ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2023 р. Справа№ 910/18320/20 (910/1489/22)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Полякова Б.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Кочурової Т.О.

за участю представників:

ліквідатора арбітражного керуючого Перепилиці В.В. - Приходько Д.В.

ТОВ "ЕС ФАРМА" - Суровцов А.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ФАРМА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022

у справі №910/18320/20 (910/1489/22) (суддя Пасько М.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКСМАР ТРЕЙД ГРУП" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепилиці В.В.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ФАРМА"

про стягнення 1295000, 00 грн.

в межах справи № 910/18320/20

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст суті спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕКСМАР ТРЕЙД ГРУП" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепилиці В.В. (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ФАРМА" (далі - відповідач) про повернення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 1295000 грн.

Позивач доводить, що між сторонами не укладалися правочини, зокрема, поворотної фінансової допомоги щодо грошових коштів в сумі 1460000 грн, тому такі кошти отримані відповідачем безпідставно.

Оскаржуване судове рішення (ухвала) господарського суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 позов задоволено; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ФАРМА на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКСМАР ТРЕЙД ГРУП" грошові кошти у розмірі 1295000, 00 грн та судовий збір в розмірі 19245, 00 грн.

Господарський суд дійшов висновку, що кошти, що були передані відповідачу з посиланням на вищевказані договори, не були поворотно-фінансовою допомогою, що поверталася, оскільки такі суми позивачеві в позику не надавались відповідачем, тому спірні кошти були передані відповідачу без достатньої правової підстави.

Крім того, господарський суд дійшов висновку визнати поважними причини пропуску позовної давності в порядку частини п`ятої статті 267 ЦК України, врахувавши, зокрема, що керівником (та єдиним учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДУЖУЙТЕ ШВИДШЕ" (чинна назва - ТОВ "ЛЕКСМАР ТРЕЙД ГРУП") проводилися дії направлені на виведення активів з підприємства на користь іншого його підприємства, а також, що станом на день розгляду позову арбітражному керуючому Перепелиці В.В. від посадових осіб ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛЕКСМАР ТРЕЙД ГРУП" не передано бухгалтерську та іншу документацію (в т. ч. з особового складу колишніх працівників), печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута і тим самим не виконано вищезазначену ухвалу суду, тому відповідні обставини є такими, що робили своєчасне пред`явлення позову утрудненим, та свідчать про об`єктивність перешкоди для ліквідатора звернутись за захистом порушеного права у межах позовної давності, а відповідно і бути поважними причинами пропуску цього строку.

Апеляційне провадження (рух справи).

Відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення господарського суду та ухвалити нове, яким у задоовленні позову відмовити повністю.

Головні аргументи апеляційної скарги наступні:

- господарський суд неналежно оцінив надані відповідачем первинні документи. які свідчать про безпідставність позовних вимог;

- твердження про неукладеність договору №1 від 09.10.2012, договору 0110/12 від 01.10.2012, та договору №7 від 17.12.2012 спростовуються самими договорами, що надані суду для ознайомлення в судовому засіданні;

- обставини ліквідації ПАТ "Фідобанк" позбавляють відповідача можливості підтвердити списання та зарахування коштів за договорами поворотної фінансової допомоги в період 2012-2015;

- докази позивача (платіжки) вибіркові та не підтверджують заборгованості;

- судом необґрунтовано відхилено заяву відповідача про застосування позовної давності та поновлено позовну давність;

- судом не враховано недотримання позивачем вимог ст.ст. 162, 164 ГПК України при зміні підстав позову та не вжито заходів для запобігання зловживання процесуальними правами.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2022 апеляційна скарга ТОВ "ЕС ФАРМА" передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Грек Б.М. - головуючий суддя, судді: Отрюх Б.В., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 витребувано матеріали справи №910/18320/20 (910/1489/22) з Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКСМАР ТРЕЙД ГРУП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ФАРМА" про стягнення 1.295.000, 00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/18320/20(910/1489/22) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ФАРМА" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Поляков Б.М., Отрюх Б.В.; призначено справу до розгляду на 16.01.2023.

16.01.2023 в судовому засіданні по справі №910/18320/20 (910/1489/22) за апеляційниою скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ФАРМА" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 оголошено перерву до 30.01.2023.

30.01.2023 в судовому засіданні по справі №910/18320/20 (910/1489/22) за апеляційниою скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ФАРМА" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 оголошено перерву до 06.02.2023.

06.02.2023 в судовому засіданні по справі №910/18320/20 (910/1489/22) за апеляційниою скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ФАРМА" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 оголошено перерву до 20.02.2023.

Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, що перешкоджають розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.

01.10.2012р. між ТОВ "ЕС ФАРМА" та ТОВ "ОДУЖУЙТЕ ШВИДШЕ" укадено договір про поворотно-фінансову допомогу № 0110/12.

25.05.2015р. ТОВ "ЛЕКСМАР ТРЕЙД ГРУП" здійснило перерахування грошових коштів в сумі 300 000,00 грн. (вісімсот тисяч гривень 00 коп.) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕС ФАРМА" (), з призначенням платежу "ПОВЕРНЕННЯ ЗВОРОТНЬОЇ БЕЗВІДСОТКОВОЇ ФІНАНСОВОЇ ДОПОМОГИ ЗГ. ДОГ. 0110/12 ВІД 01.10.2012Р.".

09.09.2012р. між ТОВ "ЕС ФАРМА" та ТОВ "ОДУЖУЙТЕ ШВИДШЕ" укладено договір про поворотно-фінансову допомогу № 1.

