ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.02.2023м. СумиСправа № 920/939/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., при секретарі судового засідання Виходцевій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду матеріали справи №920/939/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів, Київська обл., 08702; код за ),

до відповідачів: 1)Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова Сумщина» (юридична адреса: вул. Садова, буд. 34, с. Могриця, Сумський р-н, Сумська обл., 42330; адреса для листування: вул. 20 років Перемоги, буд.7, каб. 7, м. Суми, 40021; код за ),

2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

про стягнення 1635319,53 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Білецька Н.С. (адвокат, довіреність від 01.12.2021 №б/н),

від відповідачів: 1)не прибув,

2)не прибув,

справа розглядається у порядку загального позовного провадження

установив:

09.11.2022 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить: стягнути в солідарному порядку з відповідачів: ТОВ "Зернова Сумщина" () та ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) заборгованість та штрафні санкції в сумі 1635319,53 грн (один мільйон шістсот тридцять п`ять тисяч триста дев`ятнадцять гривень 53 коп.), а саме: 1188452,63 грн (один мільйон сто вісімдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят дві грн 63 коп.) основного боргу; 62955,62 грн (шістдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять грн 62 коп.) пені; 70510,30 грн (сімдесят тисяч п`ятсот десять грн 30 коп.) 56 % річних, 218845,74 грн (двісті вісімнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять грн 74 коп.) штрафу, 94555,24 грн (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять грн 24 коп.) відсотків за користування товарним кредитом, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 24529,79 грн (двадцять чотири тисячі п`ятсот двадцять дев`ять грн 79 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 11.11.2022 у справі №920/939/22 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 26.12.2022; установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

11.11.2022 судом надіслано запит до відділу "Центр надання адміністративних послуг" Сумської районної державної адміністрації" з проханням надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) враховуючи всі можливі співпадіння.

18.11.2022 через систему «Електронний суд» представник позивача надіслав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх №2918) у справі №920/939/22, відповідно до якої представник позивача просив судове засідання призначене на 26.12.2022 провести за участі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 21.11.2022 у справі №920/939/22 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх №2918 від 18.11.2022) у справі №920/939/22; постановлено провести судове засідання у справі №920/939/22 призначене на 26.12.2022 за участю представника позивача - Білецької Наталії Степанівни ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

22.11.2022 копія ухвали від 11.11.2022 у справі №920/939/22, направлена на адресу відповідача, зазначену позивачем у позові: Товариство з обмеженою відповідальністю «Зернова Сумщина», вул. 20 років Перемоги, буд.7, каб. 7, м. Суми, 40021, була повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до інформаційного запиту №14.03-08/240691 від 02.12.2022до Відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП у м. Суми» (вх №5829/22 від 05.12.2022 - електронною поштою; вх №5943 від 12.12.2022 - засобами поштового зв`язку) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.03.2017 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, місце проживання ОСОБА_1 відповідає адресі, зазначеній позивачем у позовній заяві.

У підготовчому судовому засіданні 26.12.2022 в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції до 18.01.2023, 12:30, продовжено строк підготовчого провадження до 13.02.2023.

26.12.2022 представник позивача через систему «Електронний суд» надіслав клопотання про долучення доказів (вх №310/22), в якому просив долучити до матеріалів справи докази направлення копії позовної заяви з доданими документами на юридичну адресу першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова Сумщина», вул. Садова, буд. 34, с. Могриця, Сумський р-н, Сумська обл., 42330.

Клопотання представника позивача з доданими доказами (вх №310/22 від 26.12.2022) долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 27.12.2022 у справі №920/939/22 повідомлено відповідачів про оголошену судом в підготовчому судовому засіданні 26.12.2022 перерву до 18.01.2023, 12:30. Відповідно до списку розсилки від 27.12.2022 №4954 копію ухвали від 27.12.2022 у справі №920/939/22 надіслано відповідачам.

Згідно з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали від 27.12.2022 у справі №920/939/22 перший відповідач отримав - 03.01.2023, другий відповідач - 04.01.2023.

18.01.2023 другий відповідач подав клопотання (вх №349), в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог, просить відкласти розгляд справи для надання часу ОСОБА_1 укласти договір про надання правової допомоги.

Ухвалою від 18.01.2023 у справі №920/939/22 відмовлено в задоволенні клопотання другого відповідача про відкладення підготовчого засідання; закрито підготовче провадження та призначено справу №920/939/22 до судового розгляду по суті в режимі відеоконференції в судове засідання на 13.02.2023, 11:30; постановлено провести судове засідання у справі №920/939/22 призначене на 13.02.2023, 11:30 за участю представника позивача - Білецької Наталії Степанівни ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

У судовому засіданні 13.02.2023 встановлено:

Позивач у судове засідання прибув, представники відповідачів у судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст 202 та ч. 1 ст. 216 ГПК України неприбуття в судове засідання відповідачів не є перешкодою для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні судом встановлено, що по тексту позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача 1188452,63 грн основного боргу; 62955,62 грн пені, 70510,30 грн 56 % річних, 218845,74 грн штрафу, 94555,24 грн відсотків за користування товарним кредитом, в той час як в прохальній частині позову позивачем не зазначено про стягнення 94555,24 грн відсотків за користування товарним кредитом, хоча зазначена сума входить до загального розміру позовних вимог, які позивач у прохальній частині просить стягнути з відповідача.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначивши, що в прохальній частині позовної заяви допустив технічно помилку, не зазначивши суму 94555,24 грн, як відсотки за користування товарним кредитом, які по тексту позовної заяви позивач в тому числі просить стягнути з відповідача. З огляду на зазначене позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача 1188452,63 грн основного боргу; 62955,62 грн пені; 70510,30 грн 56 % річних, 218845,74 грн штрафу, 94555,24 грн відсотків за користування товарним кредитом, що разом складає 1635319,53 грн.

Представник позивача в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України до закінчення судових дебатів зробив заяву про надання доказів розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, що зафіксоване в протоколі судового засіданні від 13.02.2023 у справі №920/939/22.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 13.02.2023 на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне:

07.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зернова Сумщина» (далі - покупець, перший відповідач) укладено договір поставки №70/21-С на умовах відстрочення кінцевого розрахунку (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору на умовах, визначених договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму.

Згідно з п. 1.2. договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки (згідно правил Інкотермс 2010), порядок та термін оплати товару, інші умови, визначені в Додатках до договору, які є невід`ємною його частиною та у видаткових накладних.

Пунктом 2.1. договору визначено, що загальна сума договору становить загальну вартість товару, визначену із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.3 договору, що передається за цим договором. Вартість товару вказується у Додатках до договору та у видаткових накладних, складених на підставі цього Договору. Ціна товару встановлюється у гривнях і відображається в Додатках до договору. Вартість тари, упакування та маркування товару включена до ціни товару.

Пунктом 2.2.3 договору передбачається, що на дату платежу за поставлений товар та/або на дату звернення до суду (у разі звернення із позовом до суду при повній або частковій несплаті) постачальник має право здійснити коригування ціни Товару (відстроченого платежу) без додаткового узгодження з покупцем. У цьому випадку ціна товару підлягає розрахунку за наступною формулою:

Цоп = Цпост х (Коп/Кпост), де

Цпост - ціна постачання, розрахована з врахуванням п.п. 2.2.1-2.2.2;

Коп - комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті оплати та/або даті звернення до суду.

На вирахувану різницю ціни товару постачальник складає рахунок та надсилає його на адресу покупця, що вказана в тексті цього договору. Покупець зобов`язується оплатити різницю ціни товару, вказану в рахунку, не пізніше п`яти банківських днів з дня надіслання рахунку на адресу покупця. Різниця ціни товару оподатковується податком на додану вартість згідно Податкового кодексу України. Ставка ПДВ залежить від товару, ціна на який коригується.

