РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.02.2023Справа № 910/21124/20

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 910/21124/20

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 3 903 722,04 грн

За участю представників сторін:

від позивача: Балика А.М.;

від відповідача: Пучка В.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (надалі - ДП "Енергоатом") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (надалі - ПАТ "Укренерго") про стягнення 3 903 722,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про участь у балансуючому ринку №21-150-08-20-00069/0063-04012 від 02.03.2020, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2 436 118,33 грн. та інфляційних у розмірі 1 467 603,71 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2021, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022, позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Укренерго" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 3% річних у розмірі 2 436 118,33 грн., інфляційні у розмірі 1 467 603,71 грн. та судовий збір у розмірі 58 555,83 грн., повернуто Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з державного бюджету України судовий збір у розмірі 4 490,62 грн.

Постановою Верховного Суду від 08.11.2022 касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі № 910/21124/20 скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення 2 436 118,33 грн - 3 % річних та в частині розподілу судових витрат у справі. Справу в цих частинах передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі № 910/21124/20 залишено без змін.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями справу № 910/21124/20 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 прийнято справу №910/21124/20 в частині позовних вимог Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Приватного акціонерного товариства "Укренерго" про стягнення 2 436 118,33 грн - 3 % річних та в частині розподілу судових витрат у справі до провадження. Ухвалено справу № 910/21124/20 розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 22.12.2022.

20.12.2022 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення, до яких додано новий розрахунок 3% річних з урахуванням обставин, наведених у постанові Верховного Суду від 08.11.2022 та заперечень відповідача.

Присутній у підготовчому засіданні 22.12.2022 представник відповідача просив оголосити перерву та надати час на ознайомлення з письмовими поясненнями позивача та новим розрахунком в частині 3% річних.

В підготовчому засіданні 22.12.2022 за усним клопотання представника відповідача судом було оголошено перерву до 26.01.2023.

В підготовчому засіданні 26.01.2023 представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 2 390 424,07 грн, інфляційні втрати в сумі 1 467 603,71 грн та судовий збір у сумі 57 870,42 грн; повернути переплачений судовий збір у сумі 5176,03 грн з державного бюджету.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, враховуючи, що справу № 910/21124/20 передано на новий розгляд тільки в частині 3% річних та судових витрат, суд прийняв вказану заяву до розгляду в частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 2 390 424,07 грн та розподілу судових витрат.

В підготовчому засіданні 26.01.2023, враховуючи відсутність інших заяв та клопотань учасників справи, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №910/21124/20 до судового розгляду по суті на 16.02.2023.

01.02.2023 через канцелярію суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

Присутній у судовому засіданні 16.02.2023 представник позивача позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підтримав з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог з посиланням на обставини, наведені у позовній заяві та додаткових поясненнях, наданих до матеріалів справи.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини, наведені у відзиві на позовну заяву, поданому під час попереднього розгляду справи.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 17.11.2022, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

ДП "Енергоатом" є учасником ринку електричної енергії та здійснює діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

ПАТ "Укренерго" є оператором системи передачі на якого, зокрема покладені функції адміністратора розрахунків (далі - АР). Згідно з ст. 52 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор розрахунків, забезпечує організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього Закону, Правил ринку та Кодексу комерційного обліку.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори про врегулювання небалансів.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України "Про ринок електричної енергії" обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі.

Небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку (п. 46 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок.

Частиною 5 статті 70 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії затверджується Регулятором.

Згідно з ч. 72 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП).

Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307.

Приписами п. 1.3.2 Правил встановлено, що для суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 1.2.1 глави 1.2 цього розділу (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) обов`язковою умовою участі на ринку електричної енергії є укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії з ОСП, що є договором приєднання, типова форма якого наведена в додатку 1 до цих Правил. Учасники ринку укладають договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом приєднання до договору.

Згідно з п. 1.3.5 Правил кандидат в учасники ринку, який бажає здійснювати операції на ринку електричної енергії України, повинен надати ОСП (у якості АР) належним чином заповнену заяву-приєднання до договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що є додатком 2 до цих Правил.

Згідно розділу 1.2 Правил товариство (електропостачальник) і відповідач є учасниками ринку.

Вимогами п.1.3.5 Правил встановлено, що кандидат в учасники ринку, який бажає здійснювати операції на ринку електричної енергії України, повинен надати ОСП (у якості АР) належним чином заповнену заяву-приєднання до договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що є додатком 2 до цих Правил.

Відповідно до п.1.1.4 Правил ОСП - оператор системи передачі, яким є відповідач; АР - адміністратор розрахунків; СВБ - сторона, відповідальна за баланс, яким є позивач.

Як вбачається з матеріалі справи, на виконання вимог п. 1.3.5 Правил 02.03.2020 ДП "Енергоатом" приєднано до умов договору (ідентифікатор договору №0063-04012, дата акцептування 02.03.2020) про врегулювання небалансів електричної енергії (надалі - "Договір") та долучено до реєстру учасників ринку, що підтверджується повідомленням від ОСП (відповідача) №313/50 від 03.03.2020. У вказаному повідомленні зазначено, що вищезазначений Договір є публічним та укладається сторонами з урахуванням статті 634 Цивільного кодексу України та розміщений на офіційному сайті ДП "НЕК "Укренерго".

Наказом відповідача №86 від 06.03.2020 затверджено умови договору про участь у балансуючому ринку в новій редакції у відповідності до Правил ринку зі змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП №516 від 28.02.2020.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що за цим договором ППБ (постачальник послуг з балансування) зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення ОСП балансування об`єднаної електричної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку.

Відповідно до п. 2.2 Договору, розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається у відповідності до Правил ринку.

Згідно з п. 4.1 Договору, виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюється відповідно до процедур та графіків, визначених у правилах ринку.

Позивач вказує, що АР сформував у Системі управління ринком рахунки за небаланси електричної енергії за Договором за період з І декади березня по ІІІ декаду травня 2020 року, однак відповідач прострочив здійснення оплати таких рахунків.

Під час розгляду справи учасниками справи вказані обставини не оспорювалися.

Положеннями ч. 1 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю підстав для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2021, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022, позовні вимоги було задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Укренерго" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 3% річних у розмірі 2 436 118,33 грн, інфляційні у розмірі 1 467 603,71 грн та судовий збір у розмірі 58 555,83 грн.

Постановою Верховного Суду від 08.11.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №910/21124/20 було скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення 2 436 118,33 грн - 3 % річних та в частині розподілу судових витрат у справі. Справу в цих частинах передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Таким чином, попередніми судовими рішеннями у даній справі встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання та наявності підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/9823/17.

Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

При цьому, суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 в справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.11.1999 року в справі «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України» від 19.02.2009 та "Пономарьов проти України" від 03.04.2008).

Отже, обставини, які встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 19.05.2021, що залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 та постановою Верховного Суду від 08.11.2022, в частині порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання та стягнення інфляційних втрат у сумі 1 467 603,71 грн мають преюдиційне значення та повторного доведення не потребують.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 6 ст. 70 Закону України "Про ринок електричної енергії" вартість небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, розраховується адміністратором розрахунків для кожного розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії цієї сторони та цін небалансів, визначених правилами ринку. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається правилами ринку.

Питання розрахунків на ринку електричної енергії, в тому числі обчислення небалансів електричної енергії, визначені розділом V Правил. Зокрема, п.п. 5.14.1 - 5.14.3 гл. 5.14 розділу V Правил ринку передбачено, що розрахунки за небаланси електричної енергії включають обчислення небалансу електричної енергії шляхом проведення розрахунків для кожного торгового дня: небалансів електричної енергії кожної СВБ для кожного розрахункового періоду торгового дня; кредиту та дебету за небаланси електричної енергії для кожної СВБ для кожного розрахункового періоду торгового дня.

Дані розрахунків за небаланси електричної енергії складаються із законтрактованих обсягів купівлі-продажу електричної енергії, графіків відпуску/відбору, диспетчерських команд балансуючого ринку, цін небалансу електричної енергії і сертифікованих даних комерційного обліку. У кожній зоні небаланс електричної енергії кожної СВБ обчислюється з урахуванням балансуючої електричної енергії, поставленої (та оплаченої) будь-якою одиницею постачання послуг з балансування учасника ринку з групи цієї СВБ.

Згідно з п. 5.25.1 гл. 5.25 розділу V Правил ринку щоденні звіти про розрахунки та остаточні щомісячні звіти про розрахунки надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ і включають детальну інформацію щодо індивідуального зарахування і списання коштів ППБ та СВБ. Форма і зміст початкових та остаточних звітів про розрахунки описані в цьому розділі.

Розділом VII Правил ринку визначені питання щодо виставлення рахунків та платежів, у тому числі виставлення рахунків за небаланси електричної енергії. Зокрема, відповідно до п. 7.3.1 гл. 7.3 роозділу VII Правил ринку АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду. Зазначені положення набирають чинності 01.03.2020. У термін до 30.04.2020 включно виставлення рахунків за небаланси електричної енергії здійснюється щодекадно протягом місяця або відповідно до окремого рішення ОСП (п. 10.12 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Правил ринку).

Згідно з п 3.3. договору ОСП зобов`язаний проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку.

Відповідно до п. 7.3.1. Правил ринку АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Згідно з п. 7.6.4. Правил ринку (в редакції з 01.03.2020) оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунка.

Судом встановлено, що у Системі розрахунків за небаланси електричної енергії (надалі - Система) АР розмістив відомості щодо обсягу та вартості небалансів електричної енергії за період з І декади березня по ІІІ декаду травня 2020 року, що має бути сплачена зі сторони ОСП (відповідача) на користь СВБ (позивача).

Виходячи зі змісту спірних правовідносин сторін та аналізу приписів Правил ринку, судом встановлено, що обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку (в даному випадку ОСП та СВБ) в Системі наділений саме адміністратор розрахунків.

Отже, у розумінні положень Правил ринку, з урахуванням змісту договору, направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється АР через систему управління ринком, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії.

Враховуючи п. 7.6.4 Правил ринку, суд зазначає, що строк на оплату платіжного документа розпочинається з наступного дня після виставлення рахунків АР в Системі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свій обов`язок по сплаті виставлених позивачем рахунків-фактур виконав з порушенням термінів, визначених п. 7.6.4 гл. 7.6 розділу VІІ Правил ринку, доказів протилежного відповідач суду не надав.

Згідно з приписами статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши наданий позивачем під час нового розгляду справи розрахунок заявлених до стягнення з відповідача 3% річних, визнає його правомірним та обґрунтованим.

Водночас, відповідач під час нового розгляду справи своїм правом надати відповідні заперечення щодо розміру заявлених позовних вимог не скористався та свій контррозрахунок 3% річних суду не подав.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Приймаючи до уваги встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Приватного акціонерного товариства "Укренерго" про стягнення 3% річних у сумі 2 390 424,07 грн в повному обсязі, з покладенням на відповідача у цій частині судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242, 333 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Приватного акціонерного товариства "Укренерго" про стягнення 3% річних у сумі 2 390 424,07 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ідентифікаційний код 00100227) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдінг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 42041573) 3% річних у розмірі 2 390 424 грн 07 коп., судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції 57 870 грн 42 коп., судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 86 805 грн 62 коп., судовий збір за розгляд справи в суді касаційної інстанції 115 740 грн 83 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 28.02.2023.

Суддя А.І. Привалов