СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Харків Справа № 922/1189/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А. , суддя Стойка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ (вх.№1290) на рішення Господарського суду Харківської області від 06.10.2022 (суддя Прохоров С.А., повний текст складено 06.10.2022 ) у справі №922/1189/22

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Лаунч Україна", м. Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом (вих.№01/31620 від від 28.07.2022) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаунч Україна" (відповідач) 57 936,32 грн - пені та 18 689,13 грн штрафу у зв`язку з неналежним виконанням договору поставки №01-231384-21 від 21.09.2021 в частині своєчасної поставки товару.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що в порушення умов договору поставки, відповідачем здійснено порушення строків поставки товару на суму 266 987,64 грн, внаслідок чого позивачем на підставі 7.3 договору нараховано до стягнення штрафні санкції.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.10.2022 у справі №922/1189/22 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаунч Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 4 298,54 грн - пені. Закрито провадження у справі в частині стягнення 14 950,88 грн - пені та 18 689,13 грн - штрафу. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 38 689,90 грн пені.

Позивач із вкааним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №922/1189/22 в частині відмови у стягненні 38 689,90 грн пені і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в частині стягнення пені у розмірі 42 985,44 грн.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що у суду першої інстанції були відсутні будь-які підстави для зменшення неустойки (пені), належної до сплати відповідачем, з огляду на те, що позивач у даних правовідносинах є постраждалою від неправомірних дій з боку відповідача стороною, та негативні наслідки, в тому числі у вигляді збитків, презюмуються, що є базовим принципом правового регулювання господарських відносин.

Апелянт зазначає про те, що він не має доводити наявність негативних наслідків від порушення своїх прав на належне виконання договірних зобов`язань відповідачем, натомість саме відповідач має довести ймовірну відсутність такої шкоди у випадку подання заяви про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, доказів відсутності шкоди відповідач не надав.

Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивач віднесений до «Переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року №83 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України).

Також скаржник відзначив, що саме в умовах воєнного стану та постійних військових атак держави - агресора на енергетичну інфраструктуру України (що є загальновідомим фактом та не потребує доказування), НЕК «Укренерго» несе значні витрати на відновлення зруйнованих об`єктів енергетики та забезпечення сталого функціонування Єдиної енергетичної системи України. Таким чином на думку останнього, питання сталого функціонування НЕК «Укренерго» як оператора системи передачі та оператора Єдиної енергетичної системи України є першочерговим питанням національної безпеки держави, і, позбавляючи позивача справедливої компенсації у вигляді стягнення повного розміру пені за неправомірні дії відповідача у договірних правовідносинах, суд першої інстанції не сприяє енергетичній безпеці України та не враховує інші суттєві обставини.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 відкрито апеляційне провадження та постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вищенаведена ухвала суду була відправлена Східним апеляційним господарським судом у відповідності до вимог статей 120-122 ГПК України - 07.12.2022 на поштові та електронні адреси учасників справи, а саме: Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго"/ вул. Симона Петлюри, 25,м. Київ,01032 / (вручено за довіреністю 19.12.2022) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Лаунч Україна"/ вул. Клочківська, 99-А, Харків,61058 / (вручено особисто 22.12.2022).

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Клопотань від учасників справи про розгляд апеляційної скарги з їх повідомленням (викликом) до суду також не надходило.

Щодо розумності строку розгляду справи судова колегія зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом щістедесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, у тому числі в м. Харкові та Харківській області, а також особливого (дистанційного) режиму роботи Східного апеляційного господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі Східного апеляційного господарського суду з міркувань безпеки, розгляд даної апеляційної скарги здійснений судом апеляційної інстанції у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

21.09.2021 року між Приватним акціонерним товариством "НЕК "Укренерго" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАУНЧ УКРАЇНА" (постачальник) було укладено договір поставки № 01-231384-21 (далі - договір) за предметом закупівлі: « 44510000-8 Знаряддя Ручні інструменти, знаряддя та, частини до них для потреб ВП «Будівництво і ремонт».

Умовами пункту 1.1 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю в порядку та строки, що встановлені договором, товар у кількості, комплектності, за переліком, за ціною, з якістю, згідно з умовами договору.

Найменування, одиниця вимірювання, вимоги до технічних характеристик, комплектності, інші вимоги щодо якості, гарантії якості товару, тощо визначаються у додатку 1 до договору.

Ціна договору становить 599 999,82 грн. з ПДВ (пункт 2.2 договору).

Умовами п. 4.1 п.4 договору передбачено, що постачальник здійснює поставку товару в строк протягом 30 робочих днів з моменту отримання заявки покупця, але не пізніше 10.12.2021.

Одержувачем товару є ВП "Будівництво і ремонт".

Заявка направляється постачальнику будь-яким зручним для покупця способом, який дозволяє фіксувати передачу інформації від покупця постачальнику як-то: відправка по факсу/на електронну пошту , відправка за допомогою телекомунікаційних мереж, кур`єрською службою, тощо за реквізитами зазначеними в договорі та/або письмово повідомленими постачальником. Датою отримання заявки постачальником вважається дата її направлення постачальнику.

Згідно з п. 7.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та договором.

Умовами пункту 7.3 сторони погодили, що за порушення строків поставки постачальник сплачує покупцю згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України пеню у розмірі 0,1% вартості товару, строк поставки якого порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Покупець не несе відповідальності за затримку оплати у випадку наявності порушення зобов`язання зі сторони постачальника (п. 7.9 договору).

За прострочення виконання постачальником зобов`язань за договором нарахування штрафних санкцій припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п. 7.11 договору).

Застосування штрафних санкцій до сторони, яка порушила зобов`язання за договором, не звільняє її від виконання зобов`язань крім випадків, коли покупець відмовиться від прийняття товару, відмовідно до умов договору (п. 7.12 договору).

У разі виникнення обставин непереборної сили, інших форс-мажорних обставин (роздід дев`ятий договору), сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором за умови надання доказів (документа) щодо таких обставин стороною, яка посилається на буд-яку з цих обставин, як на підству для звільнення її від відповідальності, та доведення нею причинного зв`язку між виникненням таких обставин та неможливістю виконання зобов`язань, а також якщо на момент початку цих обставин сторона, яка на них посилається, не знаходилася в простроченні виконання своїх зобов`язань за договором (п. 7.13 договору).

Крім того, пунктом 9.1 договору сторони погодили, що унаслідок дії непереборної сили, інших форс-мажорних обставин (техногенного, природного/соціально-політичного/військового характеру/обставин юридичного форс-мажору (дія/рішення органів державної влади, органів/установ, що містять заборону або обмеження з питань, які мають пряме (безпосереднє) відношення до виконання договору)), які не існували на час укладення договору, виникли поза волею сторін, унеможливлюють виконання будь-якою стороною зобовязань за договором, така сторона повинна повідомити у письмовій формі про це іншу сторону протягом 5 календарних днів з дати їх виникнення.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї із сторін про неможливість виконання прийнятих за договором зобов`язань позбавляє сторону права посилатись на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобовязань (п. 9.2 договору).

У разі дії обставин непереборної сили, інших форс-мажорних обставин більше 20 календарних днів сторони вправі в установленому порядку розірвати договір (п. 9.3 договору).

Доказом дії обставин неперебоної сили, інших форс-мажорних обставин є документи (оригінали), видані Торгово-промисловою палатою України / регіональною Торгово-промисловою палатою/іншим компетентим органом/установою (п.9.4 оговору).

Відповідно до положень п.11.1 договору, договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2021 р., а в частині гарантійних зобов`язань - до повного виконання (щодо кожної одиниці товару).

Як вбачається з матеріалів справи і що не оспорюється сторонами, відповідач лише частково виконав свої зобов`язання щодо поставки товару у визначені договором строки (до 10.12.2021).

За твердженнями позивача, відповідно до пункту 2 договору, ціна договору складає 599 999,82 грн з ПДВ, загальна сума поставленого товару згідно видаткових накладних - 333 012,18 грн з ПДВ, а отже, залишок не поставленого відповідачем товару за договором складає 266 987,64 грн з ПДВ.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем договору, позивачем на підставі 7.3 договору нараховано до стягнення штрафні санкції.

В позовній заяві позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору, він звернувся до відповідача з листом №16/58678 від 13.12.2021 щодо необхідності поставки товару, яка здійснена станом на 10.12.2021 частково, з попередженням застосування штрафних санкцій.

Окрім того, позивач звертався до відповідача з претензією №01/4969 від 03.02.2022 про сплату штрафних санкцій, яку направлено на юридичну адресу відповідача цінним листом з описом вкладення засобами поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта».

Відповідач отримав вищенаведену претензію, однак, відповіді не надав.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений між сторонами договір № 01-231384-21 від 21.09.2021 за своєю правовою природою є договором договором поставки.

Приписами частини першої статті 712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору поставки № 01-231384-21 від 21.09.2021, відповідно до п. 1.1, є зобов`язання відповідача поставити та передати у власність позивача товар за ціною, асортиментом, в кількості з характеристиками згідно з договором.

За положеннями п.4.1 договору, відповідач зобов`язаний був здійснити поставку товару за заявкою до 10.12.2021.

Матеріалами справи підтверджується та не оспорюється сторонами той факт, що відповідач лише частково виконав свої зобов`язання щодо поставки товару у визначені договором строки (10.12.2021), а саме поставив відповідачу товар на суму 333 012,18 грн.

Оплата поставленого товару здійснена покупцем (позивачем) відповідно до вимог п. 3.2 договору в повному обсязі на суму 333 012,18 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи).

Отже, відповідач не здійснив поставку товару на суму 266 987,64 грн.

Відповідно до пункту 4.3 договору датою поставки товарів за договором є прийняття покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п.4.2 цього договору, передача постачальником покупцю в повному обсязі документів, зазначених в п. 4.4 цього договору, та підписання покупцем видаткової накладної.

Враховуючи, що відповідач не здійснив поставку товару у встановлені договором строки, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання, а отже повинен нести цивільно-правову відповідальність передбачену чинним законодавством України та умовами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до п. 7.3 договору у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання зобов`язань, постачальник сплачує покупцю пеню згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) вартості товару, строк поставки якої порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі семи відсотків від вказаної вартості.

Нарахування штрафних санкцій припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п. 7.11 договору).

Позивачем нараховано пеню в розмірі 57 936,32 грн за період з 11.12.2021 по 15.07.2022, виходячи із вартості не поставленого відповідачем товару - 266 987,64 грн.

Сума штрафу 7% (грн.):266 987,64х0,07=18 689,13 грн.

Розрахунки позивача є обґрунтованими та вірно розрахованими.

Разом із тим, відповідачем до суду першої інстанції до відзиву на позовну заяву, після відкриття провадження у справі (після 08.08.2022), було подано докази у вигляді сплати на рахунок позивача 14 950,88 грн - пені та 18 689,13 грн - штрафу, що підтверджується платіжним дорученням №Б3113 від 16.08.2022.

Таким чином, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України враховуючи, що відповідачем були сплачені позивачу 14 950,88 грн пені та 18 689,13 грн штрафу після звернення останнього до суду з цим позовом, то на момент розгляду справи по суті судом першої інстанції був відсутній предмет спору в цій частині, у зв`язку з чим, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в частині стягнення пені в сумі 42 985,44 грн є обґрунтованими.

Відповідач заявив суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Судова колегія враховує наступне.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

За приписами ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, інших обставин, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідністю розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення неустойки зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Судова колегія враховує, що позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок порушення позивачем строків поставки товару.

Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції визнав факт порушення ним умов договор, в повному обсязі оплатив штраф та частково пеню в добровільному порядку.

Розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій складає майже 30% вартості непоставленого товару.

Також колегія суддів приймає до уваги, що оскільки позивач не вносив попередню оплату за товар, який не був поставлений відповідачем вчасно, допущене відповідачем порушення не вплинуло на майновий стан позивача.

При цьому, відповідно до п.14.1, 14.2 договору у позивача залишилась сума попередньо внесеного відповідачем забезпечення виконання договору в розмірі 29 999,99 грн.

Місцезнаходженням відповідача є місто Харків, в якому постійно ведуться активні бойові дії, починаючи з дня повномасштабного вторгнення ворога на територію України - 24.02.2022 і відповідач позбавлений можливості у повній мірі здійснювати господарську діяльність.

Судова колегія також звертає увагу, що сума сплаченої відповідачем в добровільному порядку пені і сума стягнутої судом першої інстанції пені складає 19249,42грн,що приблизно відповідає розміру пені за період прострочення поставки з 11.102021(дата поставки за договором) та до 24.02.2022 (дата повномасштабної військової агресії).

Враховуючи суму сплаченого відповідачем штрафу 18 689,13 грн, розмір попередньо внесеного відповідачем забезпечення виконання договору 29 999,99 грн. і сплачену/стягнуту пеню19249,42грн, загальна компенсація позивачу за прострочення виконання відповідачем договору поставки склала 67938,54грн., що переважно відповідає сумі штрафних санкцій заявлених позивачем в позові - 76625,45грн.

Враховуючи викладене, а також необхідність застосування штрафних санкцій як компенсаційного інструменту та засобу забезпечення виконання зобов`язання, а не як інструменту збагачення заінтересованої особи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявні підстави для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій на 90%, зокрема встановивши розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 4 298,54 грн (10% від розміру пені після часткового погашення відповідачем), що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

У зв`язку зі зменшенням розміру штрафних санкцій, місцевий господарський суд правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 4 298,54 грн пені.

В інший частині позовних вимог щодо стягнення 38 689,90 грн пені обґрунтовано відмовлено Господарським судом Харківської області.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що у суду першої інстанції були відсутні будь-які підстави для зменшення неустойки (пені), належної до сплати відповідачем, з огляду на те, що позивач у спірних правовідносинах є постраждалою від неправомірних дій з боку відповідача стороною, та негативні наслідки, в тому числі у вигляді збитків, презюмуються, що є базовим принципом правового регулювання господарських відносин.

Апелянт зазначає про те, що він не має доводити наявність негативних наслідків від порушення своїх прав на належне виконання договірних зобов`язань відповідачем, натомість саме відповідач має довести ймовірну відсутність такої шкоди у випадку подання заяви про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, доказів відсутності шкоди відповідач не надав.

Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в умовах воєнного стану та постійних військових атак держави - агресора на енергетичну інфраструктуру України (що є загальновідомим фактом та не потребує доказування), НЕК «Укренерго» несе значні витрати на відновлення зруйнованих об`єктів енергетики та забезпечення сталого функціонування Єдиної енергетичної системи України. Таким чином на думку останнього, питання сталого функціонування НЕК «Укренерго» як оператора системи передачі та оператора Єдиної енергетичної системи України є першочерговим питанням національної безпеки держави, і, позбавляючи позивача справедливої компенсації у вигляді стягнення повного розміру пені за неправомірні дії відповідача у договірних правовідносинах, суд першої інстанції не сприяє енергетичній безпеці України та не враховує інші суттєві обставини.

Судова колегія зазначає, що положення статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Застосоване у частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що суд користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині зменшення розміру пені, врахував поведінку відповідача, невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення, відсутність доказів понесення відповідачем збитків та скористався правом, наданим статтею 233 Господарського кодексу України, статтею 551 Цивільного кодексу України, зменшивши розмір заявленої позивачем до стягнення пені на 90%.

Позивачем в апеляційній скарзі вказані обставини не спростовано, не надано суду доказів, що свідчили б про погіршення його фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача.

У цьому випадку відсутність збитків у позивача підтверджується також тим, що позивач не здійснив попередньої оплати непоставленого товару, натомість, у звязку з порушенням відповідачем умов договору, позивач залишив собі суму попередньо внесеного відповідачем забезпечення виконання договору в розмірі 29 999,99 грн.

Обставини здійснення господарської діяльності в умовах воєнного стану, на які посилається апелянт, одинаково негативно впливають на підприємства позивача та відповідача.

Встановивши, що позивачем дійсно не понесено жодних матеріальних збитків у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору, сплату відповідачем штрафу і частково пені, суми попереднього забезпечення на випадок невиконання договору, врахувавши, що стягнення з відповідача пені є мірою покарання останнього за порушення, а не способом збагачення іншої сторони, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 4 298,54 грн пені., що є справедливим у відношенні до обох сторін договору та буде стимулом для відповідача не здійснювати в подальшому порушень договірних зобов`язань (превентивна функція неустойки), а для позивача виплати, які він одержав у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору - достатнім для компенсування його очікувань від належного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Крім того, за змістом апеляційної скарги йдется про незгоду позивача з рішенням господарського суду Харківської област від 06.10.2022, але в резолютивній частині апеляційної скарги, позивач зокрема, просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2022 по справі №922/1189/22 в частині відмови у стягненні 38 689,90 грн пені і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в частині стягнення пені у розмірі 42 985,44 грн Уточнень, доповнень до апеляційної скарги від позивача не надходило.

У зв`язку із тим, що в матеріалах справи №922/1189/22 наявне рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2022 та за змістом апеляційної скарги позивач оскаржує саме це рішенням (в частині), Східний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу в межах вимог статті 269 ГПК України. А посилання в резолютивній частині на незгоду із рішенням господарського суду міста Києва від 06.10.2022 розцінив, як описку, здійснену позивачем.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи спірне рішення, в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення на основі всіх доводів, що були належним чином надані сторонами і підтверджувалися наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що рішення Господарського суду Харківської області від 06.10.2022 року у справі №922/1189/22 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

За таких підстав рішення Господарського суду Харківської області від 06.10.2022 року у справі №922/1189/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача..

Враховуючи викладене, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 06.10.2022 року у справі №922/1189/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.02.2023.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.В. Стойка