ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"02" березня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/301/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

розглянувши заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову від 27.02.2023 у справі №906/301/23

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області

про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2023 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області в частині, що стосується неприйняття за заявами покупця ОСОБА_1 рішення «Про затвердження Переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації»;

- визнати незаконним та скасувати рішення 31-ї сесії 8-го скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 20.12.2022 №1125 «Про відмову ФОП ОСОБА_1 у включенні орендованого майна до переліку об`єктів, що підлягають приватизації»;

- зобов`язати Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області сформувати та затвердити «Перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації», включивши до нього орендоване ФОП ОСОБА_1 нежитлове приміщення №38890043, розташоване в АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області прийняти рішення «Про приватизацію орендованого нежитлового приміщення №38890043 шляхом викупу орендарем ОСОБА_1 »;

- стягнути з відповідача судові витрати в сумі 13136,00 грн, з яких 10736,00 грн судового збору та 2400,00 грн витрат, пов`язаних з підготовкою позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.03.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків шляхом надання доказів доплати судового збору у розмірі 8052,00 грн та належних доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви з усіма її додатками.

28.02.2023 через діловодну службу суду ФОП ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову від 27.02.2023, у якій просить:

- заборонити Новогуйвинській селищній раді, виконкому та іншим створеним нею органам вчиняти дії, що стосуються припинення договору оренди №105 від 29.04.2014 до моменту остаточного вирішення питання про приватизацію майна або про законну відмову у приватизації;

- заборонити іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору;

- зупинити дію рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради №689 від 16.02.2023 «Про відмову фізичній особи-підприємцю ОСОБА_1 у продовженні договору оренди майна від 29.04.2014 №105» на період до прийняття рішення судом за позовною заявою від 24.02.2023 та його виконання відповідачем у разі задоволення позовних вимог.

Суд встановив, що вказана заява з долученими до неї документами відповідає вимогам ст.139 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову від 27.02.2023, суд не знайшов підстав для її задоволення з огляду на таке.

Згідно зі ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтовуючи необхідність подання заяви про забезпечення позову від 27.02.2023, позивач зазначив, що невжиття визначених ним заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі за позовною заявою від 24.02.2023 у разі задоволення позовних вимог та істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених і оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Необхідність у забезпеченні позову виникла в результаті протиправної бездіяльності Новогуйвинської селищної ради, визнаної рішенням Господарського суду Житомирської області від 14.02.2022 у справі №906/858/21, яке набрало законної сили.

Заявник стверджує, що відповідач намагається знову прийняти неза конне рішення про припинення договору оренди, що знову стане предме том чергового судового спору. Вважає, що прийняття такого рішення направлене на неможли вість виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду позовної заяви від 24.02.2023, у разі задоволення позовних вимог, так як серед шести умов, визначених ч.2 ст. 18 ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна», виконання яких є обов`язковими для набуття орендарем права на при ватизацію орендованого майна, шостою умовою є умова про те, що «договір оренди є чинним на момент приватизації». Тобто не виконання цієї умови є підставою для відмови орендарю у приватизації об`єкта шляхом викупу.

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/8225/20, від 13.01.2021 у справі №910/9855/20, від 07.10.2021 у справі №910/2287/21.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №909/526/19, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19, від 20.07.2020 у справі №914/2157/19).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову від 27.02.2023, позивач просить зупинити дію рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради №689 від 16.02.2023 «Про відмову фізичній особи-підприємцю ОСОБА_1 у продовженні договору оренди майна від 29.04.2014 №105», оскарження якого не є предметом даного спору; заборонити Новогуйвинській селищній раді, виконкому та іншим створеним нею органам вчиняти дії, що стосуються припинення договору оренди №105 від 29.04.2014, тобто дії, які, згідно заяви, можуть бути здійснені на підставі потенційних рішень відповідача, оскарження яких також не є предметом даного спору; заборонити іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору без обґрунтування необхідності такої заборони задля забезпечення можливості ефективного захисту або поновлення його порушених прав в рамках ініційованого позову.

Верховний Суд у постанові від 18.02.2022 у справі №910/12404/21 наголосив, що заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

Верховний Суд, в тому числі у постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20, неодноразово наголошував на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, постанова Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суд звертає увагу на те, що у справі №906/301/23 позивач порушує питання, що стосуються приватизації орендованого ним майна, та просить, зокрема, визнати незаконним та скасувати рішення 31-ї сесії 8-го скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 20.12.2022 №1125 «Про відмову ФОП ОСОБА_1 у включенні орендованого майна до переліку об`єктів, що підлягають приватизації».

При цьому предметом забезпечення позову є правовідносини між сторонами, які виникли на підставі договору оренди майна від 29.04.2014 №105, і заявник посилається на незаконність іншого рішення Новогуйвинської селищної ради №689 від 16.02.2023 «Про відмову фізичній особи-підприємцю ОСОБА_1 у продовженні договору оренди майна від 29.04.2014 №105», що не є предметом спору в межах даної справи.

Суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Суд наголошує на тому, що обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини та наданих доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, запропоновані заявником заходи забезпечення позову не є співмірними з предметом спору, який у даному випадку виник між сторонами. Заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову у даній справі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивач вправі звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав, які випливають із договору оренди майна від 29.04.2014 №105, та оскаржити рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради №689 від 16.02.2023 «Про відмову фізичній особи-підприємцю ОСОБА_1 у продовженні договору оренди майна від 29.04.2014 №105» в загальному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову від 27.02.2023 у повному обсязі.

Керуючись статтями 137, 140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову від 27.02.2023 відмовити у повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.256, 257 ГПК України.

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.).