13.05.2015р. ТОВ "ЛЕКСМАР ТРЕЙД ГРУП", яке на той час мало назву ТОВ "ОДУЖУЙТЕ ШВИДШЕ", здійснило перерахування грошових коштів в сумі 160 000,00 грн. (сто шістдесят тисяч гривень 00 коп.) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕС ФАРМА" (), з призначенням платежу "ПОВОРОТНЯ ФІНАНСОВА ДОПОМОГА ЗГІДНО ДОГОВОРУ N 1 ВІД 09.09.2012р. БЕЗ ПДВ".

20.05.2015р. ТОВ "ЛЕКСМАР ТРЕЙД ГРУП" здійснило перерахування грошових коштів в сумі 800 000,00 грн. (вісімсот тисяч гривень 00 коп.) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕС ФАРМА" (), з призначенням платежу "ПОВОРОТНЯ ФІНАНСОВА ДОПОМОГА ЗГІДНО ДОГОВОРУ N1 ВІД 09.09.2012р. БЕЗ ПДВ".

17.12.2012р. між ТОВ "ЕС ФАРМА" та ТОВ "ОДУЖУЙТЕ ШВИДШЕ" укладено договір про поворотно-фінансову допомогу № 7.

26.05.2015р. ТОВ "ЛЕКСМАР ТРЕЙД ГРУП" здійснило перерахування грошових коштів в сумі 145 000,00 грн. (сто сорок п`ять тисяч гривень 00 коп.) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕС ФАРМА" (), з призначенням платежу "ПОВЕРНЕННЯ ЗВОРОТНЬОЇ ФІНАНСОВОЇ ДОПОМОГИ ЗГ. ДОГ. № 7 ВІД 17.12.2012Р. БЕЗ ПДВ".

26.05.2015р. ТОВ "ЛЕКСМАР ТРЕЙД ГРУП" здійснило перерахування грошових коштів в сумі 55 000,00 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч гривень 00 коп.) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕС ФАРМА" (), з призначенням платежу "ПОВЕРНЕННЯ ЗВОРОТНЬОЇ ФІНАНСОВОЇ ДОПОМОГИ ЗГ. ДОГ. № 7 ВІД 17.12.2012Р. БЕЗ ПДВ".

Апеляційним господарським судом також встановлено, що відповідно до акту від 17.08.2015 №279/26-55-22-02/37193045 про результати планової виїзної перевірки ТОВ "ЕС ФАРМА" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014 перевіркою відображених у рядку 06.3 Декларацій "Фінансові витрати відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України" показників за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 у загальній сумі 1122103 грн встановлено, що формування данного показника мали вплив витрати на сплату відсотків по договору позики (п.п.4 п. 3.1.2).

Крім того, згідно додатку №5 до акту від 17.08.2015 №279/26-55-22-02/37193045 на підставі договору №1 від 09.10.2012 ТОВ "ОДУЖУЙТЕ ШВИДШЕ" отримало поворотну фінансову допомогу в сумі 2000000 грн за період 10.10.2012-10.09.2015.

Мотиви постанови та висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Задовільняючи позов, господарський суд дійшов висновку, що грошові кошти, що були передані відповідачу не були поворотно-фінансовою допомогою, що поверталася, оскільки такі суми позивачеві в позику не надавались відповідачем, тому спірні кошти були передані відповідачу без достатньої правової підстави.

Отже, спірним питанням, що вирішується у даному провадженні є спростування правовідносин поворотної фінансової допомоги та наявності підстав для повернення грошових коштів, як отриманих відповідачем без достатньої правової підстави.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Згідно із частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншим правовим актом чи правочином (таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 28.12.2021 у справі № 911/1101/21).

Перевіряючи доводи позивача щодо застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України необхідно встановити характер правовідносин сторін з метою з`ясування наявності або відсутності правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

З встановлених обставин справи слідує, що між позивачем та відповідачем були договірні зобов`язання щодо поворотної фінансової допомоги, про що, зокрема, свідчать результати податкової перевірки (акт від 17.08.2015 №279/26-55-22-02/37193045).

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів» встановлює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено обов`язок на суд оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Керуючись вищенаведеним стандартом доказування «вірогідність доказів», апеляційний господарський суд доходить висновку про існування між сторонами договірних відносин.

Відтак, апеляційна інстанція не погоджується з висновком господарського суду, що грошові кошти, передані відповідачу, не були поворотно-фінансовою допомогою, оскільки такі суми позивачеві в позику не наддавались, так як встановленими обставинами справи підтверджено існування між сторонами правовідносин поворотної фінансової допомоги на підставі договору, і при цьому така підстава отримання зазначених коштів не перестала існувати.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги, зокрема, щодо наявності договірних відносин між сторонами спору.

Отже, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Доводи апелянта, зокрема, щодо застосування позовної давності не впливають на висновок про наявність підстав для відмови в позові, оскільки перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду; оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, відсутня необхідність досліджувати сплив позовної давності та оцінювати поважність причин її пропуску.

Відповідно до норм статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та прийняти нове рішення.

Враховуючи наведене, Північний апеляційний господарський суд встановив, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції - скасувати, прийнявши нове рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 267, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ФАРМА" задовольнти.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у справі №910/18320/20 (910/1489/22) скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.М. Поляков

Б.В. Отрюх

Повний текст постанови складено 28.02.2023.