ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2023 р. Справа№ 925/94/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Прокопчук А.П.,

від відповідача 1 - не з`явились,

від відповідача 2 - не з`явились,

розглянувши апеляційні скарги

Черкаської міської ради

на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.08.2022 (повний текст складено 19.09.2022)

у справі №925/94/22 (суддя Кучеренко О.І.)

За позовом Черкаської міської ради

до:

1. Фізичної особи-підприємця Крупенка Миколи Павловича

2. Державного реєстратора комунального підприємства "Реєстраційний-Центр" Каленчука Микити Андрійовича

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та припинення права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

У 2022 році Черкаська міська рада звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Крупенка Миколи Павловича та Державного реєстратора комунального підприємства "Реєстраційний-Центр" Каленчука Микити Андрійовича про:

- визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційний - центр» Каленчука Микити Андрійовича від 10.05.2019 року індексний номер: 467935551 про державну реєстрацію за Крупенко Миколою Павловичем права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, загальною площею 47, 2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, припинивши право власності, на вказане нерухоме майно.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що спірний об`єкт не є нерухомим майном, а представляє собою стаціонарну тимчасову споруду, виконану з полегшених конструкцій та встановлену без влаштування фундаменту. Отже, на думку позивача, рішення про державну реєстрацію тимчасової споруди у якості нежитлової будівлі було прийнято державним реєстратором Каленчуком М.А. з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, що є підставою для визнання незаконним та скасування відповідного рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. При цьому, на думку позивача реєстрація тимчасової споруди, як об`єкту нерухомого майна порушує інтереси та права територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради, як власника земельних ділянок на яких незаконно розміщено нежитлову будівлю.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18.08.2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний об`єкт, який розташований на земельній ділянці позивача є тимчасовою спорудою і не є нерухомим майном. При цьому матеріали справи свідчать, що відповідач 1 набув у власність спірний об`єкт (торговий павільйон) згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, який є чинним на час розгляду вказаної справи та не оспорюється позивачем. Окрім того місцевий господарський суд встановив, що позивачем не доведено, що при задоволенні позову відбудеться відновлення його права зазначеним у позові способом захисту.

Не погодившись із зазначеними рішенням, Черкаська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 18.08.2022 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема доводи скаржника аналогічні доводам викладеним у позовні заяві, а саме те, що спірна споруда є тимчасовою спорудою, оскільки на час проведення оспорюваної реєстрації, відповідачем 1 не надавались декларація або сертифікат на підтвердження прийняття в експлуатацію об`єкта (його реконструкцію). Також скаржник зазначає, що відповідачем 1 наказ №2907-а «Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території м. Черкаси» надано було вже після державної реєстрації права власності, а 15.07.2019 року до державного реєстру речових права, державним реєстратором були внесені зміни щодо підстав державної реєстрації права власності, а саме до підстав додано наказ Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради «Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території м. Черкаси» №2907-від 25.06.2019 року. Отже, скаржник наголошує, що оскільки придбане Крупенком М.П. приміщення для підприємницької діяльності є тимчасовою спорудою, внесення до Державного реєстру прав запису про реєстрацію права власності на торгові приміщення, як об`єкт нерухомого майна, відповідно до положень ст. 120 Земельного кодексу України, обмежує право комунальної власності позивача на земельну ділянку.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.08.2022 року, витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/94/22.

08.11.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду Черкаської області надійшли матеріали справи №925/94/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 року заяву суддів Попікової О.В., Євсікова О.О. та Корсака В.А. про самовідвід у справі №925/94/22 задоволено, справу №925/94/22 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до статті 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2022 року сформовано для розгляду справи №925/94/22 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.08.2022 року у справі №925/94/22, зупинено дію рішення Господарського суду Черкаської області від 18.08.2022 року у справі №925/94/22 та призначено розгляд справи на 11.01.2023 року.

02.01.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Фізичної особи-підприємця Крупенка Миколи Павловича, відповідача-1 у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

03.01.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Черкаської міської ради, позивача у справі, надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 року клопотання Черкаської міської ради про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Черкаському окружному адміністративному суді задоволено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 року розгляд справи відкладено на 01.02.2023 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 року розгляд справи відкладено на 22.02.2023 року.

20.02.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Крупенка Миколи Павловича, відповідача-1 у справі, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 року клопотання Фізичної особи-підприємця Крупенка Миколи Павловича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon" задоволено.

В судовому засіданні 22.02.2023 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників відповідачів.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2004 року між Державним підприємством «Косарський спиртовий завод» (продавець) та фізичною особою-підприємцем Крупенко М.П. (покупець) було укладено договір купівлі-продажу майна (далі договір купівлі-продажу, а.с. 15-16).

Відповідно до п. 1.1. договору купівлі-продажу продавець продав і зобов`язався передати у власність покупцю павільйон алюмінієвий (інвентарний №3011) розмірами 6,3 м/5,4 м (далі майно), що належить продавцю на праві державної власності, перебуває на балансі продавця та знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Енгельса/вул. Благовісна, б/н, а покупець купує і зобов`язується прийняти майно у власність та сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені у договорі.

Згідно з п. 1.2 договору купівлі-продажу майно знаходиться на земельній ділянці Черкаської міської ради загальною площею 36 м2, яка надана продавцю у оренду на підставі договору на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) від 30.07.1998, реєстровий №1231, згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №572 від 13.07.1998.

Пунктом 1.3. договору оренди купівлі-продажу передбачено, що продаж майна здійснюється у відповідності до частини 2 статті 75 Господарського кодексу України, дозволу Державного департаменту продовольства Міністерства аграрної політки України від 27 липня 2004 року за №02-16/914, дозволу Кам`янської МДПІ у Черкаській області від 19 жовтня 2004 року на реалізацію активів ДП «Корсарський спиртовий завод», які перебувають у податковій заставі.

Право власності на майно переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору (пункт 1.5 договору купівлі-продажу).

Відповідно до п. 8.1 договору купівлі-продажу продавець гарантує та підтверджує, що на момент укладення договору майно не входить до переліку об`єктів, які не підлягають відчуженню, нікому не продано, не даровано, не передано безоплатно, не заставлено, під арештом не знаходиться, до статутного фонду юридичних осіб не передано, судових позовів щодо нього немає, будь-які права третіх осіб на майно (крім Кам`яної МДПІ у Черкаській області) відсутні, заборони на його відчуження немає, орендар повідомлений про продаж майна .

Договір купівлі-продажу посвідчений нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. та зареєстрований у реєстрі за №6084.

В подальшому, 26.03.2007 року між Черкаською міською радою (орендодавець) та приватним підприємцем Крупенко М.П. (орендар) було укладено договір оренди землі (далі договір оренди, а.с. 25-27).

Відповідно до п. 1 договору оренди орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 21.12.2006 року №2-457 надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії житлової та громадської забудови, яка знаходиться на розі вулиць Благовісної та Енгельса.

Згідно з п. 2 договору оренди в оренду передається земельна ділянка площею 36 м2 під торговий павільйон.

Пунктом 3 договору оренди визначено, що на земельній ділянці знаходяться такі об`єкти нерухомого майна та інфраструктури: торговий павільйон.

Договір укладено на 5 років (до початку планової забудови). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору оренди).

В матеріалах справи наявний висновок Управління планування та архітектури Департаменту архітектури, будівництва та архітектури №1240/08-10-06 від 25.02.2011 року відповідно до якого торгівельний павільйон площею 36 м2 по вул. Благовісній біля перехрестя з вул. Енгельса має фундамент, що свідчить про ознаки нерухомого майна і неможливість віднесення його до малих архітектурних форм. (а.с. 72).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у 2011 році Приватним підприємством Виробничо-комерційною фірмою «БУРХАН» було виготовлено технічний висновок про стан будівельних конструкцій та капітальність торгового павільйону на розі вулиць Енгельса та Благовісна у м. Черкаси №26-11-ТВ (далі висновок №26-11-ТВ), згідно з яким торговий павільйон одноповерховий, розміром 6,3 м на 5,4 м з добудовою розміром 3 м на 6 м, загальна площа складає 52 м2. Павільйон з несучим каркасом із стійок та балок і стінами із алюмінієвого профілю з утеплювачем. Фундаменти стрічкові із бетону. Об`єкт обстеження торговий павільйон, який має площу 52 м2 та бетонний мало заглиблений фундамент, отже, враховуючи інформацію розділу 5, не відноситься до тимчасових споруд (розділ 6 «висновку №26-11-ТВ). Після порівняння результатів дослідження з вимогами діючих будівельних норм та правил визначено, що торгівельний павільйон на розі вулиць Енгельса та Благовісної у м. Черкаси, відноситься до V групи капітальності та не є тимчасовою спорудою (розділ 7 висновку №26-11-ТВ). (а.с. 63-71).

