СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. Харків Справа № 917/1163/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І. , суддя Здоровко Л.М.

без виклику учасників справи

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, м. Лубни (вх. №1425 П)

на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 у справі №917/1163/22 (суддя Білоусов С. М.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Полтавської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", вул. Соборності, 33, м. Полтава

до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, м. Лубни, Полтавська область

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Полтавської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося з позовною заявою (вх. № 1265/22) до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про стягнення 134 059,03 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг (послуги зв`язку) на пільгових умовах протягом І півріччя 2022 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ "Укртелеком" зазначало, що товариство надає електронні комунікаційні послуги споживачам, у тому числі і фізичним особам, які мають визначені законодавством пільги з їх оплати. Протягом січня-червня 2022 року АТ "Укртелеком" в особі Полтавської філії АТ "Укртелеком" надані послуги зв`язку на пільгових умовах жителям Лубенської міської громади, на загальну суму 134 059,03 грн, проте, Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради відшкодовані не були.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 позов Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 134 059,03 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг (послуги зв`язку) на пільгових умовах протягом І півріччя 2022 року та 2481,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство яке реалізує державні гарантії певним категоріям громадян, є нормами прямої дії, а саме, безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги відповідним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги і які не ставлять фінансування відповідних пільг в залежність виключно від рішення органу місцевого самоврядування. Судом встановлено, що розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг та акти звірок розрахунків, які щомісячно надсилалися позивачем відповідачу, є належними доказами про розмір витрат позивача на надання послуг зв`язку пільговим категоріям споживачів. Отже, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради зобов`язане здійснити розрахунки з Акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Полтавської філії ПАТ "Укртелеком" щодо послуг, наданим позивачем особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги у період з січня по червень 2022 року включно. Відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки не є підставами для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просить рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 у справі №917/1163/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про стягнення 134 059,03 грн основного боргу, а також 2481,00 грн судового збору відмовити повністю.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідач в апеляційній скарзі зазначає наступні доводи:

- посилаючись на ст.54 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, місцевий суд не врахував п.2 цієї статті в частині того, що відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради. Тобто, в Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради відсутні правові підстави всупереч рішенням Лубенської міської ради будь-яким чином обліковувати витрати з надання пільг на послуги зв`язку.

- Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради не є розпорядниками коштів бюджетного фінансування в розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України;

- правовідносини щодо відшкодування пільг з послуг зв`язку здійснюється згідно з пунктом 20-4 частини 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України, а фінансування повинне здійснюватись відповідно до програм та заходів, передбачених місцевими бюджетами за рішенням відповідних органів місцевого самоврядування, а не за рахунок коштів управління як юридичної особи публічного права;

-програма відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м. Лубни на 2022 рік Лубенською міською радою не приймалася, кошти на зазначені цілі з місцевого бюджету не виділялися тому і можливості провести розрахунки з позивачем в управління не було. Про це на адресу позивача надсилався лист Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради №07-46/4088 від 06.09.2022. Відтак, якщо органом місцевого самоврядування таке рішення не прийнято, підстав для виплати компенсацій з місцевого бюджету немає. Крім того, органи місцевого самоврядування можуть передбачати своїм рішенням видатки виключно з огляду на фінансову спроможність відповідного місцевого бюджету. Отже, посилання позивача стосовно обов`язку відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг (послуг зв`язку) пільговим категоріям населення м. Лубни є безпідставним, оскільки законодавством та нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування не встановлена така обов`язковість;

-посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №927/465/17, так само як і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.10.2017 у справі №911/1924/18, є безпідстаним, оскільки, вищезазначена позиція Великої Палати Верховного Суду ґрунтувалась на нормах: ст.102 Бюджетного кодексу України (яка втратила чинність на підставі Закону України №293-IX від 1 4.11.2019), постанові Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 (яка втратила чинність з 01.01.2020).

11.02.2023 на адресу Східного апеляційного господарського від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі. Вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, просить рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 у справі №917/1163/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування доводів викладених у відзиві, позивач зазначає, що надання послуг зв`язку пільговим категоріям населення є обов`язком позивача. Надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян, тоді як чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян за рахунок державних коштів. Обов`язок оператора вказаних послуг зв`язку з надання таких пільг не перебуває в залежності від наявності бюджетних коштів для відшкодування відповідних витрат, а визначається виключно статусом відповідної категорії споживачів, наданого державою.