Після оплати різниці ціни товару покупцем, постачальник складає протокол зміни ціни товару про нарахування різниці ціни товару та податкову накладну датою надходження оплати і надсилає його на адресу покупця, що вказана в тексті цього договору. Покупець зобов`язується підписати вказаний протокол та повернути його протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі, якщо підписаний протокол не повертається постачальнику, він вважається схваленим та підписаним покупцем.

Якщо на дату, що передує даті оплати, Коп/Кпост менше 1,01, коригування ціни твару, передбачене даним пунктом договору, не здійснюється.

Відповідно до 2.4.1. договору покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.3, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в строки, які вказані в Додатках до договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на поточний рахунок постачальника, вказаний в даному договорі або в рахунку на оплату вартості товару. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника, вказаного в тексті цього договору.

У разі не сплати та/або несвоєчасної сплати покупцем чергового платежу в повному обсязі в терміни, які встановлені Додатками до договору та/або п. 2.6 договору (при його застосуванні покупцем), постачальник має право:

- вимагати сплати покупцем всієї суми основного боргу за увесь поставлений товар за даним договором;

- з моменту не сплати та/або несвоєчасної сплати чергового платежу в повному обсязі, вказаному в Додатках до договору та/або п. 2.6 договору (при його застосуванні покупцем), притягнути покупця до відповідальності, відповідно до п. 7.2 договору. При цьому пеню, штраф, відсотки річних та індекс інфляції постачальник має право нараховувати з моменту прострочення сплати чергового платежу на всю суму заборгованості за увесь поставлений товар за даним договором.

Згідно з п. 2.6. договору покупець має право продовжити строки оплати товару, який вказаний у Графіку оплати товару покупцем відповідного Додатку до договору, в наступному порядку та при дотриманні всіх без виключення, наведених у п.п. 2.6.1-2.6.4, умов:

2.6.1. Розрахунок за поставлений Товар переноситься на три місяці після строку оплати, вказаного у Графіку оплати товару покупцем відповідного додатку до договору. При цьому відповідальність покупця за несвоєчасну оплату, передбачена п. 7.2 договору, настає для покупця у випадку порушення перенесеного тримісячного строку оплати поставленого товару, встановленого даним пунктом договору.

2.6.2. Вартість (ціна) товару збільшується на 15 % відносно вартості (ціни) товару, визначеної із врахуванням вимог п.п. 2.1-2.3 договору.

2.6.3. Для застосування перенесення строків оплати поставленого товару, відповідно до п.п. 2.6.1.- 2.6.2. даного договору, покупець протягом 10 календарних днів після спливу строків оплати відстроченого платежу, вказаних у Графіку оплати товару покупцем Додатку до договору, звертається в письмовому вигляді до постачальника з пропозицією , щоб на виконання 2.6.2 договору постачальник склав Протокол зміни ціни товару та направив його покупцю для підписання. Покупець зобов`язаний підписати його та повернути постачальнику протягом 2 робочих днів з моменту отримання.

2.6.4. У випадку невиконання, невчасного та/або неповного виконання покупцем порядку перенесення строків оплати поставленого товару, передбаченого п. 2.6.3 договору, положення про перенесення строку кінцевого розрахунку, передбачені п.п. 2.6.1-2.6.2 договору не діють та з моменту порушення покупцем порядку та строків оплати відстроченого платежу, вказаних у Графіку оплати товару покупцем Додатку до договору, до покупця застосовуються положення п. 7.2 договору про відповідальність покупця за порушення грошових зобов`язань.

Відповідно до п. 3.3. договору для забезпечення виконання зобов`язання покупця, сторони погодили обов`язкове оформлення забезпечення зобов`язання у виді поруки третьої особи, прийнятної для постачальника, та/або в будь-якому іншому виді, передбаченому ст. 546 Цивільного кодексу України. Договір поруки чи інший правочин, який укладається з метою забезпечення виконання зобов`язань покупця за даним договором, покупець зобов`язаний підписати та забезпечити його підписання поручителем (або іншою особою, яка виступає гарантом виконання обов`язків покупця) не пізніше наступного робочого дня після укладення даного Договору.

