ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. м. Київ Справа№ 910/12314/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Національної поліції України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 21.11.2022

про передачу справи на розгляд іншому суду

у справі № 910/12314/22 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Національної поліції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК"

про стягнення 184 332, 46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову

Національна поліція України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" про стягнення 184 332, 46 грн. штрафних санкцій.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/12314/22 позовну заяву Національної поліції України до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" про стягнення 184 332, 46 грн. з доданими до неї матеріалами передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Ухвала мотивована тим, що сплата штрафних санкцій за несвоєчасно виконане зобов`язання не містить прив`язки до місця виконання поставки товару за Договором, оскільки такі грошові кошти, за наявності достатніх правових підстав для їх стягнення, будуть оплачені відповідачем в добровільному порядку шляхом переказу коштів на рахунок позивача, або будуть стягнуті виконавцем (державним чи приватним) в примусовому порядку, тому підстав, визначених приписами ст. ст. 29, 30 ГПК України, на противагу твердженням позивача, судом першої інстанції - не встановлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з постановленою ухвалою, позивач 01.12.2022 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та передати справу №910/12314/22 для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального права, ненадання належної оцінки наведеним позивачем доводам в позовній заяві, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- враховуючи те, що пунктом 5.1 розділу У Договору визначено місце виконання договору за адресою покупця у м.Києві (вул.Святошинська, 27, м.Київ, 03115), а також на підставі пунктів 2,4,7 частини п`ятої статті 29 ГПК України позивач пред`явив позов за місцем виконання договору;

- відповідно до п.9.9 розділу 1Х договору №219НП штрафні санкції згідно цього договору та/або законодавства України сплачуються постачальником шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок покупця, який відкритий в ДКС України, м.Київ. Місцем виконання грошових зобов`язань постачальника щодо сплати штрафних санкцій є місцезнаходження покупця;

- про вибір позивачем на підставі частини п`ятої статті 29 ГПК України підсудності за місцем виконання договору було вказано в позовній заяві Національної поліції України, однак судом першої інстанції проігноровано право позивача на вибір підсудності, та не звернуто увагу, що законом для договорів, які укладаються в порядку, визначеному Законом України «Про публічні закупівлі», в тому числі й для вказаного договору, істотною умовою визначено місце їх виконання.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник відповідача не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Станік С.Р., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 витребувано з Господарського суду м. Києва/Господарського суду Запорізької області матеріали справи № 910/12314/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 у справі № 910/12314/22 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено скаргу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Національна поліція України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення 184 332, 46 грн. пені та штрафу за прострочення строків виконання зобов`язання за Договором №1219НП від 30.08.2021 про закупівлю футболок та сорочок щодо поставки товару.

В обґрунтування пред`явлення позовної заяви до Господарського суду міста Києва позивач послався на те, що позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором №219НП про закупівлю футболок та сорочок (сорочка літня) (код згідно з ЄЗС ДК 021:2015-18330000-1) від 30.08.2021 в частині дотримання строків поставки обумовленого вказаним договором товару, у зв`язку з чим відповідачу за прострочення виконання зобов`язань нараховані пеня в сумі 100 544,98 грн та штраф у розмірі 83 787,48 грн.

Як вбачається із позовної заяви та за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (ідентифікаційний код 30105738) є: 69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69-А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 позовну заяву Національної поліції України до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" про стягнення 184 332, 46 грн. направлено з усіма додатками за підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована тим, що спір про стягнення штрафних санкцій безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору поставки, оскільки предметом спору є вимога про стягнення штрафних санкцій, тоді як, умовами договору не визначено конкретного місяця виконання зобов`язання відповідача по сплаті штрафних санкцій, а тому таке зобов`язання не є таким, яке належить через його особливість виконувати тільки в певному місці.

Оскільки предметом даного позову є стягнення штрафних санкцій за прострочення поставленого товару за договором №219НП від 30.08.2021, тому підсудність даного спору має визначатись за правилами, встановленими ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо передачі справи за підсудністю до Господарського суду Запорізької області, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України, в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 2 ст. 271 ГПК України).

Відповідно до приписів ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У даній справі таких обставин не вбачається.

Оскільки апелянтом оскаржується в апеляційному порядку ухвала місцевого господарського суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 8 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України), суд вважає здійснив розгляд справи без повідомлення учасників справи.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Суд апеляційної інстанції, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 Господарського кодексу України).

Параграфом 3 глави 2 Господарського процесуального кодексу України урегульовано територіальну юрисдикцію (підсудність).

Частинами 1, 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правило територіальної підсудності, закріплене у частині 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Визначена частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що 30.08.2021 між Національною поліцією України та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» укладено договір № 219НП про закупівлю футболок та сорочок (сорочка літня) (код згідно з ЄЗС ДК 021:2015-18330000-1).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцю футболки та сорочки (сорочка літня) (код згідно з ЄЗС ДК 021:2015-18330000-1), далі - товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах визначених цим договором.

Згідно із пунктом 1.5 договору, місце виконання договору: вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115.

Сторони у пункті 5.1 договору передбачили, що постачальник зобов`язується здійснити поставку товару за адресою покупця у місті Києві (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115).

Штрафні санкції згідно цього договору та/або законодавства України сплачуються постачальником шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок покупця, який відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ. Місцем виконання грошових зобов`язань постачальника щодо сплати штрафних санкцій є місцезнаходження покупця (пункт 9.10 договору).

У відповідності до частини 1 статті 197 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

Підпунктом 4 ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України визначено, що виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання.

Отже, місцем знаходження Національної поліції України, яка є кредитором відповідача у даних зобов`язаннях, є місто Київ. Рахунок кредитора також відкритий в Державній казначейській службі у місті Києві.

Колегія суддів зазначає, що спір заявлено щодо стягнення коштів, однак грошові вимоги виникли з правовідносин щодо поставки товару, а місцем виконання договору як в частині оплати товару, штрафних санкцій, так і в частині поставки товару є місто Київ. До предмету доказування у даній справі входить, в тому числі, чи була здійснена поставка товару відповідачем на визначену позивачем суму позову за адресою: вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115.

Таким чином, зважаючи, на визначення сторонами місця виконання основного зобов`язання у договорі та предмету дослідження у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що в даних правовідносинах у позивача було наявне право обирати суд, який має розглянути спір, або за місцезнаходженням відповідача відповідно до ч.1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України або за місцем виконання договору згідно з положеннями ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного ухвала місцевого суду про передачу справи на розгляд іншого суду підлягає скасуванню, а справа передачі на розгляд до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання стосовно відкриття провадження у справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі статтею 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду про передачу справи на розгляд іншого суду у даній справі не можна визнати такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Апеляційна скарга Національної поліції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/12314/22 підлягає задоволенню.

Судові витрати

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, 271, 275, ст. ст. 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національної поліції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/12314/22 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 0221.11.2022 у справі № 910/12314/22 - скасувати.

3. Матеріали справи № 910/12314/22 повернути до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко