РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2023Справа № 910/7225/22
За позовом Першого заступника керівника обласної прокуратури в інтересах держави в особі: 1) Південного офіса Держаудитслужби Херсонської обласної ради; 2) Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 60764,31 грн

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов Першого заступника керівника обласної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офіса Держаудитслужби, Херсонської обласної ради та Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД".

У заявленому позові прокуратура просить суд:

- визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 05.02.2021 до Договору від 27.01.2021 № 387/21/74 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" та Комунальним некомерційним підприємством "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради;

- визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 24.02.2021 до Договору від 27.01.2021 № 387/21/74 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" та Комунальним некомерційним підприємством "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради;

- визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 09.04.2021 до Договору від 27.01.2021 № 387/21/74 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" та Комунальним некомерційним підприємством "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради;

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" (04119, місто Київ, вул. Зоологічна, будинок 4-А, офіс 139, ) на користь Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради (73000, м. Херсон, смт. Антонівка, шосе В`ячеслава Чорновола, 26-Б, ) надмірно сплачені грошові кошти в сумі 60764,31 грн.

Позовні вимоги мотивовані невідповідністю оспорюваних додаткових угод, які змінюють ціну одиниці товару (природнього газу), визначеним законом випадкам зміни такої ціни. Нормативно прокурор свої доводи обґрунтовує приписами ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", відповідно до якої істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. За твердженням прокурора, спірні додаткові угоди укладені без належних підстав - обґрунтованого документального підтвердження щодо підвищення ціни природного газу, що суперечить ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Внаслідок укладення додаткових угод ціна за 1000 м. куб. газу безпідставно збільшена з 6030 грн до 7442 грн, тобто на 1412 грн або на 19 % від первинної ціни. Неправомірне збільшення ціни одиниці виміру газу призвело до неправомірного отримання відповідачем 60764,31 грн, які підлягають поверненню на користь платника - Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради.

Необхідність прокурорського втручання обґрунтована необхідністю захисту інтересів держави в бюджетній сфері щодо цільового використання бюджетних коштів. Суб`єктом, який уповноважений державою здійснювати контроль у сфері публічних закупівель, є Державна аудиторська служба України, а контроль за раціональним використанням комунального майна Херсонська обласна рада як засновник комунального закладу Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради. Останні не вжили заходів до поновлення порушених державних інтересів. Подача позову в інтересах комунального закладу Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради мотивована тим, що майно диспансеру є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Херсонської області, і знаходиться в останнього на правах оперативного управління.

Ухвалою суду від 12.08.2022 було відкрито провадження у справі №910/7225/22 за вказаними позовними вимогами, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, про розгляд даної справи був повідомлений належним чином шляхом направлення ухвал суду на його адресу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м. Київ, вул. Зоологічна, 4-А), однак конверти з ухвалами поверталися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 16.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08.02.2023.

У судове засідання з розгляду справи по суті 08.02.2023 представники сторін не з`явилися.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Комунальним некомерційним підприємством "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради проведені відкриті торги із закупівлі 110000 м. куб. природного газу на 2021 рік. Відкриті торги проводились за процедурою закупівлі, врегульованої Законом України "Про публічні закупівлі" № 922-VIII від 19.09.2019.

За результатами відкритих торгів їх переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" як учасник, який запропонував найкращу цінову пропозицію - 663300 грн.

Наслідком прийнятого рішення про переможця торгів стало укладення 27.01.2021 між Комунальним некомерційним підприємством "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради, як споживачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД", як постачальником, договору № 387/21/74 про постачання природного газу (далі - Договір), предметом якого є природний газ у кількості 110000 м.куб. Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" зобов`язалось постачати газ протягом періоду з 01.01.2021 по 30.06.2021 (п. 3.1 Договору).

Ціна постачання у Договорі сформована відповідно до цінової пропозиції товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" і становить 6030 грн з податком на додану вартість за 1000 м.куб. газу. Ціна включає тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (п. 7.1 Договору). Загальна сума Договору становить 663300 грн з ПДВ (п. 7.2 Договору).

У пункті 7.4 Договору сторони погодили, що ціна природнього газу може змінюватись сторонами в порядку визначеному Договором протягом його дії у випадках, передбачених ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", але не частіше одного разу протягом розрахункового періоду (календарного місяця).

Керуючись цією умовою Договору та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони з 05.02.2021 по 09.04.2021 уклали три додаткові угоди до Договору, якими збільшили ціну за 1000 куб.м. газу шляхом викладення в новій редакції пунктів 3.1 та 7.1 Договору. Такими додатковими угодами є:

додаткова угода № 1 від 05.02.2021, якою збільшили ціну за 1000 куб. м. газу до 6616 грн з урахуванням податку на додану вартість та вартості з його транспортування;

додаткова угода № 2 від 24.02.2021, якою збільшили ціну за 1000 куб. м. газу до 6841 грн з урахуванням податку на додану вартість та вартості з його транспортування;

додаткова угода № 3 від 09.04.2021, якою збільшили ціну за 1000 куб. м. газу до 7442 грн з урахуванням податку на додану вартість та вартості з його транспортування.

Укладення додаткових угод супроводжувалось зі сторони відповідача наданням зроблених на його замовлення цінових довідок Харківської торгово-промислової палати.

Зокрема, для укладення додаткової угоди № 1 від 05.02.2021 відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №1770/20 від 05.01.2021 щодо ціни на природний газ станом на 31.12.2020, яка визначена у розмірі 6329,75 грн/6344,48 грн.

Для укладення додаткової угоди № 2 від 24.02.2021 відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №268/21 від 04.02.2021 щодо ціни на природний газ станом на 03.02.2021, яка визначена у розмірі 8205,49 грн/8215,49 грн.

Для укладення додаткової угоди № 3 від 09.04.2021 відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №759/21 від 01.04.2021, про що міститься посилання у відповідній Додатковій угоді.

Згідно звіту про виконання Договору, опублікованого Комунальним некомерційним підприємством "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради, відповідач на виконя умов Договору поставив споживачу природний газ у кількості 99922,97 м.куб. на загальну суму 663,3 тис грн.

Отже, внаслідок зміни ціни 1000 куб.м. газу, яка мала місце на підставі оспорюваних додаткових угод, ціна спожитого газу в цілому за Договором збільшилась на 60764,31 грн.

Вирішуючи питання щодо правомірності додаткових угод суд виходить з такого.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-VIII (далі - Закон). Метою запроваджених Законом процедур є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У розумінні Закону публічною закупівлею є придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Принципами, на яких базується здійснення публічних закупівель (ст. 5 Закону), є добросовісна конкуренція серед учасників (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону), максимальна економія, ефективність та пропорційність (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону).

Однією із обставин, яка забезпечує реалізацію цих принципів, є неможливість зміни істотних умов договору про закупівлю, що знайшло своє законодавче втіленні у ч. 4 ст. 41 Закону. Ця норма передбачає, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Виключні випадки зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань наведені у ч. 5 ст. 41 Закону.

Оскільки ціна є істотною умовою договору про закупівлю, за приписами п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку може мати місце у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, умовою збільшення ціни за одиницю газу до 10 відсотків є коливання ціни газу на ринку, що відбулось після укладення договору, і таке збільшення здійснюється пропорційно збільшенню ціни газу на ринку.

Сам по собі факт різниці між договірною ціною газу на час укладення договору від ціни газу на ринку не є обставиною, яка зумовлює можливість застосування п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону для приведення ціни договору у відповідність до ціни ринку.

Коливання ціни газу на ринку на час внесення змін до договору має містити документальне підтвердження, яке відображатиме дійсну зміну ціни газу після укладення договору на час внесення змін. З огляду на це тягар засвідчення наявності підстав для збільшення ціни за одиницю газу є тягарем, що несуть сторони як особи, які шляхом укладення змін до договору засвідчують коливання ціни. Покладення на сторін такого тягарю слідує зі стверджуваної ними презумпції, під якою слід розуміти обставину, що має правове значення для зміни ціни товару.

Водночас, жодна з зазначених вище цінових довідок Харківської торгово-промислової палати не підтверджує зміну ціни газу після укладення Договору на час укладення додаткових угод.

Зокрема, цінова довідка №1770/20 від 05.01.2021 фіксує ціну на природний газ, що існувала до укладення Договору, а тому вона не є документом, який засвідчує коливання ціни після укладення Договору.

Оскільки відповідач став переможцем торгів внаслідок аномально низької ціни тендерної пропозиції, фактично сторони Договору шляхом укладення оспорюваних додаткових угод, за відсутності коливання цін, здійснили приведення ціни за одиницю товару до ціни газу на ринку. Таке збільшення ціни не є обставиною, яка зумовлює можливість застосування п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону, що свідчить про відсутність підстав для укладення додаткової угоди № 1 від 05.02.2021, додаткової угоди № 2 від 24.02.2021, додаткової угоди № 3 від 09.04.2021, і, відповідно, їх невідповідність цьому Закону.

Відповідно до приписів частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 названого Кодексу встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Частина 1 цієї норми містить вимогу до змісту правочину, який не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства.

З урахуванням наведеного, доводи прокурора про недійсність додаткових угод є обґрунтованими.

Також суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності підстав для його звернення з позовом про недійсність додаткових угод в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби та Херсонської обласної ради

Зокрема, відповідно до частин третьої - п`ятої статті 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

Здійснюючи у цьому випадку оцінку спірних правовідносин на предмет їх відповідності критеріям, що підпадають під коло інтересів держави, суд виходить з того, що кошти, які є засобом платежу за Договором, є публічними коштами. Легітимне визначення публічним коштам наведено у Законі України "Про публічність використання публічних коштів", якими є кошти державного бюджету (крім таємних видатків), бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, кредитні ресурси, надані під державні та місцеві гарантії, кошти Національного банку України, державних банків, державних цільових фондів, Пенсійного фонду України (далі - Пенсійний фонд), фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також кошти суб`єктів господарювання державної і комунальної власності, отримані ними від їхньої господарської діяльності.

Саме прозорість використання публічних коштів, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції та розвиток добросовісної конкуренції є метою запровадження Законом України "Про публічні закупівлі" таких процедур. Ці процедури переслідують задоволення "публічного інтересу", який є більш ширшим поняттям та охоплює "державний інтерес", оскільки публічний інтерес не можна розуміти лише як інтерес держави, відокремлено від інтересів громадян та суспільства. Не всі суспільні інтереси стають публічними, а лише ті, які отримали визнання держави або її адміністративно-територіальних одиниць в особі відповідних органів. Публічний інтерес визначається як спільні інтереси, що їх можна розглядати як узагальнення особистих, групових інтересів, без задоволення та реалізації яких неможливо, з одного боку, реалізувати приватні інтереси осіб, а з другого - неможливо забезпечити цілісність, стабільність та нормальний розвиток організацій, держав, націй, соціальних прошарків та суспільств у цілому. Це визнаний державою та забезпечений правом інтерес соціальної громади, задоволення якого слугує умовою і гарантією її існування та розвитку.

Отже, укладення додаткових угод, наслідком яких є використання публічних коштів іншим чином, ніж за процедурами, врегульованих Законом, стосується порушення "публічних інтересів", що підпадають під коло інтересів держави.

Виходячи з диспозиції частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави у суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або у разі відсутності такого органу.

"Не здійснення захисту" є усвідомленою пасивною поведінкою уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідно до Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", який визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, головними завданнями органу державного фінансового контролю, є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (п. 10 ч. 1 ст. 10) надано право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відмову Державної аудиторської служби України, що є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю (постанова Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016), у здійснені функцій контролю при зміні ціни Договору з підстав неможливості такої перевірки внаслідок бойових дій на території Херсонської області суд вважає не переконливою. Такий висновок ґрунтується на рівних можливостях проведення перевірки, які наявні у прокуратури Херсонської області та Державної аудиторської служби України в особі Південного офісу, а тому можливість прокуратури здійснити таку перевірку свідчить про наявність такої ж можливості і в органу державного фінансового контролю. З огляду на це поведінка Державної аудиторської служби України є усвідомленою пасивною поведінкою уповноваженого суб`єкта владних повноважень, що підпадає під визначення "не здійснення захисту".

Щодо участі як належного позивача у справі Херсонської обласної ради суд виходить з приписів ст.17 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", за якою відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Єдиним засновником Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради є Херсонська обласна рада, яка представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст Херсонської області.

Отже, використання комунальним підприємством коштів є предметом контролю Херсонської обласної ради за діяльністю пансіонату. Оскільки основною функцією останньої є публічне управління, вона безпосередньо не вступає у господарські відносини, а, засновуючи комунальні підприємства, делегує таким владні повноваження з розпорядження і використання бюджетних коштів комунальним підприємствам, установам, закладам, уповноважуючи їх на цільове та ефективне використання коштів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що прокурор правомірно звернувся до суду в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Херсонської обласної ради з позовом про визнання недійсними додаткових угод, належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та неналежного здійснення такого захисту позивачами в частині визнання недійсними цих угод.

Позовна заява прокурора в інтересах Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради в частині стягнення з відповідача коштів в сумі 60764,31 грн підлягає залишенню без розгляду як така, що підписана особою, яка не має права її підписувати (п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України).

Суд констатує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, в пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, пункт 26 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (пункт 27 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Беручи до уваги викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на положення частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У контексті цього засадничого положення відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 № 911/2169/20.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналогічна норма передбачена ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", зокрема, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Комунальне некомерційне підприємство "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради не є органом державної влади чи місцевого самоврядування і не є суб`єктом владних повноважень, тому звернення прокурора до суду у цій справі в інтересах держави в інтересах пансіонату є неправомірним.

За таких обставин відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави у цій справі в особі Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради, тому суд залишає без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України позовну заяву у частині стягнення з відповідача на користь пансіонату 60764,31 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача судовий збір з вимог про визнання недійсними додаткових угод.

Керуючись ст. 86, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 05.02.2021 до Договору від 27.01.2021 № 387/21/74 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" та Комунальним некомерційним підприємством "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради.

Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 24.02.2021 до Договору від 27.01.2021 № 387/21/74 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" та Комунальним некомерційним підприємством "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради.

Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 09.04.2021 до Договору від 27.01.2021 № 387/21/74 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" та Комунальним некомерційним підприємством "Херсонський обласний онкологічний диспансер" Херсонської обласної ради.

Позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" надмірно сплачених грошових коштів в сумі 60764,31 грн залишити без розгляду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" (вул. Зоологічна, 4-А, офіс 139; ідентифікаційний код 38772399) на користь Херсонської обласної прокуратури (вул. Михайлівська, 33, м. Херсон, 73000; ідентифікаційний код 04851120) 7443 (сім тисяч чотириста сорок три) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 27.02.2023.

Суддя Р.Б. Сташків