ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 року м.Дніпро Справа № 904/1595/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мороза В.Ф. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Кузнецова В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2022 (суддя Фещенко Ю.В.)

у справі №904/1595/22

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" (м.Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за типовим договором розподілу природного газу у загальному розмірі 133 973 грн. 99 коп.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд" заборгованість за типовим договором розподілу природного газу у загальному розмірі 133 973,00 грн., яка складається з наступних сум: 125 954 грн. 61 коп. - основний борг; 5 486 грн. 92 коп. - пеня; 1 952 грн. 30 коп., інфляційні втрати; 580 грн. 16 коп. - 3% річних.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2022 у справі №904/1595/22 в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд" про відстрочку виконання рішення відмовлено. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" 125 954 грн. 61 коп. основного боргу, 2 743 грн. 46 коп. пені, 1 952 грн. 30 коп. інфляційних втрат, 580 грн. 16 коп. 3% річних та 2 481 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорбуд" звернулося з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2022 у справі №904/1595/22 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 63 042,02 грн. основного боргу. В частині стягнення сум пені, 3% річних та втрат від інфляції відмовити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення господарського суду є необґрунтованим, незаконним та підлягає скасуванню, оскільки судом було залишено поза увагою, що відповідач відмовився від підписання акту наданих послуг, оскільки заперечує проти боргу, нарахованого за період з 01.04.2022 по 01.05.2022. Згідно Акту наданих послуг №ДНГ82008860 від 30.04.2022 за квітень 2022 року, оператор ГРМ надав послуги з розподілу природного газу, а споживач прийняв їх, відповідно до величини замовленої потужності, що визначається як 1/12 річної потужності об`єктів споживача та дорівнює 58 312,32 м куб. Тариф на послуги природного газу 00 грн. 90 коп. за 1 м. куб. на місяць (без урахування ПДВ). Разом з тим в Акті приймання-передачі природного газу №ДНГ0073251 від 30.04.2022 наданого позивачем, обсяг спожитого газу за період з 01.04.2022 по 01.05.2022 складає 71,91м3. Зазначені обсяги підтверджуються Звітом добових даних споживання газу за цей же період. Листом від 06.05.2022 відповідач повідомив позивача , що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану з 28.02.2022 по теперішній час підприємство не працює, не має прибутку та не має можливості виконати свої зобов`язання за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 та просив здійснити перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту ТОВ «Дорбут», виходячи з фактично використаних у березні-травні 2022 року об`ємів споживання природного газу. Проте позивач відмовив у здійсненні перерахунку, зазначивши, що перелічені обставини не є підставою для здійснення перерахунку. Позивачем не було враховано використані відповідачем обсяги газу та не зроблено перерахунку, що свідчить про його недобросовісну поведінку. Окрім того суд першої інстанції не взяв до уваги умови договору та положення статей 614, 617 Цивільного кодексу України, а також практику Верховного Суду щодо звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання з огляду на наявність форс-мажорних обставин. Окрім того суд проігнорував, що відповідачем було надано достатньо доказів того, що існують обставини, які підтверджують наявність причинного зв`язку між запровадженням воєнного стану та проведення військових дій з неможливістю в даний час виконати відповідачем свої зобов`язання за укладеним договором. Також апелянт не погоджується рішенням суду щодо відмови в задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення, оскільки господарський суд законодавчо-необмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення та повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини, наявність інфляційних процесів у економіці та державі та інші обставини, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, інші надзвичайні події тощо. На теперішній час в господарському суді Дніпропетровської області розглядається справа №904/2217/22 з вимогами ТОВ «ЙЕ Енергія» до ТОВ «Дорбуд» у розмірі 1 996 255,51 грн. Враховуючи ймовірність винесення позитивного рішення, у тому числі і по вказаній справі, створюються всі передумови у подальшому виникнення питання банкрутства підприємства.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2022 у справі №904/1595/22 у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого зазначає, що рішення суду є законним та таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Оскаржуючи рішення суду апелянт вказує, що Оператор ГРМ визначає вартість послуг у прямій залежності від обсягів фактичного споживання газу, тому незрозуміло чому суд відхилив заперечення відповідача. Проте річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог Кодексу ГРМ. Тому розмір плати за замовлену потужність розраховується індивідуально для кожного споживача. За основу розрахунку береться обсяг споживання газу за минулий газовий рік в період з початку жовтня до кінця вересня. Цей індивідуальний об`єм використаного природного газу поділяється на 12 рівних частин та помножується на встановлений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг для оператора ГРМ тариф на послуги з розподілу природного газу. Судом першої інстанції було перевірено розрахунок та встановлено, що розрахунок зроблений у відповідності до вимог Кодексу ГРМ та Типового договору, укладеного між сторонами. Окрім того позивач зазначає, що приписи Кодексу ГРМ не ставлять у залежність фактичне постачання газу споживача з оплатою послуг розподілу такого газу, отже відповідач міг не здійснювати таку оплату лише у випадку механічного від`єднання від газових мереж споживача від газорозподільної системи чи у разі розірвання договору розподілу природного газу. В спірний період відповідач не звертався до позивача з вимогою про механічне від`єднання газових мереж ТОВ «Дорбуд» та фактично об`єкт відповідача був підключений (приєднаний) до газорозподільної системи позивача. За таких обставин підстави для звільнення відповідача від зобов`язання оплати вартості послуг за квітень 2022 року відсутні. Щодо посилання відповідачем на форс-мажорні обставини, то відповідач використовує зазначений факт виключно як обрану позицію захисту. Матеріали справи не містять відомостей, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, адже такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору. Окрім того позивач заперечує проти відстрочення виконання рішення, оскільки відстрочка не забезпечує збереження балансу інтересів сторін.

Відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОРБУД» (споживач) та Публічним акціонерним товариством «Дніпрогаз» (Оператор ГРМ) було укладено договір розподілу природного газу (далі - Договір) шляхом подання споживачем заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 09420WN7MHAP016.

Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 та зареєстрований в Мінюсті України 06.11.2015 за №1384/27829 (далі - Типовий договір) розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу.

За умовами п. 1.1 Типового договору, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовим) який є невід`ємною частиною цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунку оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Договором визначено, що оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (пункт 2.1. типового договору).

Згідно п.2.2 Договору обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільної системи (п.5.1 Договору).

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку.

Відповідно до пункту 6.1. Договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1. цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (п. 6.2. Договору).

Пунктом 6.3 Договору визначено, що величина річної замовленої потужності об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.4 Договору).

Пунктом 6.6 Договору встановлено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з пунктом 6.8. типового договору, надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог кодексу газорозподільчих систем.

Відповідно до пункту 7.2. договору Оператор ГРМ має право отримувати від Споживача оплату за договором.

Споживач зобов`язується, у тому числі, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені договором (п. 7.4 Договору).

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Пунктом 12.1. Договору сторони погодили, що договір укладається на невизначений строк.

Згідно п. 12.7 Договору складений сторонами акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід`ємною частиною цього Договору.

Сторонами на виконання пункту 12.7 Договору було підписано Додаток №4 Розрахунок втрат і витрат природного газу та перелік точок комерційного обліку споживача Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд", за адресою об`єкта вул.Олександра Оцупа (Комісара Крилова), 2а.

30.09.2021 між АТ "Дніпрогаз" та ТОВ "Дорбуд" було підписано акт приймання-передачі природного газу № ДНГ0060122, за яким сторони визначили, що:

- фактичний обсяг споживання природного газу об`єктами ТОВ "Дорбуд" за попередній газовий рік (з 01.10.2022 по 30.09.2021) складає 699 747,81 метри кубічні;

- величина річної замовленої потужності на 2022 рік становить 699 747,81 метри кубічні та не може бути менше обсягів, визначених абзацом 4 пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ;

- величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2022 році складає 58 312,32 метри кубічні.

