ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2023 р.м. ХарківСправа № 922/2603/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Комплекс з вивозу побутових відходів",м.Харків
до Фізичної особи-підприємця Оганесяна Гагіка Паргевовича,м.Харків
про стягнення коштів 58 361,27 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Комплекс з вивозу побутових відходів" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Оганесяна Гагіка Паргевовича про стягнення 58 361,27 грн., з яких: сума основного боргу 37 541,95 грн., інфляційні втрати 17 031,34 грн.,пеня 3 787,98 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті послуг за Договором №303 про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 13.03.2020 року.

Ухвалою суду від 26.12.2022 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.12.2022, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно дост. 252 ГПК України.

З метою повідомлення відповідача про розглядсправи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 26.12.2022 направлялась судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену позивачем в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7ст. 120 ГПК Україниучасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 6ст. 242 ГПК Україниднем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1статті 9 ГПК Україниніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізнішенаступного дняпісляїх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 3 названого Закону,для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/2603/22 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Матеріали справи свідчать, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Отже, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4ст. 240 ГПК Україниу разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

13 березня 2020 року між Комунальним підприємством «Комплекс з вивозу побутових відходів» (надалі-Позивач) та Фізичною особою-підприємцем Оганесяном Гагіком Паргеговичем було укладено договір № 303 про надання послуг з поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 1 вказаного договору позивач згідно з графіком, а при відміні графіка за заявкою, надає послуги з вивезення побутових відходів на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 248 від 22 квітня 2020 року «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» та відповідно до Правил благоустрою території м. Харкова, затвердженої рішенням 18 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 24.12.2003р. №284/03 зі змінами та доповненнями, а відповідач своєчасно оплачує послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 18 договору). Послуги оплачуються готівкою або в безготівковій формі на підставі акту наданих послуг та рахунку фактури (п.19 договору).

На підставі п. 21 договору відповідач зобов`язується оплачувати на умовах попередньої плати надані йому позивачем послуги з вивезення відходів. Пунктом 10.13 договору передбачено, що після закінчення звітного періоду впродовж 5 робочих днів відповідач зобов`язаний отримати у позивача акт виконаних робіт і впродовж 3-х робочих днів з моменту отримання акту зобов`язаний повернути позивачу підписаний акт, або мотивовану відмову.

Як свідчать матеріали справи, позивач виконав свої зобов`язання за вищевказаним договором, що підтверджується актами наданих послуг з вивезення побутових відходів, зокрема: відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2020 вартість наданих послуг за березень 2020 року склала 741,40 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2020 вартість наданих послуг за квітень 2020 року склала 1482,80 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2020 вартість наданих послуг за травень 2020 року склала 2038,85 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2020 вартість наданих послуг за червень 2020 року склала 1853,50 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.07.2020 вартість наданих послуг за липень 2020 року склала 2594,90 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.08.2020 вартість наданих послуг за серпень 2020 року склала 2038,85 грн; відповідно до акту наданих послуг від 30.09.2020 вартість наданих послуг за вересень 2020 року склала 2224,20 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2020 вартість наданих послуг за жовтень 2020 року склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.11.2020 вартість наданих послуг за листопад 2020 року склала 2224,00грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2020 вартість наданих послуг за грудень 2020 року склала 2224,00 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.01.2021 вартість наданих послуг за січень 2021 року склала 2 224,00 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 28.02.2021 вартість наданих послуг за лютий 2021 року склала 2038,85 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2021 вартість наданих послуг за березень 2021 року склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2021 вартість наданих послуг за квітень 2021 року склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2021 вартість наданих послуг за травень 2021 року склала 2038,85 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2021 вартість наданих послуг за червень 2021 року склала 2224,20 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.07.2021 вартість наданих послуг за липень 2021 року склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.08.2021 вартість наданих послуг за серпень 2021 року склала 2038,85 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.09.2021 вартість наданих послуг за вересень 2021 року склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2021 вартість наданих послуг за жовтень 2021 року склала 2 224,20грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.11.2021 вартість наданих послуг за листопад 2021 року склала 2224,20 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2021 вартість наданих послуг за грудень 2021 року склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.01.2022 вартість наданих послуг за січень 2022 року склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 28.02.2022 вартість наданих послуг за лютий 2022 року склала 1853,50 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2022 вартість наданих послуг за березень 2022 року склала 370,70 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2022 вартість наданих послуг за квітень 2022 року склала 1853,50 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2022 вартість наданих послуг за червень 2022 року склала 185,35 грн.

Таким чином в період з березня 2020 року по червень 2022 року позивач надав відповідачу послуги з поводження з побутовими відходами на загальну суму 53 566,15 грн., проте відповідачем було частково оплачено надані послуги на суму 16 024,20 грн., станом на день подачі позовної заяви загальна сума заборгованості відповідача за надані послуги з вивезення побутових відходів за вказаним вище договором складає 37 541,95 грн.

Вищезазначені акти наданих послуг з вивезення побутових відходів підписані сторонами, крім актів наданих послуг: від 31.03.2022 року за березень 2022 на суму 370,70 грн., від 30.04.2022 за квітень 2022 на суму 1853,50 грн, від 30.06.2022 за червень 2022 на суму 185,35 грн. Зазначені акти наданих послуг не були належним чином оформлені та повернуті відповідачем, проте були неодноразово надані йому позивачем у відповідності до умов укладеного договору.

Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі, в якому останній просить суд стягнути з відповідача на свою користь основний борг за надані послуги в сумі 37 541,95 грн.

Крім того, в зв`язку з простроченням відповідачем виконання своїх зобов`язань, позивачем на підставі умов договору та вимог чинного законодавства заявлено до стягнення з відповідача 17 031,34 грн. інфляційних витрат та 3 787,98 грн. пені.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Факт надання позивачем на користь відповідача послуг з поводження з відходами та вартість таких послуг підтверджуються матеріалами справи, в т. ч. актами надання послуг, та відповідачем жодним чином не спростовується. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів протилежного. Суд також зазначає, що оскільки відповідачем не надано будь-яких мотивованих заперечень стосовно не підписання частини актів (які попередньо були надіслані позивачем відповідачу) або доказів невиконання позивачем зобов`язань в цей період, послуги за актами є наданими позивачем та, відповідно, отриманими відповідачем.

Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо оплати наданих послуг, визначений умовами договору (п. 21), є таким, що настав.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині та наявність фактичних та правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 37 541,95 грн. основного боргу.

Щодо вимог про стягнення пені 3787,98 грн за період з 13.03.2020 по 16.12.2022 суд виходить з наступного.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Умовами укладеного сторонами договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за послуги відповідач сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань зі сплати наданих позивачем послуг, доводи позивача про можливість нарахування пені за такі прострочення є такими, що ґрунтуються на умовах договору та вимогах чинного законодавства України.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за період з 13.03.2020 по 16.12.2022, суд констатує, що в його здійснено арифметично вірно. За таких обставин, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у вказаній сумі підлягає задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення 17 031,34 грн. інфляційних витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок інфляційних витрат, судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позовні вимоги Комунального підприємства "Комплекс з вивозу побутових відходів" у даній справі задоволено в повному обсязі, а відтак витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Оганесяна Гагіка Паргевовича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» (, 61140, м. Харків, провул. Золотий, буд. 4) 37 541 грн. 95 коп. основного боргу, 17 031 грн. 34 коп. інфляційних витрат, 3787 грн. 98 коп. пені та 2 481 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "24" лютого 2023 р.

Суддя С.Ч. Жельне