РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.02.2023Справа № 910/13783/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАДРО.ЮА"

про стягнення 81614,02 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" звернулося до Господарського суду міста Києва позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАДРО.ЮА" про стягнення 1156454,02 грн., з яких: 1074840,00 грн - сума неповернутого авансу, 68097,54 грн - інфляційні втрати, 13516,48 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу товару №17.04.20-КВ/А від 17.04.2020.

У редакції заяви про зменшення позовних вимог позивачем заявлено про стягнення з відповідача 81614,02 грн, з яких: інфляційні втрати в розмірі 68097,54 грн та 3% річних у сумі 13516,48 грн.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 вказану позовну заяву залишено без руху.

30.12.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 19.12.2022.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.01.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/13783/22, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

21.02.2023 через систему "Електронний суд" (зареєстровано в системі "Електронний суд" 20.02.2023) від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача 81614,02 грн, з яких: інфляційні втрати в розмірі 68097,54 грн та 3% річних у сумі 13516,48 грн.

У відповідності до ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог, встановив, що заява відповідає вимогам ст.46 Господарського процесуального кодексу України, та прийнята судом до розгляду.

24.02.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

У відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КВАДРО.ЮА" укладений договір купівлі-продажу товару №17.04.20-КВ/А від 17.04.2020.

Відповідач виставив позивачу рахунок на оплату по замовленню №384 від 17.12.2021 на суму 1864100,00 грн та рахунок на оплату по замовленню №15 від 10.01.2022 на суму 4660250,00 грн.

Позивач на виконання зобов`язань по договору купівлі-продажу товару №17.04.20-КВ/А від 17.04.2020 2020 року здійснив наступні оплати: по рахунку на оплату по замовленню №384 від 17.12.2021 в розмірі 737 420,00 грн та по рахунку на оплату по замовленню №15 від 10.01.2022 в розмірі 737420,00 грн.

Позивач зазначає, що 28.06.2022 направив відповідачу лист вих. №б/н від 28.06.2022, в якому просив повернути кошти у сумі 1 474 840,00 грн, які були сплачені позивачем згідно рахунків №384 від 17.12.2021 та №15 від 10.01.2022.

08.07.2022 відповідач здійснив часткове повернення коштів у сумі 40000,00 грн згідно листа від 28.06.2022.

Станом на час звернення позивача до суду із позовом відповідач не повернув позивачу попередню оплату у сумі 1074840,00 грн.

27.12.2022 відповідач повернув позивачу решту попередньої оплати у сумі 1074840,00 грн.

Посилаючись на те, що відповідач прострочив повернення попередньої оплати позивач нарахував за період з липня 2022 року по жовтень 2022 року інфляційні втрати у сумі 68097,54 грн та 3% річних за період з 08.07.2022 по 07.12.2022 у сумі 13516,48 грн. У редакції заяви про зменшення позовних вимог позивачем заявлено про стягнення з відповідача 81614,02 грн, з яких: інфляційні втрати в розмірі 68097,54 грн та 3% річних у сумі 13516,48 грн

Позиція відповідача

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що оскільки позивачем не дотримано умов договору щодо оплати 50% вартості товару, вказаної у відповідному рахунку, у відповідача виникло право зупинити виконання свого обов`язку та зобов`язання відповідача з поставки товару не виникли, а відтак посилання позивача на ч.2 ст.693 ЦК України є безпідставними.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КВАДРО.ЮА" (продавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" (покупець, позивач) укладений договір купівлі-продажу товару №17.04.20-КВ/А (надалі - договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у свою власність та оплатити товар в кількостях та за ціною (вартістю), що наводяться у додатках - Специфікаціях, які підписуються обома сторонами та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із п.2.2. договору покупець здійснює оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок продавця у наступному порядку:

оплата в розмірі 50% загальної вартості товару, що постачається по цьому договору здійснюється покупцем протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання рахунку від продавця (пп.2.2.1. договору);

оплата решти 50% загальної вартості товару, що постачається по цьому договору здійснюється покупцем протягом 2 (двох) банківських днів з моменту поставки товару продавцем (пп.2.2.2. договору).

Відповідно до п.3.1. договору передача товару у власність покупця здійснюється продавцем протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця згідно п. 2.2.1 договору. Місце поставки: Тернопільська обл., Тернопільський р-н., с. Смиківці, вул. Тернопільська 2Б.

У відповідності до пп.5.2.2. п.5.2. договору покупець зобов`язаний оплатити вартість товару у визначені цим договором строки.

У пункті 9.1. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно із матеріалів справи відповідач виставив позивачу рахунки на оплату по замовленню №384 від 17.12.2021 на суму 1864100,00 грн та №15 від 10.01.2022 на суму 4660250,00 грн.

Позивач на виконання зобов`язань по договору купівлі-продажу товару №17.04.20-КВ/А від 17.04.2020 здійснив часткові оплати виставлених відповідачем рахунків, а саме:

по рахунку на оплату по замовленню №384 від 17.12.2021 в розмірі 737420,00 грн:

12.01.2022 в розмірі 250000,00 грн;

14.02.2022 в розмірі 287420,00 грн;

26.05.2022 в розмірі 200000,00 грн.

по рахунку на оплату по замовленню №15 від 10.01.2022 в розмірі 737420,00 грн:

12.01.2022 в розмірі 250000.00 грн;

11.02.2022 в розмірі 287420,00 грн;

25.05.2022 в розмірі 200000,00 грн.

08.07.2022 відповідач здійснив часткове повернення коштів у сумі 40000,00 грн згідно листа від 28.06.2022.

27.12.2022 відповідач повернув позивачу решту попередньої оплати у сумі 1074840,00 грн.

Посилаючись на прострочення відповідачем зобов`язання з повернення попередньої оплати, позивач нарахував та заявив до стягнення (у редакції заяви про зменшення позовних вимог) інфляційні втрати у сумі 68097,54 грн (період нарахування з липня 2022 року по жовтень 2022 року) та 3% річних у сумі 13516,48 грн (період нарахування з 08.07.2022 по 07.12.2022).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки та правовідносини сторін підпадають під правове регулювання Главою 54 Цивільного кодексу України.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Судом встановлено, що договором сторони погодили, що позивач здійснює попередню оплату вартості товару, а саме: в розмірі 50% загальної вартості товару, що постачається по цьому договору здійснюється протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання рахунку від відповідача (пп.2.2.1. договору);

Як підтверджено матеріалами справи позивач на виконання зобов`язань по договору купівлі-продажу товару №17.04.20-КВ/А від 17.04.2020 здійснив часткові оплати виставлених відповідачем рахунків, а саме:

737420,00 грн - по рахунку на оплату по замовленню №384 від 17.12.2021, що становить 39,6 % вартості товару, вказаної у рахунку;

та 737420,00 грн - по рахунку на оплату по замовленню №15 від 10.01.2022, що становить 15,8 % вартості товару, вказаної у рахунку.

Тобто, позивач повної оплати 50% вартості товару, вказаної у відповідному рахунку (як це передбачено умовами договору) не здійснив.

Відповідно до ст.538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Статтями 693, 538 ЦК України встановлений особливий порядок (способи) захисту продавцем своїх прав, у випадку нездійснення покупцем попередньої оплати товару, а саме: зупинення виконання свого обов`язку з поставки товару, відмова від свого обов`язку з поставки товару частково або у повному обсязі; у випадку поставки продавцем товару за відсутності здійснення покупцем попередньої оплати за товар - стягнення з покупця суми попередньої оплати.

Тобто, наведені положення Цивільного кодексу України встановлюють особливий механізм захисту прав продавця у правовідносинах з поставки товару у випадку невиконання покупцем обов`язку з проведення попередньої оплати шляхом визначення альтернативних способів захисту, які продавець має право обирати на власний розсуд.

У зв`язку з невиконанням покупцем свого обов`язку щодо здійснення попередньої оплати за договором у повному обсязі, продавець має право зупинити виконання свого обов`язку з поставки товару до моменту проведення попередньої оплати, відмовитись від свого обов`язку з поставки товару частково або у повному обсязі чи стягнути з відповідача суму несплаченої попередньої оплати у випадку виконання обов`язку з поставки товару, незважаючи на невиконання зобов`язань відповідачем.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 903/154/19, від 25.02.2020 у справі № 922/1705/19.

Як встановлено судом вище позивач не здійснив повної оплати 50% вартості товару, вказаних у рахунках №384 від 17.12.2021 та №15 від 10.01.2022.

У такому випадку, за приписами статті 538 ЦК України, внаслідок нездійснення позивачем попередньої оплати у розмірі 50% вартості товару, вказаної у відповідному рахунку, зобов`язання відповідача щодо поставки товару не виникли.

У той же час, вимога позивача не встановлює для відповідача обов`язку з повернення суми попередньої оплати, оскільки у відповідності до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу товару №17.04.20-КВ/А від 17.04.2020 не передбачено права позивача в односторонньому порядку відмовитися від взятих на себе зобов`язань зі сплати попередньої оплати 50% вартості товару, вказаної у відповідному рахунку, як і не передбачено права вимагати повернення частково сплаченої попередньої оплати.

З урахуванням наведеного вище, виходячи з аналізу статей 525, 526, 538, 629, 692, 693 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло право зупинити виконання свого обов`язку та зобов`язання відповідача з поставки товару не виникли, а відтак посилання позивача на приписи ч.2 ст.693 ЦК України є необґрунтованими.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За приписами ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За умови встановлених вище обставин щодо відсутності належних правових підстав для повернення передоплати, оскільки відповідачем не допущено прострочення виконання зобов`язання з повернення суми попередньої оплати, відсутні і правові підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, а відтак, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 68097,54 грн та 3% річних у сумі 13516,48 грн

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАДРО.ЮА" про стягнення 81614,02 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 28.02.2023.

Суддя С.О. Турчин