У період березень-квітень 2022 позивач надав послуги з розподілу природного газу, а відповідач прийняв їх, а відповідач прийняв їх, відповідно до величини замовленої потужності, про що в матеріали справи надано Акти №ДНГ82006019 від 31.03.2022, підписаний сторонами у справі та скріплений печатками підприємств та Акт №ДНГ82008860 від 30.04.2022 підписаний зі сторони Оператора ГРМ.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату наданих послуг з розподілу газу №62006905 від 01.03.2022 на суму 62 977,31 грн. та №62010435 від 01.04.2022 на суму 62 977,31 грн.

Не погоджуючись з вартістю наданих послуг у квітні 2022 відповідач відмовився від підписання Акту №ДНГ82008860 від 30.04.2022 та звернувся до позивача з листом вих №0605/2 від 06.05.2022 в якому зазначив, що з 28.02.2022 підприємство не працює, не має прибутку та не має можливості виконати свої зобов`язання за договором розподілу природного газі від 01.01.2016. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запровадженням воєнного стану згідно із Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-9, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). З огляду на викладене ТОВ «Дорбуд» просило здійснити перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого газу по об`єкту, виходячи з фактично використаних у березні-травні 2022 об`ємів споживання природного газу.

Листом від 20.05.2022 вих №4911-лв-4056-0522 АТ «Дніпрогаз» зазначило, що наведена у листі інформація не є належним підтвердженням настання форс-мажорних обставин у розумінні Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та не є підставою для здійснення перерахунку і не звільняє сторону від виконання зобов`язань.

Відповідачем не сплачено виставлені позивачем рахунки на загальну суму 125 954,61 грн.

Несплата відповідачем послуг з розподілу природного газу і стала причиною виникнення спору.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України), є договір.

Відповідно до статей 626 - 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 1379/27824 від 06.11.2015 р., постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 р. "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу".

Відповідно до статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (Кодексу ГРМ): - договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Згідно з пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Згідно з п. 1, 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається Оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

З 01.01.2021 річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншим за:

- 39 метрів кубічних - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;

- 126 метрів кубічних - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;

- 314 метрів кубічних - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не побутовим.

Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів).

Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Пунктом 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Інформація щодо обсягів замовленої потужності була зазначена оператором ГРМ, у тому числі, в Акті наданих послуг №ДНГ82006019 від 31.03.2022, зокрема в акті вказано, що споживач прийняв послуги відповідно до величини замовленої потужності, що визначається як 1/12 річної замовленої потужності об`єктів споживача та дорівнює 58 312,31 м.куб. на місяць. Тариф на послуги розподілу природного газу 0,9 грн. за 1 м.куб на місяць (без урахування ПДВ).

Вказаний акт було підписано відповідачем та скріплений печаткою підприємства.

Отже відповідач був обізнаний щодо величини замовленої потужності свого об`єкту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 6.1. Договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1. цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (пункт 6.2. договору).

Постановою НКРЕКП № 2744 від 22.12.2021 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Дніпрогаз" на період з 01.01.2022 до 31.12.2022 включно, встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 0,90 грн. за 1 метр кубічний на місяць (без урахування ПДВ).

Пунктом 6.6 Договору передбачено , що оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 6.8 Договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог кодексу газорозподільчих систем.

Позивачем в матеріали справи надано Акт приймання-передачі природного газу №ДНГ0060122 від 30.09.2021 з якого вбачається, що величина річної замовленої потужності на 2022 рік складає 699 747,81 м3 та не може бути менше обсягів, визначених абзацом 4 пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ; величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2022 році складає 58 312,32 метри кубічні.

Згідно Актів №ДНГ82006019 від 31.03.2022 та №ДНГ82008860 від 30.04.2022 вартість послуги з розподілу природного газу в місяць складає 62 977,31 грн. у тому числі ПДВ.

Відповідачем не надано доказів належного та своєчасного виконання зобов`язання щодо сплати вартості послуги з розподілу природного газу за березень-квітень 2022 року у розмірі 125 954,61 грн.