Згідно з п. 3.4. договору покупець несе відповідальність перед постачальником за дійсність підпису поручителя на договорі поруки. У випадку визнання судом договору поруки недійсним чи у випадку відмови в задоволенні позову про стягнення боргу з поручителя у зв`язку з тим, що судом буде встановлено факт підписання договору поруки іншою особою ніж та, що зазначена як поручитель в договорі поруки (якщо поручитель - фізична особа) чи неуповноваженою особою від поручителя (якщо поручитель - юридична особа), покупець сплачує на користь постачальника штраф в розмірі, визначеному п. 7.2. договору та відшкодовує завдані постачальнику збитки, в тому числі судові витрати, які поніс постачальник у зв`язку з судовим розглядом справ щодо поручителя.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що господарські зобов`язання сторін цього договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім обов`язків покупця по виконанню грошових зобов`язань за договором та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям - до повного їх виконання.

Відповідно до п. 7.2. у випадках порушення умов даного Договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за:

- несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором. За порушення даних умов договору покупець:

A)сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання;

Б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

B) сплачує на користь постачальника 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України);

- невиконання чи несвоєчасне виконання обов`язків, передбачених п.п. 3.3 та 9.7 даного договору. За порушення даних умов договору покупець сплачує постачальнику неустойку у розмірі 0,5% від загальної суми договору, визначеної з врахуванням вимог п. 2.1. договору, за кожен день прострочення виконання вищевказаних обов`язків;

- порушення умов договору, які передбачені п. 3.4 даного договору. За порушення даних умов договору покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 25 % від загальної суми договору, визначеної з врахуванням вимог п. 2.1. договору.

Згідно з п. 7.3. договору, керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всім зобов`язанням (сплаті заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього договору до 3 років. Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

07.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (далі - кредитор, постачальник, позивач), ОСОБА_1 (поручитель, другий відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зернова Сумщина» (далі - боржник, покупець, перший відповідач) укладено договір поруки №П/70/21-С (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником всіх грошових зобов`язань за договором, передбаченим п. 2 цього договору (надалі іменується «основний договір»).

Пунктом 1.2. договору поруки визначено, що у випадку порушення боржником обов`язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з п. 2.1. договору поруки під «основним договором» в цьому договорі розуміється договір поставки №70/21-С від 7 травня 2021 року, укладений між кредитором (в основному договорі іменується «постачальник») та боржником (в основному договорі іменується «покупець»).

Відповідно до п. 2.2. договору поруки строк дії основного договору становить один рік із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім зобов`язань покупця по виконанню грошових зобов`язань та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям - до повного їх виконання.

Пунктом 3.1. договору поруки встановлено, що передбачений цим договором обов`язок поручителя перед кредитором поширюється на суму усіх, без винятку, грошових зобов`язань боржника за основним договором.

Підписанням цього договору поручитель, без додаткового повідомлення поручителя та без укладення окремої угоди, надає безумовну згоду на те, що у випадку збільшення обсягу обов`язку боржника перед кредитором за основним договором, відповідно збільшується обсяг обов`язку поручителя перед кредитором. Кредитор не зобов`язаний повідомляти поручителя про зміну обсягу обов`язку боржника перед кредитором (пункт 3.2. договору поруки).

Відповідно до п. 3.3. договору поруки поручитель несе відповідальність за сплату боржником основного боргу, курсової різниці, процентів за користування товарним кредитом, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені), відсотків річних, інфляційних втрат, судових витрат та інших витрат кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за основним договором.

Згідно з п. 3.4. договору поруки сторони договору поруки домовились, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність по всім зобов`язанням боржника, вказаним вище, в тому числі по сплаті судових витрат та інших витрат кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за основним договором.

Розділом 4 договору поруки визначено обов`язки сторін, а саме:

-поручитель зобов`язаний у разі порушення боржником обов`язку за основним договором, самостійно виконати зазначений обов`язок боржника перед кредитором в строк 3-х банківських днів після настання строку оплати за основним договором, шляхом оплати грошових коштів на поточний рахунок кредитора, вказаний в даному договорі (п. 4.1. договору поруки);

-у випадку виконання поручителем обов`язку боржника за основним договором у повному обсязі, кредитор на підставі письмової вимоги поручителя зобов`язується передати поручителю всі документи, що підтверджують обов`язок боржника у 5-денний строк з дня отримання такої вимоги (п. 4.2. договору поруки);

-у випадку виконання поручителем обов`язку боржника за основним договором у повному обсязі, поручитель набуває усі права кредитора щодо обов`язку боржника за основним договором, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання (п. 4.3. договору поруки).

Відповідно до п. 5.1. договору поруки у випадку порушення договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України.

Згідно з пунктами 6.1.-6.5. договору поруки цей договір набуває чинності з дати його укладення і діє до моменту припинення поруки. Порука припиняється через 5 (п`ять) років з дати укладення даного договору. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового Боржника.

За умовами п. 1.1, 1.2 договору позивач поставив першому відповідачу товар на суму 1607554,96 грн, що підтверджено наступними видатковими накладними:

- 11.05.2021 - видаткова накладна №20490 на суму 400204,96 грн.;

- 15.09.2021 - видаткова накладна №46936 на суму 808428,00 грн;

- 16.09.2021 - видаткова накладна №47156 на суму 398922,00 грн.

13.09.2021 та 17.12.2021 між позивачем та першим відповідачем підписано протоколи зміни ціни товару. За протоколом від 17.12.2021 сторони погодили коригування ціни товару за договором на суму 181102,63 грн.

Відповідно до матеріалів справи відповідач здійснив оплату за поставлений товар частково, на суму 660 235,64 грн., а саме: 30.08.2021 - на суму 100 000,00 грн, 10.09.2021- на суму 60 000,00 грн, 13.09.2021 - на суму 60030,68 грн, 13.09.2021 на суму 240204,96 грн, 13.09.2021 на суму10000,00 грн, 09.11.2021 на суму 190000,00 грн.

31.01.2022 та 17.02.2022 між позивачем да першим відповідачем укладено додаткові угоди до договору.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 17.02.2022 до договору сторони дійшли згоди перенести кінцевий розрахунок по договору до 01.06.2022. та внесли зміни до п. 2.4. договору, доповнивши його п. 2.4.5.

Пунктом додаткової угоди від 17.02.2022 до договору сторони дійшли згоди розділ 2 договору доповнити п.п. 2.12.-2.14. наступного змісту:

« 2.12. З 17.02.2022 за користування товарним кредитом покупець сплачує на користь постачальника відсотки в розмірі 10 % річних. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов`язковій оплаті покупцем.

2.13. Строк користування товарним кредитом закінчується в день розрахунку покупцем за поставлений товар.

2.14. Відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються постачальником відповідно до п. 2.12 та 2.13 договору. Постачальник складає акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом та надсилає на адресу покупця, що вказана в тексті цього договору. Покупець зобов`язується підписати акт та повернути його постачальнику протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним покупцем.

Нараховані відсотки за користування товарним кредитом покупець зобов`язується сплатити у строки, визначені пунктом 2.4.5 даного договору.».

Згідно з п. 3 додаткової угоди від 17.02.2022 до договору сторони дійшли згоди п. 7.2. договору викласти в наступній редакції:

« 7.2. У випадках порушення умов даного договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором. За порушення даних умов договору покупець:

A)сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день такого прострочення;

Б)у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 40% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

B)сплачує на користь постачальника 56 (п`ятдесят шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).».

31.05.2022 між позивачем да першим відповідачем укладено додаткову угоду до договору, відповідно до п. 1 якої сторони дійшли згоди перенести кінцевий розрахунок по договору поставки №70/21-С від 07.05.2021 (далі - договір) до 15.08.2022 року і, відповідно до цього, внести зміни до п. 2.4 договору, доповнивши його п. 2.4.5. в наступній редакції:

« 2.4.5. Остаточний розрахунок покупця за придбаний товар відбувається згідно наступного графіка: до 15.08.2022 - 1188452,63 грн. основного боргу; 46886,90 грн відсотки за користування товарним кредитом; відсотки за користування товарним кредитом, які будуть нараховані станом на дату остаточного розрахунку за поставлений товар.

Сторони домовились, що у випадку оплати покупцем всієї суми заборгованості в строки, вказані вище, до покупця не буде застосована відповідальність, передбачена п. 7.2 договору.

У разі не сплати та/або несвоєчасної сплати покупцем чергового платежу в повному обсязі в терміни, які встановлені вище, постачальник має право:

- стягнути з покупця всю суму основного боргу та відсотків за користування товарним кредитом, які будуть нараховані;

- з моменту не сплати та/або несвоєчасної сплати чергового платежу в повному обсязі, притягнути покупця до відповідальності, відповідно до п. 7.2 договору. При цьому пеню, штраф, відсотки річних та індекс інфляції постачальник має право нараховувати з моменту прострочення сплати чергового платежу на всю суму заборгованості.».

Згідно з додаткової угоди від 31 травня 2022 року до договору перший відповідач мав погасити заборгованість за поставлений товар до 15 серпня 2022 року., але за матеріалами справи станом на дату подання позовної заяви - 08.11.2022- сума основної заборгованості першого відповідача перед позивачем згідно накладних за поставлений товар, протоколів зміни ціни та з урахуванням здійснених оплат, склала 1188452,63 грн.

Зазначена заборгованість за поставлений товар підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, підписаним 30.09.2022 між позивачем та першим відповідачем.

Умовами пункту 2.6, 2.7 та 2.11 договору, передбачено, що за користування товарним кредитом позивач щомісячно нараховує, а перший відповідач зобов`язаний сплачувати, відсотки в розмірі та в строк, які передбачені Додатком до договору (1 % річних). Нарахування відсотків за користування товарним кредитом починається з дня, наступного за днем отримання товару покупцем. Згідно додаткової угоди від 31 січня 2022 року до договору поставки відсотки за користування товарним кредитом були збільшені до 10% починаючи з 02.02.2021.

Всього, згідно актів нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 14.02.2022 №2075, від 31.05.2022 №9634, від 29.04.2022 №16379, від 31.05.2022 №23052, від 30.06.2022 №27797, від 29.07.2022 №30007, від 31.08.2022 №32976, від 30.09.2022 №35865, позивачем першому відповідачу були нараховані відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 94555,24 грн., які відповідно до матеріалів справи першим відповідачем не були сплачені.

Отже, станом на дату подання позовної заяви заборгованість першого відповідача перед позивачем за пославлений товар склала 1188452,63 грн, а по відсоткам за користування товарним кредитом - 94555,24 грн.

Водночас, позивач зауважує, що відповідач не сплатив суму заборгованості за договором, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Виходячи з правової природи укладеного правочину, між сторонами склались відносини з поставки товару, які врегульовані § 1 та § 3 Глави 54 ЦК України.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1)вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2)надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до приписів статтей 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Частина 1 статті 543 ЦК України визначає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у повному обсязі виконав звої зобов`язання за договором, водночас перший відповідач з порушенням умов договору своєчасно вартість поставленого товару не сплатив.

На підставі викладеного, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання першим відповідачем свого зобов`язання за договором поставки, враховуючи укладений між позивачем та відповідачами договір поруки, а також норми статті 610, 554 ЦК України, суд вважає позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів 1188452,63 грн вартості поставленого товару та 94555,24 грн. відсотків за користування товарним кредитом правомірними та обґрунтованими.

Щодо вимоги позивача про стягнення 70510,30 грн 56% річних, 62955,62 грн пені, 218845,74 грн штрафу суд зазначає наступне:

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Статтею 549 ЦК України визначено що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2. договору в редакції додаткових угод від 31.01.2022 та від 17.02.2022 у випадках порушення умов даного договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором. За порушення даних умов договору покупець:

A)сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день такого прострочення;

Б)у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 40% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

B)сплачує на користь постачальника 56 (п`ятдесят шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України)

Відповідно до розрахунку доданого позивачем до позову, останнім нараховано на стягнення в солідарному порядку з відповідачів 62955,62 грн пені, 70510,30 грн 56% річних та 218845,74 грн штрафу.

Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку 56 % річних, пені та штрафу, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання першим відповідачем умов договору, враховуючи укладений між позивачем та відповідачами договір поруки, а також норми статті 610, 554 ЦК України, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку 70510,30 грн 56% річних, 62955,62 грн пені, 218845,74 грн штрафу.

Разом з тим, частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналогічне положення міститься в ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз наведених норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, і відповідно питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто, сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Таким чином, розмір штрафних санкцій (неустойки) може бути зменшений за рішенням господарського суду. При цьому, статті 551 ЦК України, 233 ГК України та положення ГПК України не містять норм, які б ставили можливість суду використати право на зменшення заявлених до стягнення з боржника штрафних санкцій в залежність від наявності відповідного клопотання з цього приводу сторони у справі. Тобто суд може реалізувати своє право та прийняти рішення про зменшення розміру неустойки за власною ініціативою.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.11.2020 у справі № 927/184/13-г.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Суд приймає до уваги те, що заявлені до стягнення суми 56 процентів річних у певній мірі компенсують знецінення несплачених першим відповідачем коштів, а також зменшення розміру неустойки (пені та штрафу) є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Таким чином, оскільки зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши матеріали справи, враховуючи співмірності негативних наслідків для відповідача з інтересом позивача - зменшує на 50% розмір пені та штрафу, що підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку, а саме з 62955,62 грн пені та 218845,74 грн штрафу на 31477,81 грн пені та 109422,87 грн штрафу. Як наслідок, у зв`язку з таким зменшенням неустойки, суд відмовляє позивачу в стягнені 31477,81 грн пені та 109422,87 грн штрафу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку 1188452,63 грн основного боргу за договором, 94555,24 грн відсотків за користування товарним кредитом, 70510,30 грн 56% річних, 31477,81 грн пені, 109422,87 грн штрафу, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в цій частині. В іншому суд відмовляє.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем у позові заявлено до стягнення в солідарному порядку з відповідачів судові витрати у вигляді судового збору в сумі 24529,79 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Як доказ сплати судового збору в сумі 24529,79 грн позивачем до позову додані платіжне доручення від 04.11.2022 №29196 на суму 22510,72 грн та платіжне доручення від 07.11.2022 №29231 на суму 2019,07 грн.

Докази витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано, але представник позивача у судовому засіданні 13.02.2023 до закінчення судових дебатів в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України зробив заяву про надання зазначених доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 стаття 129 ГПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, враховуючи, що спір виник у зв`язку із неправомірними діями відповідачів у вигляді неналежного виконання умов договору поставки та договору поруки, позивачу за рахунок відповідачі в солідарному порядку відшкодовується 24529,79 грн судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова Сумщина» (юридична адреса: вул. Садова, буд. 34, с. Могриця, Сумський р-н, Сумська обл., 42330; адреса для листування: вул. 20 років Перемоги, буд.7, каб. 7, м. Суми, 40021; код за ) та з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів, Київська обл., 08702; код за ЄДРПОУ 36348,63 грн (один мільйон сто вісімдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят дві грн 63 коп.) основного боргу, 94555,24 грн (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять грн 24 коп.) відсотків за користування товарним кредитом, 70510,30 грн (сімдесят тисяч п`ятсот десять грн 30 коп.) 56% річних, 31477,81 грн (тридцять одна тисяча чотириста сімдесят сім грн 81 коп.) пені, 109422,87 грн (сто десять тисяч чотириста двадцять дві грн 87 коп.) штрафу та 24529,79 грн (двадцять чотири тисячі п`ятсот двадцять десять грн 79 коп.) витрат зі сплати судового збору.

3. В іншому відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 23.02.2023.

Суддя В.Л. Котельницька