На думку позивача, факт відсутності субвенцій державного бюджету на фінансування видатків місцевого бюджету не впливає у спірних правовідносинах з оператором електронних комунікацій та на його право з відшкодування коштів. Відсутність у відповідача коштів, не звільняє його від відповідальності.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 у справі №917/1163/22 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, в порядку ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, Акціонерне товариство Укртелеком є оператором електронних комунікацій, предметом діяльності якого є надання електронних комунікаційних послуг в розумінні Закону України «Про електронні комунікації», який набрав чинності з 01.01.2022.

У період з січня по червень 2022 року (І півріччя 2022 року) Полтавською філією ПАТ "Укртелеком" надавалися телекомунікаційні послуги (послуги зв`язку) на пільгових умовах населенню м. Лубни, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003.

На підтвердження факту надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення м. Лубни позивачем щомісяця протягом зазначеного періоду складалися розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (додані до позовної заяви), які в подальшому електронною поштою та засобами поштового зв`язку разом із супровідними листами та актами звіряння розрахунків направлялися відповідачу (супровідні листи з доказами надсилання їх на адресу відповідача та актами звіряння розрахунків додані до позовної заяви).

Так, протягом 1 півріччя 2022 року позивачем було надано відповідні послуги на загальну суму 134 059,03 грн, а саме:

- за січень 2022 на суму 24 645,79 грн;

- за лютий 2022 на суму 23 438,98 грн;

- за березень 2022 на суму 22598,91 грн;

- за квітень 2022 на суму 22389,23 грн;

- за травень 2022 на суму 21 1630,45 грн;

- за червень 2022 на суму 19 355,67 грн.

Всього надано послуг у загальному розмірі 134 059,03 грн.

Витрати за надані позивачем телекомунікаційні послуги громадянам на пільгових умовах за період січень-червень2022 року відповідачем компенсовані не були, у зв`язку з чим позивач звернувся до останнього з вимогою-претензією від 29.08.2022 №03-93 в порядку ст.530 Цивільного кодексу України про термінову сплату суми заборгованості в розмірі 134 059,03 грн.

У відповідь на вказану вимогу-претензію відповідач листом №07-46/4088 від 06.09.2022 повідомив позивачу, що правовідносини щодо відшкодування пільг з послуг зв`язку здійснюються згідно з п. 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України, а фінансування повинно здійснюватися відповідно до програм та заходів, передбачених місцевими бюджетами за рішенням відповідних органів місцевого самоврядування , а не за рахунок коштів Управління як юридичної особи публічного права. Програма відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м. Лубни на 2022 рік Лубенською міською радою не приймалася, кошти на зазначені цілі з місцевого бюджету не виділялися, отже, підстав для виплати компенсацій з місцевого бюджету немає. Також зазначив, що органи місцевого самоврядування можуть передбачити своїм рішенням видатки виключно з огляду на фінансову спроможність відповідного місцевого бюджету.

Наведені обставини, стали підставою звернення позивача до суду за захистом своїх прав з позовом про стягнення з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради 134 059,03 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг (послуги зв`язку) громадянам на пільгових умовах протягом І півріччя 2022 року.

Рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі є предметом апеляційного оскарження.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу невиконання відповідачем зобов`язань з компенсації витрат Акціонерного товариства Укртелеком в особі Полтавської філії Акціонерного товариства Укртелеком за надані послуги зв`язку громадянам м. Лубни на пільгових умовах за період січень-червень 2022 року.

Згідно ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Виходячи з правової природи правовідносин сторін у даній справі, вони врегульовані положеннями Закону України Про електронні комунікації, Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 (Правила №295), Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003 (Положення №117), положеннями законодавства в бюджетній сфері, а також відповідними нормами Господарського та Цивільного кодексів України.

Приписами статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" унормовано, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Обов`язок надання послуг зв`язку населенню на пільгових умовах передбачено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Законом України "Про жертви нацистських переслідувань"; Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Законом України "Про охорону дитинства", якими встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку для відповідних категорій осіб.