Господарський суд перевіривши розрахунок позивача дійшов висновку, що розрахунок здійснений у відповідності до вимог Кодексу ГРМ та типового договору, укладеного між сторонами у справі та задовольнив позовні вимоги в частині стягнення суми боргу у розмірі 125 954,61 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, вважає його правильним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частина 1 стаття 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За положеннями частини 1 статті 216, частин 1, 2 статті 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В пункті 8.2. Договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Позивачем заявлено до стягнення 5 486,92 грн. пені за період прострочення з 11.04.2022 по 20.06.2022.

Перевіривши розрахунок позивача господарський суд визнав його таким, що правильно враховує періоди прострочення та суми заборгованості, з огляду на що, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення суми пені у розмірі 5 486,92 грн.

Разом з тим оцінивши обставини справи в їх сукупності, встановивши, що спірні правовідносини мали місце з березня по квітень 2022 року у період дії воєнного стану, а також те, що відповідачем належними доказами доведено, що фактичний обсяг споживання газу у квітні 2022 року був істотно меншим, ніж було прогнозовано, що пов`язано саме із початком воєнних дій на території України, і як наслідок впливом воєнних дій на умови господарювання, врахувавши, що застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості господарський суд зменшив розмір пені на 50% до 2 743 грн. 46 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 580,16 грн. 3% річних за період прострочення з 11.04.2022 по 20.06.2022 та 1 952 грн. втрат від інфляції за квітень-травень 2022 року.

Перевіривши розрахунки позивача господарський суд визнав їх обґрунтованими та задовольнив позовні вимоги в частині стягнення 580,16 грн. 3% річних та 1 952 грн. втрат від інфляції.

Таким чином колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги, що відповідачем не підписано Акт №ДНГ82008860 від 30.04.2022, оскільки фактичний обсяг спожитого газу за період з 01.02.2022 по 01.05.2022 складає 71,91 м3, тому під час розрахунку за розподіл газу мають бути враховані фактично використані відповідачем об`єми природного газу колегія зазначає наступне.

Як вже було зазначено пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п. 1, 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Таким чином розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року.

Пунктом 9 гл. 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Матеріали справи не містять доказів розірвання договору чи від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи оператора ГРМ.

Отже факт зменшення обсягів спожитого у квітні 2022 року газу не звільняє відповідача від обов`язку сплатити за послуги розподілу природного газу, вартість яких розрахована виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року.

Щодо посилання апелянта на настання форс-мажорних обставин, колегія зазначає, що обставинна введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність офіційного листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов Договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У контексті приписів ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Верховний Суд в постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними, (3) для конкретного випадку.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Отже окрім наявності обставин непереборної сили, для звільнення від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе за Договором зобов`язань відповідач має довести, що саме введення воєнного стану стало причиною неможливості виконання ним обов`язків по оплаті наданих послуг, проте належних доказів на підтвердження вказаних обставини відповідачем до матеріалів справи долучено не було.

Посилання апелянта на додані до позовної заяви договори та додаткові угоди до них про призупинення дії договорів, не свідчать самі по собі про наявність підстав для звільнення боржника від виконання зобов`язання або здійснення перерахунку суми вартості наданих послуг, оскільки оплата таких послуг не ставиться в залежність від ведення чи неведення споживачем господарської діяльності. При цьому як вже було зазначено статтею 617 ЦК України передбачено, що відсутність коштів необхідних для виконання зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення такого зобов`язання.

Господарським судом правильно зазначено, що відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів впливу форс-мажорних обставин на взаємовідносини із позивачем по договору розподілу природного газу, як і не зазначено про причинно-наслідкові зв`язки між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

Щодо незгоди апелянта з відмовою в задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення суду, колегія зазначає, що відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи баланс інтересів сторін, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання рішення суду.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що місцевим судом було надано оцінку всім доводам відповідача щодо посилання на введення воєнного стану, на зменшення фактичного обсягу споживання газу у квітні 2022 року ніж було прогнозовано, фінансову ситуацію відповідача, тощо та зменшено заявлену до стягнення суму пені до 50%.

Таким чином враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2022 у справі №904/1595/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2022 у справі №904/1595/22 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорбуд".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О.Кузнецов

Суддя Л.А.Коваль