В подальшому, 12.04.2019 року на замовлення Крупенко М.П. , фізичною особою-підприємцем Іванюта А.В. було виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 . У характеристиці нежитлової будівлі до технічного паспорту зазначено, що остання має бетонний фундамент. (а.с. 22-24).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №265359728 від 12.07.2021 року вбачається, що 08.05.2019 року за фізичною особою-підприємцем Крупенко М.П. зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю з прибудовою, літ А, а, загальною площею 47,2 м2 (складова частина об`єкта нерухомого майна: навіс Б) за адресою АДРЕСА_1 . Підстава: технічний паспорт серія та номер 01-12-04-19 виданий 12.04.2019 року, договору купівлі-продажу серія номер 6084 виданий 29.11.2004 року приватний нотаріус Фіщук В.Я. Відомості до Реєстру внесені 10.05.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний-Центр» Каленчуком Микитою Андрійовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46793551 від 10.05.2019 року. (а.с. 17-18).

Крім того, наказом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради «Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території м. Черкаси» №2907-а від 25.06.2019 року на замовлення Крупенко Миколи Павлочиа надано адресу нежитловій будівлі з прибудовою (літ А, а): АДРЕСА_1 . (а.с. 73).

Також, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №265359728 від 12.07.2021 року вбачається, що 15.07.2019 року до Реєстру, державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний-Центр» Каленчуком Микитою Андрійовичем були внесені зміни щодо підстав державної реєстрації права власності, а саме до підстав додано наказ Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради «Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території м. Черкаси» №2907-а від 25.06.2019 року. (а.с. 17-18).

06.07.2021 року Крупенко М.П. звернувся до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0036 га, за адресою: АДРЕСА_1 під нежитлову будівлю (магазин). (а.с. 28).

З матеріалів справи також вбачається, що Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської рази на запити Крупенка М.П. своїми листами неодноразово відмовляв останньому у продовженні строку дії договору оренди землі від 26.03.2007 року, оскільки ним, у вказаний у договорі термін не було подано клопотання про продовження строку дії договору оренди, а неподання такого клопотання у визначений термін є рівноцінним відмові орендаря від продовження строку дії договору та втратою переважного права на його поновлення, тому відсутні правові підстави для поновлення договору оренди землі від 26.03.2007 року на новий строк. (а.с. 74-75).

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України та статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у ній, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №924/831/17 та від 28.11.2019 у справі №910/8357/18.

Отже, спір у даній справі на думку позивача виник у зв`язку з тим, що оскільки спірний об`єкт не є нерухомим майном, а представляє собою стаціонарну тимчасову споруду, рішення про державну реєстрацію тимчасової споруди у якості нежитлової будівлі було прийнято державним реєстратором Каленчуком М.А. з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, що є підставою для визнання незаконним та скасування відповідного рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

При цьому, на думку позивача реєстрація тимчасової споруди, як об`єкту нерухомого майна порушує інтереси та права територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради, як власника земельних ділянок на яких незаконно розміщено нежитлову будівлю.

У статті 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

В силу ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Спір про скасування запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим та повинен вирішуватися за правилами господарського судочинства, з огляду на суб`єктний склад сторін. Наведене відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №823/2042/16.

Оскільки предметом спору у даній справі є приватний інтерес Черкаської міської ради, що стосується насамперед захисту її прав як власника земельної ділянки від порушень, вчинених державним реєстратором, господарський колегія суддів доходить висновку про приватноправовий характер спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення у даній справі колегією суддів також враховано позицію Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права та інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц, від 04.09.2018 у справі №915/127/18, від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). Під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17).

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових права на нерухоме майно.

