ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Черкаси Справа № 925/1435/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М, без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом Приватного підприємства "Фенікс Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше Травня комбікормовий завод" про стягнення 190588 грн. 07 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство "Фенікс Агро" звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше Травня комбікормовий завод" (далі-відповідач) про стягнення, на підставі договору поставки № ПТКЗ-508/2020 від 01.07.2020 року, 167045 грн. 06 коп. інфляційних втрат, 23543 грн. 01 коп. 3 % річних, що разом становить 190588 грн. 07 коп., а також відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором поставки № ПТКЗ-508/2020 від 01.07.2020 року, що підтверджено судовим рішенням у справі № 925/849/21.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1435/22 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін без виклику, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 09.02.2023 року, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Позивач та відповідач явку представників у судове засідання не забезпечили, відповідач письмовий відзив на позов не подав, проти позову і розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не заперечував, належним чином повідомлений про дату, час, місце судового засідання відповідно до даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з ухвалою суду від 03.01.2023 року (а.с. 62).

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд задовольняє позов повністю з таких підстав.

01.07.2020 року між позивачем - Приватним підприємством "Фенікс Агро", як постачальником та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Перше Травня комбікормовий завод", як покупцем, укладено договір поставки № ПТКЗ-508/2020, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити висівки пшениці та /або висівки кукурудзяні, та/або шрот соняшниковий, та/або шрот соєвий, та/або макуху соняшникову, та/або макуху соєву, та/або макуху кукурудзяну, та/або олію соєву, та/або олію соняшникову та/або інші білкові продукти.

Сторони погодили усі істотні умови Договору, і зокрема, домовилися про наступне:

п. 2.1. - умови, строки поставки, асортимент, кількість та ціна товару, який поставляється по договору, визначається сторонами у Специфікаціях (додатках), які є невід`ємними частинами цього договору;

п. 3.1. - поставка здійснюється на умовах DAF - Правил Інкотермс 2010, а саме, Постачальник повинен замовити і оплатити поставку (перевезення) товару до місця призначення (поставки), вказаного у п. 3.5. Договору;

п. 3.5. - місцем поставки товару сторони визначили склад покупця за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Хацьки, вул. Польова, 5;

п. 3.7. - постачальник повинен в день поставки товару надати покупцю, зокрема, наступні документи на товар:

- оригінал рахунку;

- товарно-транспортну або залізничну накладні;

- видаткову накладну на партію товару;

- посвідчення про якість товару;

- копію експертного висновку;

- оригінал ветеринарного свідоцтва (за вимогою)

- копію сертифікату на вміст ГМО;

- карантинний сертифікат (у вказаних випадках);

- оригінал довідки про походження товару;

п. 4.4. - сторонами погоджено такий порядок розрахунків за товар:

- 80% вартості товару згідно Специфікації - сплачується не пізніше 15 банківських днів після розвантаження товару в місці поставки та підписання видаткової накладної;

- 20% вартості товару згідно відповідної Специфікації - сплачується після реєстрації податкової накладної та надання всіх супровідних документів згідно п. 3.7. Договору.

Сторони можуть передбачити й інший порядок розрахунку, про що складають додаткову угоду до цього договору.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.09.2021 року у справі № 925/849/21 позов Приватного підприємства "Фенікс Агро" заявлений, на підставі договору поставки № ПТКЗ-508/2020 від 01.07.2020 року, задоволено частково, стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше Травня комбікормовий завод" 770000 грн. залишку основного боргу, 15838 грн. 81 коп. 3 % річних (за період з 31.12.2020 року по 23.06.2021 року), 63439 грн. 52 коп. інфляційних втрат(за період з січня-травня 2021 року), 38500 грн. пені та 13771 грн. 88 коп. на відшкодування сплаченого судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 року рішення Господарського суду Черкаської області від 09.09.2021 року залишено без змін.

17.05.2022 року на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 09.09.2021 року видано відповідний наказ.

01.06.2022 року головним державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за заявою позивача № 2574 від 24.05.2022 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69134249 за наказом Господарського суду Черкаської області № 925/849/21 від 17.05.2022 року.

Із виписки АТ «Райффайзен Банк» з рахунку позивача (а.с. 29-40) вбачається, що Черкаським відділом державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перераховано на рахунок позивача 30.06.2022 року загалом 901550 грн. 21 коп. заборгованості відповідача у виконавчому провадженні № 69134249.

За період прострочення сплати заборгованості у розмірі 770000 грн. позивач нарахував відповідачу до сплати за наступний період червень 2021 року-червень 2022 року 167045 грн. 06 коп. інфляційних втрат та за період з 24.06.2021 року по 30.06.2022 року - 23543 грн. 01 коп. 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Отже, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних заявлених у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання, що підтверджено рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.09.2021 року у справі № 925/849/21, яке набрало законної сили 15.02.2022 року.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом норми ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У справі, яка розглядається, спір виник у зв`язку з невиконанням рішення суду про стягнення заборгованості у розмірі 770000 грн. за договором поставки № ПТКЗ-508/2020 від 01.07.2020 року, яка на дату звернення до суду з позовом відповідачем сплачена в межах виконавчого провадження №69134249 з виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 17.05.2022 року у справі № 925/849/21 .

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили (правовий висновок колегії суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду в ухвалі від 26.03.2019 року у справі № 910/13862/15).

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З преамбули статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг проти України», а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» вбачається, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на зазначене суд, встановивши, що рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, а отже, є грошовим зобов`язанням, приходить до висновку щодо наявності між сторонами грошового зобов`язання, яке відповідач належним чином не виконував, що є підставою для стягнення на користь позивача інфляційних втрат, 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання.

Вимога позивача про стягнення спірної суми 3% річних, інфляційних втрат відповідає ч. 2 ст. 625 ЦК України, її розрахунок методологічно і арифметично проведено правильно. Відтак позовні вимоги суд визнає обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню повністю.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вважає позов обґрунтованим, доказаним і з зазначених у ньому підстав задовольняє повністю.

З урахуванням викладених обставин справи, умов Договору та наведених норм законодавства суд спірні вимоги позивача про стягнення 167045 грн. 06 коп. інфляційних втрат, 23543 грн. 01 коп. 3 % річних за відповідний період прострочення сплати основної заборгованості вважає обґрунтованими і позов задовольняє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 2858 грн. 82 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 185, 191, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше Травня комбікормовий завод", , місцезнаходження: 19603, Черкаська область, Черкаський район, с. Хутори, вул. Центральна, 2, кімната 18, на користь Приватного підприємства "Фенікс Агро", , місцезнаходження: 20302, Черкаська обл., м. Умань, вул. Гонти, 3- 167045 грн. 06 коп. інфляційних втрат, 23543 грн. 01 коп. 3 % річних, 2858 грн. 82 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.02.2023 року.

Суддя В.М. Грачов