Наведеними Законами закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії, якими встановлено безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян, якому кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Так, ПАТ "Укртелеком", відокремленим підрозділом якого є Полтавська філія ПАТ "Укртелеком", є оператором із надання телекомунікаційних послуг споживачам, які проживають на території Лубенської міської громади та в силу закону мають право на отримання пільг за користування телекомунікаційними послугами.

З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, Кабінет Міністрів України постановою від 29.01.2003 № 117 затвердив Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення).

Згідно п. 3 Положення №117 від 29.01.2003 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати.

Законодавством закріплений чіткий перелік вимог щодо відомостей, які мають бути зазначені під час здійснення розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних із наданням пільг, зокрема, відомості, за якими можливо ідентифікувати особу, перелік її пільг та період їх отримання, місце проживання особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем щомісячно протягом І півріччя 2022 року надсилались відповідачу на електронну адресу та в паперовому вигляді розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг по категоріям пільговиків з вказанням сум, які підлягають відшкодуванню, а також акти звіряння рахунків за формою "3-пільга".

Доказів того, що зазначені у актах звірки розрахунків суми не відповідають фактично наданим послугам, матеріали справи не містять. Отже, розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг та акти звірок розрахунків, які направлялись на адресу відповідача є належними доказами розміру витрат позивача на надання послуг зв`язку пільговим категоріям споживачів. В той же час, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг (послуг зв`язку) на пільгових умовах у спірний період, відповідачем не відшкодовані.

Заперечуючи проти позовних вимог позивач зазначає, що статтею 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не визначено делегованих повноважень органам місцевого самоврядування щодо надання пільг на послуги зв`язку, а відповідно до власних (самоврядних) повноважень у 2022 році не встановлювались додаткові гарантії щодо соціального захисту населення в частині надання пільг на послуги зв`язку. До того ж, в апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що правовідносини щодо відшкодування пільг з послуг зв`язку здійснюється згідно з пунктом 20-4 частини 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України, а фінансування повинне здійснюватися відповідно до програм та заходів, передбачених місцевими бюджетами за рішенням відповідних органів місцевого самоврядування, а не за рахунок коштів управління як юридичної особи публічного права. Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради не є розпорядниками коштів бюджетного фінансування в розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України, а відповідна програма відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м. Лубни на 2022 рік Лубенською міською радою не приймалася, кошти на зазначені цілі з місцевого бюджету не виділялися.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 20 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання. Державні соціальні гарантії та державні соціальні стандарти і нормативи є основою для розрахунку видатків на соціальні цілі та формування на їх основі бюджетів усіх рівнів та соціальних фондів, міжбюджетних відносин, розробки загальнодержавних і місцевих програм економічного і соціального розвитку.

Частиною першою статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до положень ст. 27 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка програм соціально-економічного та культурного розвитку сіл, селищ, міст, цільових програм з інших питань самоврядування, подання їх на затвердження ради, організація їх виконання; подання раді звітів про хід і результати виконання цих програм.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №423, Мінсоцполітики, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює в межах передбачених законом повноважень, координацію діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо застосування державних соціальних стандартів і нормативів та нормативів фінансового забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Відповідно до Положення про управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, затвердженого рішенням 2 сесії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 8 скликання від 17.12.2020 «Про перейменування, затвердження загальної чисельності штатних працівників, Положення та структури управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради», яке розміщене на офіційному сайті Лубенської міської ради (https://lubnyrada.gov.ua/images/documents/8_sklykannya/rishennya/2/030.pdf), основним завданням Управління (п. 3 Положення) є забезпечення реалізації державної соціальної політики у сфері соціального захисту населення.

Отже, реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення на території м. Лубен Полтавської області здійснює Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради.

Колегія суддів також враховує, що правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.

Згідно положень ст. 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ст. 82 Бюджетного кодексу України видатки бюджетів поділяються на: 1) видатки на забезпечення конституційного ладу, державної цілісності та суверенітету, незалежного судочинства, а також інші передбачені цим Кодексом видатки, які не можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню; 2) видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності; 3) видатки на реалізацію прав та обов`язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України.

Видатки, визначені пунктом 1 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки, визначені пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, у тому числі трансфертів з Державного бюджету України (ст. 83 Бюджетного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 85 Бюджетного кодексу України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) зобов`язані забезпечити здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, з відповідних місцевих бюджетів з додержанням розподілу цих видатків між бюджетами, визначеного статтями 89-91 цього Кодексу та законом про Державний бюджет України.

Відповідно до п. 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги.

Отже, бюджетне законодавство України відносить витрати на пільги з послуг зв`язку до видатків місцевих бюджетів.

Як вважає апелянт, ст. 91 Бюджетного кодексу України надається лише можливість місцевим бюджетам здійснювати видатки на пільги з послуг зв`язку, а не встановлює такий прямий обов`язок. В той же час колегія суддів зазначає, що право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам - пільговим категоріям споживачів кореспондується із зобов`язаннями держави, які виникають із законодавства, яким унормовано надання державою соціальних пільг окремим категоріям громадян, як підлягають компенсації в силу законодавства. У цивільних відносинах держава діє на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, а тому набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Як вже зазначалось, реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення на території м. Лубен Полтавської області здійснює Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, а тому, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, як орган, що уповноважений державою на реалізацію політики у сфері соціального захисту населення зобов`язане здійснити розрахунки з позивачем за надання телекомунікаційних послуг особам, які згідно з чинним законодавством мають право на такі соціальні пільги.

Щодо доводів апелянта про те, що програма відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м. Лубни на 2022 рік Лубенською міською радою не приймалася, кошти на зазначені цілі з місцевого бюджету не виділялися тому і можливості провести розрахунки з позивачем в управління не було, колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 1. ст. 167 та ч. 1 ст. 170 Цивільного кодексу України, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За змістом ч 1. ст. 169 та ч. 1. ст. 172 Цивільного кодексу України, територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

На підставі ч. 3 ст. 10 Господарського кодексу України до функцій держави у соціально-економічній сфері належить здійснення політики соціального захисту та соціального забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського кодексу України основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Частиною 2 статті 218 ГК України та статтею 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Разом із тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00), Європейський Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Отже, посилання апелянта на неприйняття Програми відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м. Лубни на 2022 рік і, в зв`язку з цим, відсутності у відповідача обов`язку відшкодовувати такі пільги є безпідставним, оскільки закони, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян, є нормами прямої дії: безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги і не ставлять фінансування відповідних пільг в залежність виключно від рішення органу місцевого самоврядування.

З огляду на викладене вище Східний апеляційний господарський суд відхиляє твердження відповідача про відсутність його обов`язку здійснити розрахунки із позивачем за послуги надані особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, телекомунікаційні послуги, у період з січня по червень 2022 року (І півріччя 2022 року) , оскільки певне право виникає в особи, а у держави - відповідне цьому праву фінансове зобов`язання, що регулює відносини між особою та державою у певній сфері суспільних відносин.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до пп.21) п. 4 Положення про Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, саме на нього покладається обов`язок у межах своєї компетенції щодо надання населенню, у тому числі, послуг зв`язку, а також зі здійснення розрахунків з організаціями-надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян. Предметом спору у даній справі є обставини, пов`язані із відшкодування витрат позивача з надання пільг відповідним категоріям населення територіальної громади Лубенської міської ради тобто території здійснення повноважень Управління, отже визначення його у якості належного платника (відповідача) цілком відповідає принципу субсидіарності, вказаному в п.2 ч.1 ст.82 Бюджетного кодексу України. При цьому, розмежування функцій та повноважень між державними органами та органами місцевого самоврядування відносно забезпечення належного функціонування державних програм соціального захисту та підтримки не тільки не звільняють позивача від виконання встановленого державою обов`язку з надання послуг пільговим категоріям населення (без права стягувати з них оплату), але й не звільняють державу, в особі відповідача як уповноваженого органу, від обов`язку здійснити відповідну компенсацію.

Ухилення від відшкодування державою в особі відповідного органу, в даному випадку відповідачем витрат, понесених позивачем у зв`язку із наданням послуг пільговій категорії споживачів, є фактичним примушенням позивача всупереч ч.1 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України до безплатного надання таких послуг (фінансування їх за рахунок власних коштів) або до відмови/обмежені у наданні таких послуг пільговій категорії населення, що не відповідає ст.3 Конституції України, заважаючи на чинність законів, якими ці пільги запроваджені та гарантуються.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а тому апеляційна скарга Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради залишається без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 у справі №917/1163/22 без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради залишити без задоволення

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 у справі №917/1163/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.02.2023

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко