ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"03" березня 2023 р. Справа № 924/480/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Бучинська Г.Б.

судді Філіпова Т.Л.

розглянувши заяви ОСОБА_1 від 1 березня 2023 року про відвід головуючого судді Василишина А.Р., суддів: Бучинської Г.Б., Філіпової Т.Л. від участі у розгляді справи №924/480/22 в межах апеляційної скарги Житлово-будівельного кооперативу "Подільський край" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 1 листопада 2022 року

за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Подільський край"

до:

Відповідача 1: Фізичної особи-підприємця Романової Дарії Вікторівни

Відповіадча 2: ОСОБА_1

про стягнення 160000 грн збитків

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Північно-західного апеляційного господарського суду перебуває справа №924/480/22 за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу "Подільський край" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 1 листопада 2022 року за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Подільський край" (надалі - Позивач) до Фізичної особи-підприємця Романової Дарії Вікторівни (надалі - Відповідач 1), ОСОБА_1 (надалі - Відповідач 2) про стягнення 160000 грн збитків.

1 березня 2023 року на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Відповідача 2 про відвід головуючого судді Василишина А.Р., суддів: Бучинської Г.Б., Філіпової Т.Л. від участі у розгляді справи №924/480/22.

Заява про відвід мотивована тим, що в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 лютого 2023 року, суд вказав, що "з огляду на усе вищеописане, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні перешкоди для продовження розгляду по суті справи, оскільки матеріали справи містять достатню кількість доказів, необхідних для встановлення обставин щодо стягнення з посадової особи збитків, завданих в результаті його діяльності на посаді керівника такої юридичної особи, а тому відмовляє в задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі 924/480/22." Тобто, Відповіадч 2 в заяві прийшов до висновку, що суд апеляційної інстанції вже прийняв рішення, не заслухавши пояснення учасників справи та здійснив переоцінку доказів, яку здійснив суд першої інстанції.

Також, Відповідач 2 вказав, що колегія пов`язує наявність повноважень особи лише з наявністю відомостей в ЄДР при цьому вказує, що у разі визнання недійсним протоколу - зміняться лише відомості в ЄДРПОУ, а особа яка була в ЄДРПОУ на день подання позовної заяви буде вважатися належним керівником та підписантом на цей час. При цьому, як вказує Відповідач 2, суд не посилається на жодну практику Верховного Суду щодо застосування норм права в подібних правовідносинах. Заявник наголошує, що статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» установлено спростовану презумпцію відомостей, унесених до ЄДР. Відповідач 2 вказує, що такий висновок зроблено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15, від 6 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17, від 19 червня 2019 року у справі №826/5806/11.

Відповідч 2 в заяві зазначає, що станом на 20 лютого 2023 року наявна інформація, що в даній справі (як і в інших) не буде забезпечено об`єктивного розгляду справи через домовленості ОСОБА_2 з одним із своїх колишніх колег, які працюють в Північно-західному апеляційному господарському суді. При цьому, заявник вказує, що з цього приводу для перевірки отриманої ним інформації, Відповідач 2 скерував відповідну заяву в Державне бюро розслідувань.

При цьому Відповідач 2 вказує, що заяву про відвід подано з огляду на наявність підстав відповідно до пункту 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України (є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді).

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Василишина А.Р., суддів Бучинської Г.Б., Філіпової Т.Л. від участі у розгляді справи №924/480/22, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 39 Господасрького процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 13 Господарського процесуального України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27 липня 2006 року, забезпечення рівного ставлення до всіх сторін судового засідання має першочергове значення для належного виконання суддею своїх обов`язків.

Кожен суддя об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві. Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Білуха проти України", пункти 50, 52).

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 35 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, якщо: суддя прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною третьою статті 38 Господарського процесуального кодексу України визначений порядок подання учасником справи заяви про відвід, а саме: відвід повинен бути вмотивованим.

Колегія суддів проаналізувавши доводи заявника зазначає наступне.

Як вже зазначено вище, заява Відповідача 2 мотивована тим, що в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 лютого 2023 року зазначено, що: "з огляду на усе вищеописане, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні перешкоди для продовження розгляду по суті справи, оскільки матеріали справи містять достатню кількість доказів, необхідних для встановлення обставин щодо стягнення з посадової особи збитків, завданих в результаті його діяльності на посаді керівника такої юридичної особи, а тому відмовляє в задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі 924/480/22." Тобто, Відповіадч 2 подаючи дану заяву прийшов до висновку, що суд апеляційної інстанції вже прийняв рішення, не заслухавши пояснення учасників справи та здійснив переоцінку доказів, яку здійснив суд першої інстанції.

Оцінивши даний довід Відповідача 2, колегія суддів зазначає, що заявник витягуючи такий абзац із процесуального документа, залишає при цьому інший абзац, який передував такому висновку, а саме: "судова колегія зазначає, що відносини між Відповідачем 2 та Позивачем станом на період перебування Відповідача 2 керівником Позивача та встановлення обставин щодо існування всього складу господарського правопорушення що є підставою для стягненя збитків, зумовлених посадовою особою для товариства, не впливають на правовідносини між ОСОБА_3 та Позивачем, які виникли з-приводу визнання недійсними рішень, оформлених протоколом загальних зборів членів Позивача №1/06-20 від 24 червня 2020 року та 29 липня 2020 року в справі № 924/790/22".

Відповідно, колегія суддів вважає такі доводи надуманими та безпідставними, з огляду на те, що заявник з обгрунтуваня своєї заяви витягує з ухвали суду лише ту частину обгрунтування, яка підходить для його надуманих доводів, перекручуючи та спотворюючи при цьому процесуальний документ в аспекті бажання заявника заявити будь-який відвід (адже з огляду на дії вказаної особи, всі його дії в цій справі на даний час зводяться виключно до неодноразової подачі відводів, і як наслідок неможливості розглянути справу саме в даній колегії суду та у визначений процесуальними нормами строк, що в свою чергу не відповідає завданням господарського судочинства, котрим має керуватися не лише суд але й сторони, і яке превелює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; частина 2 статті 2 ГПК України).

Що ж до доводів заявника (стосовно того, що колегія суду пов`язує наявність повноважень особи лише з наявністю відомостей в ЄДР при цьому вказує, що у разі визнання недійсним протоколу - зміняться лише відомості в ЄДРПОУ, а особа яка була в ЄДРПОУ на день подання позовної заяви буде вважатися належним керівником та підписантом на цей час, і при цьому, як вказує заявник, суд не посилається на жодну практику Верховного Суду щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, оскільки таттею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» установлено спростовану презумпцію відомостей, унесених до ЄДР; і стосовно того, що такий висновок зроблено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15, від 6 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17, від 19 червня 2019 року у справі №826/5806/11), то колегія судідв вважає такі доводи безпідставними з огляду на таке.

По-перше, в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 лютого 2023 року, під час розгляду клопотань Відповідача 2 про зупинення провадження по справі та закриття апеляційного провадження, колегією суду досліджувалися відповідні доводи Відповідача 2 та надано висновки з цього питання, а саме щодо відомомстей про керівника Позивача, які містяться в ЄДРПУО станом на подання позовної заяви та апеляційної скарги, й відповідно юридичні наслідки їх використання щодо обставин встановлення особи керівника такої юридичної особи саме станом на настання відповідної події (подання позовонї заяви). Однак, заявник, знову ж таки перекручує встановленні обставини та факти, виходячи саме з бажання подання відповідних заяв про відвід колегії суду, в аспекті рішень про відмову в задоволенні йогог клопотань.

По-друге, колегія суддів дослідивши практику на корту покликається заявник, як на підставу підтвердження його позиції щодо спростовання презумпції відомостей, унесених до ЄДР (постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15, від 6 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17, від 19 червня 2019 року у справі №826/5806/11), звертає увагу заявника на те, що всі ці справи стосуються визначення предметної юрисдикції (спір про відміну державної реєстрації юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності та господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов`язки); цей спір не є спором у сфері публічно-правових відносин, навіть якщо виник у зв`язку з протиправним внесенням до ЄДР суб`єктом владних повноважень запису про проведення державної реєстрації юридичної особи; не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а є спором про абстрактну можливість брати участь у конкретних правовідносинах), у справах з предметом позовних вимог про визнати протиправними та скасування реєстраційних дій державного реєстратора - державну реєстрацію юридичної особи в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в справі № 826/5806/17 від 19 червня 2019 року прийшла до висновку: що статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» установлено спростовну презумпцію відомостей, внесених до Реєстру. Такий висновок зроблений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №813/6286/15 (провадження № 11-576апп18). Отже, наявність у Реєстрі недостовірних відомостей про правонаступництво не є перешкодою для реалізації кредитором своїх прав щодо правонаступника.

Отже з доводів заявника знову ж таки вбачається, що він використовує лише ті цитати (спростовну презумпцію відомостей, внесених до Реєстру), які необхідні для підтвердження його ж доводів щодо відомостей внесених в ЄДРПУО, з метою зазначення чергових підстав для подання заяв про відвід колегі суддів. адже заявник свідомо не дочитує, що Велика Палата Верховного Суду (де вирішувалося питання про юрисдикцію) в даній справі прийшла до висновку, що наявність у Реєстрі недостовірних відомостей про правонаступництво не є перешкодою для реалізації кредитором своїх прав щодо правонаступника.

Відтак, ніяких висновків щодо презумпції відомостей про керівника юридичної особи, які містяться в протоколі загальних зборів, які превелюють на відомостями щодо керівника юридичної особи, внесеними в ЄДРПУО, в даних постановах Великої Палати Верховного Суду не зроблено.

Окрім того, навпаки ж, в одній із постанов від 6 лютого 2019 року, а саме по справі №462/2646/17, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "інтереси відповідача, окрім представника, має право представляти керівник, яким, згідно з відомостями які містіться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату розгляду справи в суді апеляційної інстанції є ОСОБА_5, однак до матеріалів справи не додано жодних доказів на підтвердження того факту, що останній не має можливості представити інтереси відповідача в цьому судовому засіданні.". Відтак, дане знову ж такі підтверджує контроверсійність позиції та доводів заявника щодо тих обстаивн, та уривків із висновків Верховного Суду, які мають значення для Відповідача 2 у формуванні його чергових відводів колегії суддів.

По-третє, суд наголошує заявнику про те, що законодавець ввів процесуальну норму (частина 4 статті 35 ГПК України), що передбачає неможливість відводу судді у разі з незгодою сторони з певним процесуальним рішенням (адже в іншому випадку, кожна сторона, що незадоволена певним судовим рішенням, заявляла б постійні відводи суддям, не даючи провести судовий розгляд справи).

З огляду на все вищевказане колегія суддів вважає доводи поданої заяви про відвід надуманими та безпідставними.

Що ж до доводу сторони про те, що у Відповідача 2 наявна інформація, що в даній справі (як і в інших) не буде забезпечено об`єктивного розгляду справи через домовленості Сарафіна В.Ф. з одним із своїх колишніх колег, які працюють в Північно-західному апеляційному господарському суді (додаючи подану ним заяву до Територіального управління Державного Бюро Розслідування у м. Хмельницькому на ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ), то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, оскільки автоматизованою системою "АСДС" чітко визначено колегію суду для розгляду даної справи, і будь-який інший суддя, що не входить до її складу apriori немає впливу на розгляд даної справи (що також вказує на надуманість даного доводу). Окрім того, дані твердження є лише голослівними словами заявника не підтвердженні, а ні вироком суду, а ні будь-яким іншим процесуальним документом, винесених за наслідками таких доводів заявника.

Враховуючи викладене суд вважає, що доводи, наведені у заяві Відповідача 2 про відвід головуючого судді Василишина А.Р., суддів Бучинської Г.Б., Філіпової Т.Л. від участі у розгляді справи №924/480/22 є необґрунтованими.

Таким чином, вищезазначені твердження заявника колегія суддів відхиляє. Інших обставин, які викликають у нього сумніви у неупередженості або об`єктивності судді, ним не зазначено.

Зважаючи на усе вищеописане, апеляційним господарським судом не встановлено підстав наведених в статті 35 Господарського процесуального кодексу України для задоволення заяви для відводу головуючого судді Василишина А.Р., суддів Бучинської Г.Б., Філіпової Т.Л. від участі у розгляді справи №924/480/22, а тому суд визнає таку заяву про відвід колегії суддів від участі у розгляді справи №924/480/22 - необгрунтованою.

У зв`язку з цим, згідно зі статтею 39 Господарського процесуального кодексу України, справа №924/480/22 підлягає передачі для визначення автоматизованою системою відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України судді, який має вирішити питання про відвід, заявлений Відповідачем 2.

Керуючись статтями 32, 39, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід головуючому судді Василишину А.Р., судді Бучинській Г.Б., судді Філіповій Т.Л. від участі у розгляді справи №924/480/22.

2. Передати матеріали справи №924/480/22 для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.