ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2230/22

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (03113, місто Київ, вулиця Миколи Василенка, будинок 3, код:20001993)

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Асанара» (09701, Київська область, місто Богуслав, вулиця Острів, будинок ,1 код: 44319152)

про стягнення 8833,50 гривень,

До Господарського суду Київської області 02.11.2022 надійшла позовна заява Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (далі по тексту ІСТЕ СБУ/позивач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асанара» (далі по тексту ТОВ «Асанара»/відповідач) заборгованості за договором про закупівлю товарів за державні кошти від 06.06.2022 № 53 в розмірі 8833,50 гривень, з яких: 3548,50 гривень пеня, 5285,00 гривень 7% штраф.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в порушення умов договору відповідач поставив товар з порушенням строків визначених умовами договору, що стало підставою для додаткового нарахування та вимог про стягнення пені та штрафу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2230/22. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою: встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали.

Поштове повідомлення, яким суд надсилав на адресу відповідача ухвалу про відкриття провадження у справі, отримане відповідачем 10.01.2023, проте відповідач відзив на позов не надав.

Враховуючи те, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Асанара» (продавець) та ІСТЕ СБУ (покупець) 06.06.2022 укладено договір про закупівлі товарів за державні кошти № 53 (надалі договір), відповідно до умов якого:

- продавець зобов`язаний передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити: картриджі, код ДК 021:20-6 «Фотокопіювальне та поліграфічне обладнання для офсетного друку», зазначені в Специфікації (Додаток № 1), надалі за текстом товар (пункт 1.1.);

- термін поставки та передачі товару: до 30.06.2022 (пункт 4.3.);

- загальна сума цього договору складає 97233,00 гривень, у т.ч. ПДВ 16205,50 гривень згідно із Специфікацією (Додаток № 1), КЕКБ 2210 (пункт 5.1.);

- за порушення строку виконання зобов`язання, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості товару, з якої допущено прострочення виконання за кожен день та за весь час прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної вартості (пункт 8.2.).

Так, на виконання укладеного сторонами договору продавцем передано, а покупцем прийнято товар за актами приймання-передачі, які підписані обома сторонами, від 28.06.2022 на суму 21733,00 гривень та від 17.08.2022 на суму 75500,00 гривень, а всього товару на загальну суму 97233,00 гривень.

Позивач 26.08.2022 звернувся до відповідача з претензію, згідно якої, у зв`язку з простроченням поставки частини товару, а саме на суму 75500 гривень вимагав сплатити на його користь штраф та пеню, проте відповідач відповіді на претензію не надав та своїх зобов`язань, в цій частині, за договором не виконав.

Оскільки вимоги позивача, що було викладено в претензії відповідачем задоволені не були, відповідь на претензію на адресу позивача направлена не була, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та просить стягнути з відповідача суму пені та штрафу нараховані у зв`язку із простроченням поставки частини товару, що була поставлена 17.08.2022.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений договір за своїм змістом є договором купівлі-продажу та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом пунктом 4.3. договору сторони передбачили, що поставка товару має бути здійснена у строк до 30.06.2022.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у встановлений договором строк виконав свої зобов`язання з поставки товару лише частково, що підтверджується актом приймання-передачі від 28.06.2022, здійснивши часткову поставку товару на суму 21733,00 гривень.

Решта товару на суму 75500 гривень поставлена відповідачем лише 17.08.2022, тобто із простроченням строку поставки, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доводи позивача про наявність у нього заборгованості не спростував, доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором не надав.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами факт прострочення поставки товару на суму 75500 гривень.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 5285,00 гривень штрафу та 3548,50 гривень пені, що розрахована позивачем за період з 01.07.2022 по 16.08.2022.

Як вже зазначалося, пунктом 8.2. договору сторони погодили, що у випадку порушення строків виконання зобов`язання, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якої допущено прострочення виконання за кожен день та за весь час прострочення, а у випадку порушення покупцем строків зобов`язання більше ніж на 30 календарних днів, продавець сплачує постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від вказаної вартості.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

За змістом ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, згадані положення п. 8.2. договору повністю тотожні наведеному змісту ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що останній здійснено арифметично вірно, у відповідності до умов договору, обставин справи та вимог закону, тож вимоги позивача про стягнення з відповідача 3548,50 гривень пені та 5285,00 гривень штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю в заявленому розмірі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

А саме суд приймає рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асанара» на користь Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України 3548,50 гривень пені та 5285,00 гривень штрафу.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асанара» (09701, Київська область, місто Богуслав, вулиця Острів, будинок, 1 код: 44319152) на користь Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (03113, місто Київ, вулиця Миколи Василенка, будинок 3, код:20001993) 3548,50 гривень пені, 5285,00 гривень штрафу та 2481,00 гривень судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.03.2023.

Суддя Р.М. Колесник