Крім того, згідно вказаного Закону об`єкти нерухомого майна мають бути капітального типу, а не тимчасовими, що є притаманним для малих архітектурних форм і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частиною другою статті 181 Цивільного кодексу України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей або не мати такого приміщення.

У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17.08.2000 №507, міститься визначення терміну "будівля", їх перелік та класифікація, однак тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю.

Отже, тимчасова споруда є рухомою річчю, оскільки виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без закладення фундаменту, а тому вільне переміщення тимчасових споруд у просторі можливе без зміни їх призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне майно знаходиться на земельній ділянці, яка передавалась у тимчасове користування, як колишньому власнику (надана у оренду на підставі договору на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) від 30.07.1998) так і нинішньому власнику - згідно з договором оренди, який укладений 26.03.2007 року між Черкаською міською радою та приватним підприємцем Крупенко М.П. (а.с. 25-27).

Колегією суддів вище вже зазначено, що пунктом 3 договору оренди визначено, що на земельній ділянці, яка передається у користування відповідачеві 1 знаходяться об`єкти нерухомого майна та інфраструктури: торговий павільйон.

Колегія суддів при цьому звертає увагу на невірне тлумачення відповідачем 1 об`єкту, що знаходиться на земельній ділянці переданій в оренду, як об`єкт нерухомості, саме з посиланням на пункт 3 договору оренди.

Словосполучення «об`єкт нерухомості» в даному пункті договору використано не як підтвердження належності саме об`єкта нерухомості на цій земельній ділянці, а як зазначення одного із варіантів майна, що може знаходитись на земельній ділянці, а тому не може однозначно підтверджувати той факт, що торговий павільйон є саме об`єктом нерухомості.

Відповідно до Наказу Мінекономіки, Наказ "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо базових моделей ринків з продажу продовольчих та непродовольчих товарів" від 28.07.2004 N 281), «Терміни та визначення понять ДБН В.2.2-23:2009» Торговельний павільйон - торговельний об`єкт у роздрібній торгівлі, призначений для організації продажу товарів кінцевим споживачам, розміщений в окремій споруді полегшеної конструкції та має тор говельну залу для покупців.

Пунктом 2 договору оренди передбачено, що в оренду передається земельна ділянка площею 36 кв.м. під торговий павільйон.

Відповідач 1 в обґрунтування своїх заперечень посилається на вище зазначений висновок Управління планування та архітектури Департаменту архітектури, будівництва та землеустрою Черкаської міської ради відносно спірного майна в якому вказано, що відповідно до поданої проектної документації та фотофіксації об`єкту, торгівельний павільйон має фундамент, що свідчить про ознаки нерухомого майна і неможливість віднесення такого об`єкту до малих архітектурних форм. (а.с. 72).

Тобто, як зазначено судом першої інстанції, у 2011 році, структурний підрозділ позивача, враховуючи подану проектну документацію та фотофіксацію об`єкту, дійшов висновку, що спірний об`єкт, який розташований на земельній ділянці позивача, не є тимчасовою спорудою, а відноситься до об`єктів нерухомого майна та має улаштований фундамент, втім, в подальшому, звертаючись з даним позовом, позивач зазначає зворотне.

Зі змісту технічного висновку про стан будівельних конструкцій та капітальність торгового павільйону на розі вулиць Енгельса та Благовісна у м. Черкаси №26-11-ТВ вбачається, що при обстеженні конструкцій виявлено, що деформації стін відсутні, що свідчить про задовільний стан фундаменту. Після порівняння результатів дослідження визначено, що торгівельний павільйон на розі вулиць Енгельса та Благовісної у м. Черкаси, відноситься до V групи капітальності та не є тимчасовою спорудою. . (а.с. 63-71, 73).

Також, зі місту наказу Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради «Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території м. Черкаси» №2907-а від 25.06.2019 року вбачається, що на замовлення Крупенка М.П. адресу нежитловій будівлі з прибудовою (літ А, а) надано адресу: АДРЕСА_1, що вказує, що спірний об`єкт є нерухомим майном.

