ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. ОдесаСправа № 916/495/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Колоколова С.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

від відповідача - Курбанова С.Р.;

від позивача - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС»

на рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2022 року

у справі №916/495/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Нафтотранс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітрідат Одеса"

про стягнення штрафу за затримку доставки вантажу в розмірі 244 062 грн.,

(суддя місцевого господарського суду: Шаратов Ю.А., Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29),

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» (далі - ТОВ «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС») звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса» (далі - ТОВ «Мітрідат Одеса») про стягнення штрафу за затримку доставки вантажу в розмірі 244 062,00 грн.

Позовні вимоги, із посиланням на частину третю статті 6, частину першу статті 252, статті 509, 526, 549, 610, 611, 614, частину другу статті 908, статті 909, 929, 932 Цивільного кодексу України, статті 173, 193, частину першу статті 216, статтю 218, частину першу статті 230, частини четверту, шосту статті 231, частину шосту статті 232, статтю 307 Господарського кодексу України, статті 1, 3, 11, частину третю статті 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 № 1955-IV, обґрунтовані виникненням у Відповідача обов`язку сплатити штраф, передбачений підпунктом 5.2.6 пункту 5.2 Договору транспортного експедирування від 25.02.2019 №02/25-02 внаслідок порушення строків доставки вантажу.

ТОВ «НК «Нафтотранс» зазначає, що відповідач як експедитор не доставив вантаж «Лом мідного дроту», у зв`язку з чим у нього виник обов`язок зі сплати штрафу відповідно до підпункту 5.2.6 пункту 5.2 Договору транспортного експедирування від 25.02.2019 № 02/25-02 за затримку строків доставки вантажу більше ніж на 24 години у розмірі 50 доларів США по комерційному курсу НБУ, за кожну наступну добу затримки доставки вантажу (контейнера).

Позивачем на підставі підпункту 5.2.6 пункту 5.2 Договору транспортного експедирування від 25.02.2019 № 02/25-02 за період з 07.03.2019 по 04.09.2019 нараховано суму штрафу в розмірі 244 062,00 грн. (1 341,00 Х 182 = 244 062,00), а до розрахунку взято курс НБУ у розмірі 1 долар США = 26,82 грн. (50 Х 26,82 = 1 341,00).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 по даній справі у задоволенні позову відмовлено повністю.

В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд зазначив, що перевезення контейнеру з вантажем було закінчено 05.03.2019, була відсутня й затримка (прострочення) строків доставки вантажу у період з 07.03.2019 по 04.09.2019, за який Позивачем нараховано суму штрафу на підставі підпункту 5.2.6 пункту 5.2 Договору транспортного експедирування від 25.02.2019 № 02/25-02, з огляду на що відсутні й підстави для відповідальності Відповідача у вигляді штрафу, передбаченого вказаними умовами договору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2022 року по даній справі скасувати та прийняти нове - про задоволення позовних вимог.

Заявник апеляційної скарги звертає увагу, що експедитор несе повну матеріальну відповідальність за вантаж в контейнері під час знаходження контейнера під його (його контрагентів) контролем і звільняє агента/лінію від будь-яких претензій з боку клієнтів. Якщо експедитор прийняв від свого агента вантаж у контейнері без зауважень, то вся відповідальність за втрату цього вантажу лежить на експедиторові.

Апелянт вказує, що є даказ у справі - довіреність №15 від 27.02.2019, де надано позивачем конкретне доручення на отримання вантажу в контейнері, а не навпаки, та конкретно зобов`язання доставити вантаж, а не сам контейнер до отримувача вантажу. Цей доказ спростовує висновки суду, що відповідач не мав обов`язку перевіряти вантає, не мав обов`язку здійснити певну дію - передати майно, виконати роботу, надати послугу.

Апелянт зазначає, що експедитор не виконав умови договору, порушив умови договору, односторонньо відмовився від виконання договору, не доставив одержаний ним товар, не застрахував Товар перед перевезенням, не повернув своєчасно контейнер до порту.

На думку апелянта, суд першої інстанції не з`ясував обставини, які мають значення для справи, а послався на ст.75 Господарського процесуального кодексу України та обставини, встановлені рішенням суду в іншій господарській, що набрало законної сили.

Заявник апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок, що перевезення контейнеру з вантажем було закінчено 05.03.2019, а відтак відсутні підстави для відповідальності відповідача у вигляді штрафу, передбаченого пп.5.2.6 пункту 5.2 Договору транспортного експедирування від 25.02.2019 №02/25-02. В даному випадку є факт доставки контейнера, а не вантажу, в той час як позивач замовляв у Експедитора доставку вантажу за описом в Коносаменті, який знаходився у Конейнері, а не сам контейнер.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» на рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2022 року по справі №916/495/22; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/495/22.

08.11.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/495/22.

25.11.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітрідат Одеса" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

30.11.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 розгляд справи призначено у судовому засіданні на 23.01.2023 року о 12-00 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

16.01.2023 від ТОВ «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Нафтотранс" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №916/495/22 поза межами приміщення суду; розгляд справи №916/495/22 призначено на: 23.01.2023 року о 12-00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

23.01.2023 судове засідання по справі №916/495/22 не відбулось, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 призначено розгляд справи №916/495/22 призначено на: 20.02.2023 року об 11-30 год.

В судове засідання з`явились представники сторін, які підтримали доводи та вимоги, викладені ними письмово.

Представник позивача в судове засідання з`явився, однак у зв`язку з технічними несправностями зв`язок з представником було втрачено. Відповідно до ч.5 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, у зв`язку з чим судовою колегією продовжено розгляд апеляційної скарги позивача.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що до апеляційної скарги позивачем було долучено докази та документи, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції,

Колегією суддів не приймаються до уваги вказані вище додаткові документи виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

З матеріалів справи вбачається, що подані апелянтом докази, не були подані на розгляд в суді першої інстанції і відповідно не розглядались останнім, при цьому, скаржник не був позбавлений можливості надати такі докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак своїм правом не скористався. Крім того, апелянт не заявляє будь-якого клопотання про долучення відповідних документів до матеріалів справи, а також не заявляє причин такого неподання, у зв`язку з чим відповідні докази повертаються позивачу.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

29.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» (покупець) та компанією Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай (продавець) було укладено контракт № 20181112, відповідно до якого покупець та продавець погодились укласти угоду по відношенню товарів у відповідності з міжнародними правилами перевезення та оформлення вантажів при торгівельних операціях INCOTERMS 2010 режим поставки CIF. Вказаним договором сторони узгодили поставку лому міді у кількості 20 т.

Також сторонами було укладено додаток № 1 до контракту (специфікація), відповідно до якого предмет договору - лом мідної проволоки у кількості 20 т.

Відповідно до комерційного інвойсу, 08.01.2019 компанія Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай з порту Тяньцзінь направило до Одеського морського порту обумовлений контрактом вантаж.

25.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІТРІДАТ ОДЕСА» (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» (клієнт) було укладено договір транспортного експедирування № 02/25-02, за умовами п. 1.2 якого клієнт доручає експедитору, а експедитор в інтересах клієнта забезпечує надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування вантажів, які перевозяться залежно від конкретного комбінованого транспортного ланцюга, який розробляється для перевезення кожної партії вантажу, морським (у тому числи контейнера), залізничним та автомобільним транспортом по території України, стан СНД та других держав. При цьому, на кожне перевезення вантажу, шляхом підписання додаткової угоди до договору відповідно до відповідної заявки клієнта, фіксуються умови перевезення, вид та найменування вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, пункти призначення та відвантаження вантажу, порядок узгодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта, строки доставки вантажу, а також інші умови, які пов`язані з виконанням даного договору, угоджені між сторонами.

Пунктом 2.1. договору сторони погодили обов`язки експедитора, зокрема:

- відповідно з даним договором експедитор зобов`язується за рахунок і плату клієнта забезпечувати ТЕО, а також організацію перевезення вантажів клієнта різними видами транспорту по території України та за її межами, а також надавати інші послуги клієнту по узгодженню сторін (п. 2.1.1.);

- експедитор сплачує перевезення та інші послуги третіх осіб самостійно з подальшим відшкодуванням понесених витрат за рахунок клієнта тільки після попереднього узгодження з клієнтом (п. 2.1.3.);

- експедитор не несе відповідальності за кількість та/або якість вантажу та/або його пакування, доставленого в місце призначення вантажу при наявності непошкоджених пломб відправника, якими було опломбовано технічно справний та не маючий механічних ушкоджень контейнер та/або транспортний засіб на місці загрузки/митного оформлення вантажу (п. 2.1.9.);

- експедитор приймає на себе матеріальну відповідальність за збереження (втрату, пошкодження, недостачу) вантажу з моменту отримання експедитором або іншою особою, якій експедитор довірив право на отримання вантажу, вантажу до перевезення і до моменту передачі клієнту, або іншій особі, вказаною клієнтом, або вивантаження на СТЗ/ТС, відповідно до умов договору та чинного законодавства України (п. 1.1.11.);

- відповідальність за вантаж під час його морського перевезення несе морський перевізник згідно з правилами і умовами даного перевізника, викладених в його коносаменті чи інших його правилах/умовах. Відповідальність експедитора визначається з урахуванням положень коносаментів, на підставі яких експедирується вантаж (п. 2.1.12);

- за втрату, псування, пошкодження або недостачу вантажу, що сталася з вини експедитора, експедитор відшкодовує клієнту збитки в повному обсязі, на підставі оригінального акту незалежної експертизи про стан вантажу за участю представників Торгово-промислової штати країни вантажоодержувача, який встановлює факт настання шкоди, причини його виникнення і розмір заподіяної шкоди. Оплата послуг по незалежній експертизі відноситься на рахунок клієнта з подальшим віднесенням вищеназваних витрат на винну сторону. Клієнт зобов`язаний надати експедитору претензію з калькуляцією шкоди, а також інвойси на пошкоджений вантаж для підтвердження вартості вантажу. У разі відсутності таких документів претензії до розгляду не приймаються. Вантаж вважається втраченим після закінчення 60 днів з моменту закінчення терміну доставки (п.2.1.14.)

Відповідно до п. 2.2.8 договору експедитор має право на відшкодування додаткових витрат, які виникли в нього при виконанні даного договору, якщо такі витрати були здійснені в інтересах клієнта.

Згідно з п. 3.2.7 договору, клієнт несе відповідальність перед експедитором за користування контейнерним та іншим обладнанням понад встановлений строк (демередж або детеншн) відповідно до умов, встановлених судноплавною лінією, у власності якої перебуває таке обладнання.

Також сторони погодили, що експедитор має право залучати третіх осіб для виконання зобов`язань за вказаним договором (п. 2.2.11. договору).

Згідно з пунктом 3.7. договору клієнт несе відповідальність перед експедитором за користування контейнерним та іншим устаткуванням понад встановлений строк (demurrage та/або detention), навіть у разі зберігання вантажу в порту, у відповідності з умовами встановленої суднохідної лінії , власністю якої таке устаткування є.

У випадку відмови клієнта від вантажу, що прибув на його адресу, або відмови вантажоотримувача від вантажу, що прибув на його адресу від клієнта, клієнт сплачує всі фактичні витрати, які понесені експедитором/його субпідрядником/морським перевізником, вартість простою транспортних засобів, demurrage та/або detention суднохідної контейнерної лінії - власника контейнерного устаткування, а також витрати, необхідні для повернення вантажу вантажовідправнику або клієнту або видалення/утилізації вантажу (п. 3.2.10. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору послуги експедитора сплачуються клієнтом на умовах 100% передоплати на підставі виставленого експедитором рахунку в строк, обумовлений п. 4.2. цього договору. У разі виникнення в експедитора додаткових витрат, сплати штрафів та проведення інших платежів в інтересах клієнта та пов`язаних з виконанням даного договору, експедитор виставляє клієнту додатковий рахунок, який підлягає оплаті клієнтом в строк, передбачений п. 4.2. даного договору.

Клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3-х банківських днів з дати його отримання шляхом перерахування вказаних коштів на розрахунковий рахунок експедитора (п. 4.2. договору).

Згідно з п. 4.3. договору за прострочення оплати рахунку експедитора клієнт сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.п. 5.2.1. договору, експедитор несе відповідальність за втрату чи пошкодження вантажу та/або його упаковки, викликані діями або бездіяльністю залученим ним автоперевізників при умові належного виконання клієнтом зобов`язань, передбачених п. 3.2.6. договору.

Згідно з умовами п.п. 5.2.6 експедитор несе відповідальність за порушення строків доставки вантажу. При затримці строку доставки вантажу по технічним причинам автотранспорту, особистих питань чи причин водія більше ніж на 24 години, експедитор сплачує штраф в розмірі еквівалентному 50 дол. США по курсу НБУ, за кожну наступну добу затримки вантажу (контейнера).

Експедитор не несе відповідальності за кількість та/або якість вантажу та/або його пакування, доставленого в місце призначення вантажу при наявності неушкоджених пломб, якими було опломбовано контейнер та/або транспортний засіб на місці завантаження/митного оформлення вантажу (п. 5.2.4. договору).

Договір підписано належним чином та скріплено печатками сторін в добровільному порядку, без заперечень та зауважень.

27.02.2020 директором Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» була видана на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «МІТРІДАТ ОДЕСА» довіреність на експедирування в порту та оформлення всіх необхідних документів, отримання та доставку кінцевому отримувачу вантажу, який прибув на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» в контейнері № COSU143619380 в Одеський морський торгівельний порт.

В той же день ТОВ «МІТРІДАТ ОДЕСА» виставило Товариству з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» рахунок на оплату № 18286 на загальну суму 45 600,60 грн.

Також 27.02.2019 брокером Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс» була оформлена митна Декларація UA70000/2019/900588.

04.03.2019 на виконання зобов`язань за договором, експедитор здійснив отримання від офіційного представника СOSCO SHIPPING CO., LTD в Україні Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСКО ШИППІНГ ЛАЙНЗ КО., ЛДТ» та здійснив внутрішнє портове експедирування контейнера № COSU з вантажем, який прибув до Одеського морського торгівельного порту та був відвантажений з борта судна 02.03.2019-03.03.2019.

В цей же день перевізник - ТОВ «ТЕЛК ЮВІС», визначений експедитором, надав під завантаження автомобіль марки DAF модель 95XF380, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 , що підтверджується видатковим ордером № 0427984 від 04.03.2019, де вказано вагу вантажу нетто 20120 (кг). Контейнер з вантажем був завантажений на автомобіль, наданий перевізником. Передача вантажу від експедитора перевізнику була оформлена Міжнародною товарно-транспортною накладною СМR №043670 від 04.03.2019. Перевізник отримав вантаж, а водій розписався про його отримання в обумовлений договором термін.

При відкритті контейнера № CSLU 2202446/211 з пломбою № J863252 працівниками Донецької митниці ДФС, в присутності генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» та менеджера з логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс» була виявлена невідповідність вантажу у контейнері вантажу, вказаному у товаросупровідних документах, про що було складено Акт про проведення фізичного (ідентифікаційного) огляду товарів та інших предметів б/н від 05.03.2019. Після проведення попереднього фізичного (ідентифікаційного) огляду вантажу Донецькою митницею ДФС була навішена нова пломба з відтиском «Митниця 700/156».

Також 05.03.2019 посадовими особами Донецької митниці в присутності генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС», менеджера з логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс», було складено Акт б/н про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату, яким, зокрема, було зафіксовано, що у контейнері № CSLU2202446/211 з пломбою №J863252, яка відповідає супровідним документам (к/с COSU), на вантажному автомобілі НОМЕР_1 / НОМЕР_3 , виявлено, що найменування товару, який зазначено в документах (лом (брухт) мідного дроту з рафінованої міді без сплавів, чистий від ізоляції та інших покриттів і сміття у кількості 20 шт., кількість вантажних місць - 20, вага брутто - 20120, вага нетто - 20000, країни походження - 156 Китай) не відповідає фактичному та зафіксовано, що наявною є - невідома речовина сипучого вигляду коричневого кольору у мішках, та зафіксовано також, зокрема, що фактична наявність товару не відповідає заявленому у товаросупровідних документах, пакування виявленого фактичного товару не порушено. Акт підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" особисто.

Того ж дня, між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ТЕРРА ІНВЕСТ» було укладено договір на послуги з розміщення автотранспорту та вантажу у зоні митного контролю та на митному складі від 05.03.2019.

11.03.2019 Донецькою Торгово-Промисловою Палатою України складено акт експертизи № Є-48, яка була проведена на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС». Вказаним актом зафіксовано, що вантаж, який фактично знаходиться в контейнері № CSLU2202446 не відповідає товаротранспортним документам та умовам контракту № 20181112 від 29.10.2018, додатку №1 к контракту, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» та компанією Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай.

19.03.2019 Державним гемологічного центром України було проведено експертизу про визначення виду матеріалу вантажу, за результатами якої складено висновок №23423/430304-Д, відповідно до якого було проведено експертне дослідження матеріал вогнетривкий (пісок) 18 т., код товару згідно з УКТВЕД, країна походження Китай, контракт від 20.10.2018 № 20181112, проформа-інвойс від 15.03.2019 № 2 та встановлено, що вартість товару складає 720,00 USD.

Листом від 19.03.2019 № 1903/19 Товариство з обмеженою відповідальністю «МІТРІДАТ ОДЕСА» закликало, в т.ч. Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС», не проводити митне оформлення реекспорту помилково отриманого вантажу за коносаментом СOSU, контейнер №CSLU2202446, у зв`язку з відсутністю підтвердження від отримувача вантажу - компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай, про отримання та оплату помилково відправленого вантажу.

В той же день, 19.03.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІТРІДАТ ОДЕСА» гарантійний лист № 10/15, відповідно до якого клієнт гарантував оплатити послуги з транспортно-експедиторського обслуговування по поверненню вантажу до Одеського морського торговельного порту, відповідно до умов договору.

Листом від 20.03.2019 № 13/1 Товариство з обмеженою відповідальністю «МІТРІДАТ ОДЕСА» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» про відмову від прийняття вантажу до перевезення до надання листа від відправника про прийняття вантажу, а також вирішення всіх фінансових питань, оскільки як зазначив експедитор, клієнт відмовився від отримання товару та вирішив здійснити його реекспорт, незважаючи на наявний лист компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай, в якому зазначено прохання не відправляти вантаж до Китаю, оскільки це дуже затратно, відсутністю підтвердження вказаної компанії на прийняття вантажу та покриття всіх витрат щодо його транспортування, що в свою чергу унеможливлює прийняття даного контейнеру лінійним агентом СOSCO SHIPPING CO., LTD до перевезення.

20.03.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс» було зареєстровано митну декларацію UA700100/2019/001080, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» оформило повернення компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай товару: вогнетривкий пісок вагою 18000 кг. у контейнері № CSLU2202446, в зв`язку з помилковою поставкою на підставі ст. 19 МКУ.

В подальшому менеджер з логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс» Маслова Т.Л. також без відома клієнта у квітні 2019 року скасувала митну декларацію UA700100/2019/001080 у режимі реекспорту до настання 30 денного терміну декларації.

Листом від 17.04.2019 № 1704/19 Товариство з обмеженою відповідальністю «МІТРІДАТ ОДЕСА» погодилось на здійснення перевезення контейнеру №CSLU2202446 та повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» про необхідність оформлення експортної декларації.

Того ж дня було оформлено Міжнародну товарно-транспортну накладну СМR б/н від 17.04.2019 відповідно до якої перевізником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕЛК ЮВІС», здійснювалось перевезення - вогнетривкий пісок вагою 18000 кг. у контейнері № CSLU2202446 з пломбою «Митниця 700/078», який завантажено на автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_1 та причіп з реєстраційним номером ВН1905XІ, водієм якого був ОСОБА_1 .

19.04.2019 автотранспорт експедитора з вантажем під митним контролем здійснив виїзд з території митного посту та вирушив у сторону митної зони Одеського морського торгівельного пору м. Одеса.

20.04.2019 відповідно до приймального акту №1407672 контейнер CSLU2202446 з пломбою «Митниця 700/078» водієм ОСОБА_1 було передано на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ Порт» в Одеському морському торгівельному порту.

20.04.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс» було зареєстровано митну декларацію UA700100/2019/001769, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» повторно оформило повернення компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай товару: вогнетривкий пісок вагою 18000 кг. у контейнері № CSLU 2202446, в зв`язку з помилковою поставкою на підставі статті 19 МКУ.

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи також вбачається, що у 2020-2021 роках між сторонами у справі існував господарський спір у судах за наслідками спірних правовідносин на підставі договору транспортного експедирування №02/25-02 від 25.02.2019.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" про стягнення матеріальних збитків за договором транспортного експедирування №02/25-02 від 25.02.2019 у розмірі 2360000 грн. відмовлено; зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про стягнення 138799,82 грн. задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ „НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" заборгованість у розмірі 138799,82 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 у справі №916/192/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20 задоволено частково; рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20 скасовано частково; відмовлено у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про стягнення 138799,82 грн.; в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20 залишено без змін.

У постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 у справі № 916/192/20 зазначено, що у період з 04.03.2019 по 05.03.2019 контейнер № CSLU2202446 із вантажем було перевезено із Одеського морського порту до пункту призначення - м. Маріуполь, вул. Купріна, 10, та вантаж знаходився під митним контролем, про що наявна відмітка Одеської митниці ДФС на CMR.

05.03.2019 контейнер №CSLU2202446 був оглянутий співробітниками Донецької митниці ДФС, про що було складено акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату б/н від 05.03.2019 року. У пункті пп. 4 п. 10 Акту про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату б/н від 05.03.2019 року митницею зазначено, що: номер пломби відповідає заявленому у супровідних документах (к/с № COSU).

Вказане свідчить про те, що митницею було підтверджено цілісність пломби вантажовідправника № J863252 на момент доставки контейнера № CSLU2202446 в місце призначення.

При цьому, під час огляду був присутній, в т.ч. генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС», який підписав вказаний акт без зауважень та заперечень, чим підтвердив, як і цілісність контейнера, в якому надійшов його вантаж, так і цілісність пломби відправника вантажу та відповідність її супровідним документам, а саме коносаменту № COSU.

Вказане також спростовує доводи щодо самостійного зриву пломби водієм транспортного засобу та інші доводи щодо пошкодження пломб, оскільки такі твердження будь-якими доказами не підтверджені, з огляду на що не можуть прийматись до уваги.

Відповідно до п. 2.1.9. договору, укладеного між сторонами договору передбачено, що експедитор не несе відповідальність за кількість та/або якість вантажу та/або його пакування, доставленого в місце призначення за умови наявності непошкоджених пломб відправника, якими був опломбований технічно справний та не маючий механічних пошкоджень контейнер.

В даному випадку, оскільки вантаж первісного позивача прибув в місце призначення у непошкодженому контейнері та з непошкодженими пломбами, що підтверджується самим ТОВ НК "Нафтотранс", підстави покладати відповідальність за невідповідність вантажу супровідним документам на експедитора відсутні.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.06.2021 касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 у справі №916/192/20 закрито на підставі п.5 ч.1 ст. 296 Господарського процесуального кодексу України.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Частиною ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 929 Цивільного кодексу України, яка узгоджується із положеннями ст. 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

За порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу (ст. 934 Цивільного кодексу України).

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначені Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Статтею 1 вказаного Закону встановлено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1, 8-10 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони(клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Статтею 10 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» унормовано, що експедитор має право, зокрема, на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта; не приступати до виконання обов`язків за договором транспортного експедирування до отримання від клієнта всіх необхідних документів та іншої інформації щодо властивостей вантажу, умов його перевезення, а також іншої інформації, необхідної для виконання експедитором обов`язків, передбачених договором транспортного експедирування.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування (ч. 2 ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»).

Як зазначалося раніше, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІТРІДАТ ОДЕСА» (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» (клієнт) було укладено договір транспортного експедирування №02/25-02.

Підпунктом 5.2.6 пункту 5.2 Договору транспортного експедирування від 25.02.2019 №02/25-02 встановлено, що експедитор несе відповідальність за порушення строків доставки вантажу. При затримці строків доставки вантажу з технічних причин автотранспорту, особистих справ і причин водія більше ніж на 24 години, експедитор сплачує штраф у розмірі еквівалента 50 доларів США по комерційному курсу НБУ, за кожну наступну добу затримки доставки вантажу (контейнера).

Тобто, вказаними умовами договору встановлено відповідальність саме за прострочення виконання експедитором зобов`язання з доставки вантажу (контейнера), а не за його втрату чи виявлення невідповідності вантажу товаросупровідним документам (коносаменту, СМR).

Частиною 1 статті 610, пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України передбачено, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як зазначалося раніше, та вбачаєтсья з постанови Південно-західного апеляційного господарського суду у постанові від 22.02.2021 у справі № 916/192/20 у період з 04.03.2019 по 05.03.2019 контейнер № CSLU2202446 із вантажем було перевезено із Одеського морського порту до пункту призначення - м. Маріуполь, вул. Купріна, 10, та вантаж знаходився під митним контролем, про що наявна відмітка Одеської митниці ДФС на CMR.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині того, що перевезення контейнеру з вантажем було закінчено 05.03.2019, була відсутня й затримка (прострочення) строків доставки вантажу у період з 07.03.2019 по 04.09.2019, за який Позивачем нараховано суму штрафу на підставі підпункту 5.2.6 пункту 5.2 Договору транспортного експедирування від 25.02.2019 № 02/25-02.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно з умовами п.п. 5.2.6 експедитор несе відповідальність за порушення строків доставки вантажу. При затримці строку доставки вантажу по технічним причинам автотранспорту, особистих питань чи причин водія більше ніж на 24 години, експедитор сплачує штраф в розмірі еквівалентному 50 дол. США по курсу НБУ, за кожну наступну добу затримки вантажу (контейнера).

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що у період з 04.03.2019 по 05.03.2019 контейнер з вантажем було доставлено із Одеського морського порту до пункту призначення - м.Маріуполь, вул.Купріна, 10, е вантаж знаходився під митним контролем.

Разом з тим, зі змісту апеляційної скарги та позовної заяви вбачається, що доводи апелянта стосуються втрати вантажу, а також його невідповідності товаросупровідним документам.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також матеріали справи, судова колегія вважає, що в даному випадку відсутні підстави для відповідальності Відповідача у вигляді штрафу, передбаченого умовами укладеного між сторонами договору, а доводи заявника апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідно до норм чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційна скарга ТОВ «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» на рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2022 року у справі №916/495/22 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2022 року у справі №916/495/22 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТОТРАНС» на рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2022 року у справі №916/495/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2022 року у справі №916/495/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.02.2023 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

С.І. Колоколов