професійну правничу допомогу та 340,36 грн витрат, пов`язаних з підготовкою справи до розгляду. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 455,26 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України ухвалено провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають стягненню за наслідком розподілу судових витрат. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» 1 674,57 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить:

- змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі №910/18417/21 та вилучити абзац такого змісту «Враховуючи вищевикладене, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що укладення сторонами Договору здійснено в порушення приписів ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а отже такий договір є нікчемним згідно з п. 2 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про публічні закупівлі, і відповідно не породжує жодних правових наслідків для сторін»;

- скасувати резолютивну частину рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1700,00 грн збитків та 406,21 грн судового збору.

Також відповідачем подано апеляційну скаргу на додаткове рішення, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» 1 789,47 грн витрат на професійну правничу допомогу та 340,36 грн витрат, пов`язаних з підготовкою справи до розгляду. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 455,26 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні вимог про стягнення з відповідача судових витрат.

Короткий зміст вимог заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

У відзивах на апеляційні скарги позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» виклав заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, у якій заявник з посиланням на ст. 129 ГПК України просить стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. В обґрунтування чого, стороною подано ордер серія АН № 1090719 від 19.11.2022, додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги № 27/111021/СЕМ від 11.10.2021.

Крім того, 17.01.2023 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме акта № 3 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 17.01.2023, рахунку № 23-3 від 17.01.2023, детального опису робіт наданих послуг в суді апеляційної інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2022 та протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 05.10.2022 апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18417/21 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, відкладено до надходження матеріалів справи №910/18417/21. Копію ухвали надіслано Господарському суду міста Києва.

Після надходження матеріалів справи, ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі № 910/18417/21. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 28.11.2022. Поновлено Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" пропущений строк на подання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі №910/18417/21.

Розгляд справи відкладався.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023, у зв`язку з тим, що суддю Попікову О.В. 11.01.2023 обрано XIX позачерговим З`їздом суддів України членом ВРП, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/18417/21.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді -Демидова А.М. Євсіков О.О.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 апеляційні скарги прийнято у визначеному складі суду.

16.01.2023 Північним апеляційним господарським судом прийнято постанови у справі №910/18417/21 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022, якими відмовлено у задоволенні апеляційних скарг.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 повідомлено учасників справи про призначення судового засідання з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у справі №910/18417/21 на 01.02.2023. Запропоновано відповідачу у строк до 30.01.2023 надати до суду свої заперечення або міркування щодо поданої позивачем заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Розгляд заяви відкладався у зв`язку з необхідністю забезпечення дотримання принципу незмінності складу суду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи з розгляду заяви

Від відповідача надійшли письмові заперечення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомого, в яких сторона просить відмовити в задоволенні заяви про стягнення з відповідача вказаних судових витрат в сумі 15 000,00 грн, оскільки витрати часу адвоката є надмірно завищеними.

Також сторона відповідача звертає увагу на безпідставне посилання позивача в своєму клопотанні про долучення до матеріалів справи документів на положення приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Явка представників учасників справи

Представник відповідача в судове засідання 13.02.2023 не з`явився, заявивши в письмових запереченнях клопотання про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів це клопотання задовольнила. У відповідності до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Представник позивача в судовому засіданні 13.02.2023 підтримав вимоги заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та просив її задовольнити.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті додаткової постанови

Дослідивши матеріали справи, розглянувши докази, які долучені до матеріалів справи щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для прийняття додаткової постанови, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

Частинами п`ятою, шостою статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Правило розподілу судових витрат визначене статтею 129 ГПК України, однак зазначена норма є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

У частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 ГПК України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Відповідна позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19 тощо.

Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статі 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі і інших, передбачених частиною четвертою статті 129 ГПК України.

Колегія вважає, що суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може одночасно застосовувати критерії, що визначені як у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України (з власної ініціативи), так і в частині четвертій статті 126 ГПК України (за клопотанням сторони).

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Фактичні обставини, що встановлені судом за результатами розгляду заяви

Колегією встановлено, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» в суді апеляційної інстанції в межах розгляду справи №910/18417/21 здійснював адвокат Рижаков Анатолій Вікторович (свідоцтво про право па заняття адвокатською діяльністю № 5131, видане па підставі рішення Ради адвокатів Донецької області від 29.08.2018 №9) на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 21/111021/СЕМ від 11.10.2021.

Матеріали справи містять належним чином засвідчену копію Договору про надання правової допомоги № 27/111021/СЕМ від 11.10.2021, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ" (замовник/клієнт) та Адвокатським бюро «РИЖАКОВ І ПАРТНЕРИ» (виконавець).

Пунктом 1.1 сторони узгодили, що предметом цього договору є надання Виконавцем правової допомоги Клієнту у вигляді стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" збитків за договором про надання послуг № 11-124-01-21-15430 від 26.08.2021 в претензійному та/або судовому порядку, консультацій досудової підготовки (збір доказів), складання та пред`явлення претензій, складання заяв по суті справи і заяв з процесуальних питань ( в разі необхідності), що подаються до суду, та подання таких заяв та доданих до них документів (доказів) до відповідного суду, а також направлення адвокатських запитів з метою збору інформації та доказів, необхідних для ведення справи та подання документів до суду, представництво Клієнта в судових засіданнях. Умови надання правової допомоги з приводу доручення, визначеного в цьому пункті договору та гонорар за її надання, визначаються безпосередньо в цьому договорі.

За змістом п. 2, п. 4.2, п. 6 Договору предметом його також може бути інша правова допомога, що надається за дорученням Клієнта у справі, зазначеній в п. 1 цього договору; у разі надання послуг в апеляційній та/або касаційній інстанціях сума гонорару складає 15 000,00 грн за кожну інстанцію; оплата гонорару та витрат здійснюється на підставі рахунку на оплату або вказівок (вимог, рекомендацій) Виконавця, протоколів узгодження надання правової допомоги та у визначених в них строки.

18.11.2022 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги № 27/111021/СЕМ від 11.10.2021, згідно якої Клієнт, на підставі п. 2 Договору, доручає виконавцю надати правову допомогу по справі № 910/18417/21 в суді апеляційної інстанції (подати відзив на апеляційні скарги на рішення суду від 09.08.2022 та додаткове рішення від 07.09.2022) (п. 1 додаткової угоди).

Об`ємом послуг сторони визначили комплексну послугу починаючи з моменту підготовки та подачі відзивів до винесення рішення по справі судом апеляційної інстанції включно (п. 2 додаткової угоди).

У відповідності до п. 1 Додаткової угоди Клієнт доручає Виконавцю у разі необхідності здійснити представництво (участь) в судовому засіданні під час розгляду апеляційним судом справи (п. 3 додаткової угоди).

Згідно п. 4 Додаткової угоди вартість комплексної послуги становить 15 000,00 грн.

У зв`язку із скрутним фінансовим станом Клієнта, сторони в п. 5 Додаткової угоди домовились, що суму визначену у п. 4 цієї угоди Клієнт сплачує Виконавцю протягом 2-х місяців з дати підписання цієї угоди або протягом 5 днів з моменту розгляду справи судом апеляційної інстанції на підставі виставленого рахунку.

Дослідивши та проаналізувавши зазначені умови укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «РИЖАКОВ І ПАРТНЕРИ» договору та додаткової угоди до договору, суд апеляційної інстанції встановив, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у вигляді фіксованої суми за комплексну послугу з правової допомоги, що здійснюється в рамках розгляду цієї справи в Північному апеляційному господарському суді.

В контексті встановленого апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що у разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту (подібні висновки Верховного Суду містяться і у постанові від 19 листопада 2021 року у справі № 910/4317/21).

Отже, фіксований розмір гонорару, погоджений між позивачем та Адвокатським бюро «РИЖАКОВ І ПАРТНЕРИ» у додатковій угоді до Договору про надання правової допомоги № 27/111021/СЕМ від 11.10.2021, означає те, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання умов договору та призвели до настання цих умов не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, як і не має значення витрачений адвокатом позивача час на надання послуг правничої допомоги та зазначення кількості витрат такого часу в детальному описі чи акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). У такому разі, за клопотанням сторони, підлягає з`ясуванню неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

За результатами вирішення питання розподілу вищенаведених судових витрат, призначених судом апеляційної інстанції в порядку ч. 1 ст. 244 ГПК України, встановлено, що на виконання п. 1 додаткової угоди адвокатом Рижаковим А.В. підготовлено та подано до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги на рішення суду від 09.08.2022 та додаткове рішення від 07.09.2022. Вказаним представником на підставі ордеру серія АН № 1090719 здійснювалось представництво інтересів позивача в судових засіданнях, зокрема, надавались усні пояснення та заперечення щодо вимог апеляційних скарг відповідача.

Беручи до уваги те, що сторонами договору про надання правової допомоги та додаткової угоди до нього узгоджено сплату гонорару у фіксованому розмірі, а також з огляду на відсутність в їх умовах положень щодо обов`язкової фіксації факту виконання виконавцем своїх зобов`язань актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), колегія суддів, на підставі оцінки складу дій адвоката, що були вчинені на виконання умов правочинів та призвели до настання відповідного результату, доходить висновку про підтвердження належними засобами доказування обставин виникнення у позивача заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Водночас, на наступний день після ухвалення судових рішень апеляційною інстанцією представником позивача додатково також було подано акт № 3 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 17.01.2023, рахунок № 23-3 від 17.01.2023, детальний опис робіт наданих послуг в суді апеляційної інстанції.

Твердження відповідача про недотримання позивачем порядку подання доказів, що визначений приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України, не спростовує встановленого на підставі вже поданих доказів факту настання у позивача судових витрат на професійну правничу допомогу за ставкою фіксованого гонорару та, відповідно, надання адвокатом комплексної послуги з правової допомоги в Північному апеляційному господарському суді, що було обумовлено сторонами в додатковій угоді.

У той же час Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до нівелювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

Суди мають враховувати обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності, з метою уникнення надмірного формалізму із додержанням балансу між доступом до правосуддя та повагою до принципу res judicata.

При цьому, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 02.12.2022 у справі № 910/12184/20 зазначила, що вимоги частини восьмої статті 129 ГПК України, фактично спрямовані на гарантування іншим учасникам судового розгляду можливість ознайомитись зі змістом відповідних документів та надати свої заперечення.

Отже, подання позивачем доказів в межах встановлених вищенаведеною нормою п`ятиденного строку з направленням іншій стороні у справі не порушує прав відповідача, які б полягали у позбавлені його можливості висловити свої заперечення з приводу заявлених судових витрат.

Оцінивши подані до відзиву на апеляційну скаргу докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з обставин справи, Північний апеляційний господарський суд, керуючись статтею 129 ГПК України, а також з врахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу в заявленій позивачем сумі, як такі що пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, а тому їх розмір є обґрунтованими. Надання послуг, визначених сторонами в додатковій угоді, здійснено саме у межах цієї справи та в обсязі, визначеному в ній, а також підтверджується матеріалами справи.

Належних аргументів щодо невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям, визначеним в ст. 129 ГПК України, відповідачем не наведено, а судовою колегією не встановлено. Відтак підстав для відмови в задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, на чому наполягає відповідач, не вбачається.

Разом з цим, Колегія наголошує на тому, що за змістом частини 5 статті 126 ГПК України суд вправі зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу за клопотанням сторони у випадку невідповідності визначеним в частині четвертій названої статті критеріям співмірності. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.

У справі, що розглядається, відповідач просить повністю відмовити в задоволенні заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, при цьому, посилаючись на неспівмірність витраченого адвокатом часу на підготовку відзивів на апеляційні скарги та участі в судових засіданнях. Тобто стороною наведено аргументацію щодо критеріїв, що наведені в частині 4 статті 126 ГПК України, тоді як, диспозиція названої норми визначає можливість зменшення відповідних витрат.

В аспекті зазначеного, Колегія вважає, що викладені відповідачем в письмових запереченнях доводи не можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви позивача в розумінні приписів ст. 129 ГПК України.

При цьому, посилання відповідача на необґрунтоване завищення витраченого адвокатом часу на складання відзивів на апеляційні скарги, які за своїм змістом є тотожні відзиву у іншій справі, а також участь в судовому процесі, визнаються неприйнятними, оскільки у колегії суддів відсутня процесуальна можливість перевірки подібність тексту документів у іншій справі, а участь в судових засіданнях не охоплюється лише його тривалістю.

При вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу апеляційний суд враховує додаткові обставини, які за висновком суду впливають на порядок розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у справі що розглядається.

Так, вартість наданої комплексної правової допомоги згідно додаткової угоди є фіксованою та становить 15 000,00 грн.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 ГПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даному випадку, позовні вимоги позивача задоволено частково.

Таким чином витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача частково.

Як вбачається з матеріалів справи, у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним договору про надання послуг позивачу було відмовлено. З таким рішенням погодився суд апеляційної інстанції. Відмовляючи у задоволенні позову про визнання договору недійсним суди дійшли висновку, що цей договір є нікчемним з моменту його вчинення, а оскільки такий правочин не створює жодних юридичних наслідків для сторін, відсутні підстави для визнання його недійсним. При розгляді справи в апеляційному провадженні позивач повністю погодився з таким судовим рішенням, а у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що незважаючи на те, що йому відмовленого в задоволенні цих вимог, рішення суду першої інстанції вважає цілком законним, повністю обґрунтованим та таким, що відповідає всім засадам правосуддя. Апеляційну скаргу вважає такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду таким, що має бути залишено без змін. (т.3 а.с. 67-70).

Такої позиції представник позивача дотримувався також безпосередньо у судовому засіданні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Аналогічні обставини стосуються і правової позиції позивача щодо оскарження додаткового рішення. Так, відзиві на апеляційну скаргу від 19.11.2022 позивач просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу на додаткове рішення без задоволення, а додаткове рішення без змін, оскільки вважає його цілком законним та повністю обґрунтованим та таким, що відповідає всім засадам правосуддя (т. 3 а.с. 74-77)

Зазначені обставини свідчать про те, що в частині немайнової вимоги позивач вважає для себе позитивним результатом визнання спірного договору нікчемним з моменту його вчинення, тому надання професійної правничої допомоги в цій частині здійснювалось саме з метою захисту такої правової позиції, а в суді апеляційної інстанції досягнуто позитивний для позивача результат.

Таким чином, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, при цьому, в суді апеляційної інстанції представником позивача з огляду на його доводи відзивів на апеляційні скарги фактично досягнуть позитивного результату у вигляді відмови в задоволенні апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що обґрунтованим та пропорційним у даному виключному випадку є часткове задоволення заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 7 500,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду заяви

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Зважаючи на вищенаведені положення процесуального законодавства, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання професійної правничої допомоги у цій справі, з врахуванням обґрунтованості, розумності, пропорційності та реальності розміру витрат на професійну правничу допомогу, Колегія дійшла висновку про стягнення з відповідача 7 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам шляхом ухвалення в порядку ст. ст. 221, 244 ГПК України з власної ініціативи додаткової постанови у зв`язку з не вирішенням цього питання під час розгляду справи Північним апеляційним господарським судом. В іншій частині заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу від 17.01.2023 у справі № 910/18417/21 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦЕНЕРГОМОНТАЖ КИЇВ» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 12-Б; ідентифікаційний код 35262237) 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині заяви відмовити.

Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 02.03.2023.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

А.М. Демидова