Однак, колегія суддів звертає увагу на той факт, що наказ про присвоєння нумерації спірному об`єкту був прийнятий 25.06.2019 року, тобто після державної реєстрації 10.05.2019 року, тому не може бути прийнятий судом, як належний доказ для підтвердження правомірності такої державної реєстрації.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №265359728 від 12.07.2021 року, державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний-центр» Каленчуком Микитою Андрійовичем реєстрація об`єкта була проведена на підставі технічного паспорту, договору купівлі-продажу.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ( далі-Закон).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 даного нормативно-правового акту встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст.5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Положеннями ч. 4 ст. 18 Закону обумовлено , що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (далі за текстом - Порядок).

Згідно з п.п.6, 7 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Частиною 2 ст. 22 Закону передбачено, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів.

Відповідно до п. 40 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Згідно зі ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, як-от: договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості; свідоцтва про право власності; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, тощо.

Пунктом 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року);

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків надання відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинки);

4) письмова заява співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що перебуває у спільній частковій власності);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Таким чином, Порядком визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені.

При цьому, з огляду на закріплені у ст. ст.9, 19 Закону положення, порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №265359728 від 12.07.2021 року вбачається, що державному реєстратору Каленчуку Микиті Андрійовичу для здійснення реєстрації права власності на будівлю торговельного павільйону надавався технічний паспорт серія та номер 01-12-04-19 виданий 12.04.2019 року та договір купівлі-продажу серія номер 6084 виданий 29.11.2004 року. (а.с. 17-18).

В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу від 29.11.2004 року укладений між Державним підприємством «Косарський спиртовий завод» (продавець) та фізичною особою-підприємцем Крупенко М.П. (покупець). (а.с. 15-16).

Даний договір нотаріально посвідчений, є чинним на час розгляду вказаної справи та не оспорюється позивачем.

Зі змісту договору вбачається, що предметом купівлі-продажу було майно - павільйон алюмінієвий загальною площею 34,02 кв.м. (6,3м2*5,4м2). При цьому, зі змісту даного договору не можливо достеменно встановити, що павільйон алюмінієвий має фундамент та ознаки нерухомого майна.

Вказане майно знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Енгельса/вул. Благовісна, б/н.

В той же час, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач не ставить під сумнів правомірність набуття у власність відповідачем 1 спірного майна, а в обґрунтування позову Черкаська міська рада, як на порушення своїх інтересів, посилається на неможливість розпорядження земельною ділянкою на якій знаходиться спірне майно приватного підприємця, у зв`язку із наявністю реєстрації права власності на нежитлову будівлю, що розміщена на цій земельній ділянці.

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що відповідно до технічного паспорту серія та номер 01-12-04-19 виданий 12.04.2019 року, наданого відповідачем 1 державному реєстратору загальна площа об`єкта становить 47,2 м.2, що є відмінним від розміру об`єкта (34,02м.2), який був предметом купівлі-продажу по вищезазначеному договору.

Крім того, відповідно технічного висновку, який наданий відповідачем 1 до матеріалів справи торговий павільйон одноповерховий, розміром 6,3 м на 5,4 м з добудовою розміром 3 м на 6 м, загальна площа складає 52 м2. (а.с. 63-71), що є відмінним від розміру майна, що було предметом договору купівлі-продажу, що був наданий для реєстрації права власності.

При цьому, матеріали справи не містять документів, що підтверджують наявність дозвільної документації для здійснення будівельних робіт, або реконструкції.

В силу ст. ст. 1, 29, 37, 39-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вимоги щодо прийняття в експлуатацію нового будівництва ставляться і до робіт з реконструкції.

Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461) датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Як вбачається з матеріалів справи, на час проведення оспорюваної реєстрації ФОП Крупенко М.П. не надавались згадані декларація чи сертифікат на підтвердження прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва (його реконструкцію).

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що наказ про присвоєння відповідної адреси спірному об`єкту був прийнятий 25.06.2019 року, вже після проведення державної реєстрації (10.05.2019 року) про що державним реєстратором були здійснені відповідні зміни. Тобто, на момент реєстрації спірне майно не мало адреси, що в свою чергу також виключає можливість для реєстрації. (ч. 3, п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

З наведеного в сукупності колегія суддів констатує, що документи, які вказані відповідачем 1, як підстава здійснення державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомості та відповідно, внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису за №46793551 про право власності, не можуть слугувати правовою підставою для набуття відповідачем 1 права власності на даний об`єкт та підтверджувати відповідність заявлених прав поданим документам, а також державної реєстрації такого права.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

У частині 1 статті 25 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендар земельної ділянки має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження.

За твердженням представника позивача дозвільні документи на будівництво об`єкту нерухомості площею 47,2 кв. м. чи його реконструкцію не видавались і таке приміщення не приймалося в експлуатацію.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виконання відповідачем 1 визначених наведеними нормами закону процедур оформлення дозвільних документів на будівництво даного приміщення та в подальшому прийняття його в експлуатацію як об`єкту нерухомості.

Тому, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем 1 для проведення державної реєстрації права власності не було надано державному реєстратору документів, перелік яких визначений у законі і, які б свідчили про виникнення права власності на дане нерухоме майно та надавали б реєстратору законні підстави для здійснення державної реєстрації відповідного речового права на об`єкт за відповідачем 1.

Зазначені обставини свідчать, що державна реєстрація права власності у даному випадку проведена реєстратором за відсутності обов`язкових і необхідних документів. Відтак, спірна споруда не могла бути зареєстрована державним реєстратором, як об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 24 цього ж нормативно - правового акту, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Як наслідок, колегія суддів дійшла висновку, що державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем 1 на будівлю торговельного павільйону, загальною площею 47, 2 кв. м, що знаходиться по за адресою АДРЕСА_1 (як об`єкт нерухомого майна) прийнято із порушенням законодавчих вимог. Адже надані відповідачем 1 документи для проведення державної реєстрації, не підтверджують набуття ним права власності на зареєстрований об`єкт та не відповідають переліку, зазначеному у п. 41 Порядку.

Незважаючи на це, державна реєстрація права власності державним реєстратором проведена за відсутності, зокрема: документів, що підтверджують присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; дозвільних документів на будівництво, документів на підтвердження прийняття об`єкта в експлуатацію.

Відповідно до ч.5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Наявність зареєстрованого права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 47,2 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, порушує права Черкаськоі міської ради як власника землі, котрий наділений повноваженнями вільно розпоряджатися своєю власністю, та свідчить про наявність правових підстав для скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційний-Центр» Каленчука Микити Андрійовича від 10.05.2019 індексний номер: 467935551 про державну реєстрацію за Крупенко Миколою Павловичем права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю, загальною площею 47,2 кв. м, розташованого за адресою АДРЕСА_1.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач в прохальній частині позову також вказав вимогу зокрема «припинивши право власності на вказане нерухоме майно», однак колегія суддів зазначає, що порушення реєстратором під час реєстраційних дій порядку та закону не тягне за собою автоматичного припинення права власності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Відтак, такі вимоги позивача не можуть бути задоволені.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення господарського суду Черкаської області від 18.08.2022 року у справі №925/94/22 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, скарга Черкаської міської ради підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.08.2022 року у справі №925/94/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 18.08.2022 року у справі № 925/94/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким:

« 1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційний-Центр» Каленчука Микити Андрійовича від 10.05.2019 індексний номер: 467935551 про державну реєстрацію за Крупенко Миколою Павловичем права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю, загальною площею 47,2 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Крупенка Миколи Павловича ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Черкаської міської ради (18002, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 240 (одну тисячу двісті сорок гривень) 50 коп.

4. Стягнути з Державного реєстратора комунального підприємства "Реєстраційний-Центр" Каленчука Микити Андрійовича (2000, Черкаська обл., Христинівський р-н, смт. Христинівка, вул. Дружби, 4, ) на користь Черкаської міської ради (18002, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 240 (одну тисячу двісті сорок гривень) 50 коп.»

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Крупенка Миколи Павловича ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Черкаської міської ради (18002, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1860 (одна тисяча вісімсот шістдесят гривень) 75 коп.

4. Стягнути з Державного реєстратора комунального підприємства "Реєстраційний-Центр" Каленчука Микити Андрійовича (2000, Черкаська обл., Христинівський р-н, смт. Христинівка, вул. Дружби, 4, ) на користь Черкаської міської ради (18002, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1860 (одна тисяча вісімсот шістдесят гривень) 75 коп.

5. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Черкаської області.

6. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/94/22.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.02.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз