ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року

м. Київ

cправа № 914/575/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б.,

представників учасників справи:

позивача - не з`явився,

відповідача - Турчиняк Я.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз"

на рішення Господарського суду Львівської області

від 18.07.2022,

на додаткове рішення Господарського суду Львівської області

від 11.08.2022

у складі судді Щигельської О. І. та

на постанову Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Орищин Г. В., Галушко Н. А., Желік М. Б.

від 03.11.2022

за позовом Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз"

про визнання недійсним рішення та скасування здійсненого донарахування не облікованого споживання природного газу,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

Львівське комунальне підприємство "Залізничнетеплоенерго" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" про визнання недійсним рішення комісії Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" з розгляду актів про порушення від 29.12.2020, затвердженого протоколом №178/12, про задоволення акта про порушення №1147 від 16.10.2020 (бланк 008027), та скасування здійсненого донарахування необлікованого об`єму природного газу за період із 12:00 год. 16.10.2020 по 19.10.2020 в обсязі 79,215 тис м3 на суму 579 181,27 грн.

Позов обґрунтовано тим, що:

- акт про порушення складено за відсутності факту порушення, яке передбачає відповідальність у вигляді донарахування обсягів необлікованого газу;

- акт про порушення №1147 від 16.10.2020 (бланк 008027) складений із порушенням вимог щодо його складення, а тому не підтверджує наявності будь-якого порушення споживача, за яке може бути здійснено донарахування, і відповідно такий акт не міг бути задоволений комісією;

- рішення про задоволення акта про порушення №1147 від 16.10.2020 (бланк 008027) прийнято з порушеннями вимог Кодексу газорозподільних систем щодо порядку розгляду та здійснення донарахування.

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

01.01.2016 між Публічним акціонерним товариством «Львівгаз» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», відповідач по справі, оператор ГРМ за договором) та Львівським комунальним підприємством «Залізничнетеплоенерго» (позивач по справі, споживач за договором) було укладено типовий публічний договір розподілу природного газу, шляхом підписання заяви-приєднання №09420KLSQ7FT016.

16.10.2020 працівниками оператора ГРМ складено акт про порушення №1147 (008027), згідно із яким на об`єкті котельні Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» за адресою: м. Львів, вул. Роксоляни, 26а, встановлено порушення положень Кодексу газорозподільних систем, а саме «під час обстеження виявлено газовий лічильник ЛГК-200 ін.№4030 1997 року обліку газу на 3 робочих котли ТВГ-8н не веде, показник 0841683, пломби №R27690699, R276920242, R27690659 непорушені.

Акт підписаний представниками оператора ГРМ, представник споживача від підпису відмовився про що зазначено в акті.

19.10.2020 складено акт №3566 технічної перевірки комерційного ВОГ (вид акта: зняття лічильника) та протокол щодо направлення ЗВТ на позачергову чи експертну повірку.

22.10.2020 комісія у складі представників Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз": інженерів з метрології лабораторії, повірки промислових лічильників газу Бабія Ю.Р., Шумила Ю.І. провели перевірку технічного стану лічильника газу споживача - Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», тип лічильника ЛГК, типорозмір 200, № лічильника 4030,рік випуску 1997, дата повірки 3 кв. 2019 року, з показником 08417180 м. куб. Згідно із копією акта №501 перевірки технічного стану від 22.10.2020, зазначені в акті пломби знято, втручання в ПЛГ не виявлено.

Відповідно до копії свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №46ОП-03/20 від 23.10.2020 за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (лічильник газу турбінний ЛГК 1600-200 заводський №4030, 1997) відповідає вимогам М.П. Фб2.784.008 Д2.

29.12.2020 відбулося засідання комісії Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем, проведення нарахування обсягів спожитого газу та перерахунків споживачам природного газу. За результатами даного засідання прийнято рішення щодо задоволення акта про порушення №1147 (008027) від 16.10.2020.

Супровідним листом №790-Сл-5050-0421 від 13.04.2021 відповідач повідомив позивача, що 29.12.2020 відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем, проведення нарахування обсягів спожитого газу та перерахунків споживачам природного газу, за результатами даного засідання прийнято рішення щодо задоволення акта про порушення № 008027 від 16.10.2020. До вказаного супровідного листа долучено рахунок на оплату №61056212 від 13.04.2021 на суму 579 181,27 грн, повідомлення про припинення газопостачання №61056212 від 13.04.2021 та акт-розрахунок від 29.12.2020 на суму 579 181,27 грн.

З копії акта - розрахунку (для непобутових споживачів) від 29.12.2020, вбачається, що такий здійснений на підставі акта про порушення №1147 (008027) від 16.10.2020, акт-розрахунок складений представником Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" - інженером Мельником В.А., щодо споживача Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» (ЄДРПОУ (ІПН) 20784943), адреса об`єкта споживача - м. Львів вул. Роксоляни, 26а. В Акті зазначено про те, що згідно з пунктом 2 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем (із змінами) затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за N1379/27824 від 06.11.2015, виконаний розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за період з 16.10.2020 12:00 години (відновлення газопостачання на опалювальний період) по 19.10.2020 12:00 години (зняття лічильника на ремонт). Причина виконання розрахунку: поломка лічильника ЛГ-К G-1600 № 4030. Згідно із актом-розрахунком від 29.12.2020 вартість донарахованого об`єму природного газу складає 579 181,27 грн.

З копії витягу з протоколу № 178/12 від 29.12.2020 вбачається, що по пункту 3 порядку денного заслухано членів комісії, які доповіли, що 16.10.2020 працівниками Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз", в присутності представника Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», було складено акт про порушення № 008027. В даному акті про порушення вказано, що виявлено зупинка ПрЛГ ЛКГ С200№4030/1997 р.в. За результатами обговорення та голосування члени комісії вирішили (постановили): задовольнити акт про порушення №1147 (008027) від 16.10.2020.

З копії витягу з протоколу №87/12 від 20.12.2021 засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем вбачається, що за результатами обговорення та голосування членами комісії вирішено (постановлено): скасувати акт про порушення №1147 (008027) від 16.10.2020 згідно із службовою запискою №007.1Сз-4579-0721 від 26.07.2021.

3. Короткий зміст судових рішень

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 визнано недійсним рішення комісії відповідача - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розгляду актів про порушення від 29.12.2020, затверджене протоколом №178/12, про задоволення акта про порушення №1147 (008027) від 16.10.2020 (бланк 008029) та скасовано здійснене Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» донарахування необлікованого об`єму природного газу за період із 12:00 год. 16.10.2020 по 19.10.2020 р. в обсязі 79, 215 тис м3 на суму 579 181, 27 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 11.08.2022 клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2022 у справі №914/575/22 залишено без змін.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2022 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі.

Скаржник у якості підстав касаційного оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції зазначив пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

- суди першої та апеляційної інстанцій не застосували частину 1 статті 144 Господарського кодексу України, частину 3 статті 12 Цивільного кодексу України, пункт 11 Глави 5 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, пункт 2 частини 1 статті 231, частину 4 статті 234, частину 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України та не врахували правових висновків щодо застосування цих норм права, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 910/17955/17, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 05.10.2022 у справі № 906/513/18 та постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 914/633/18;

- суди першої та апеляційної інстанцій не застосували частину 4 статті 126 та частину 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та не врахували правових висновків щодо їх застосування, викладених у додатковій постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Львівське комунальне підприємство "Залізничнетеплоенерго" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Водночас, у відзиві на касаційну скаргу позивач просить стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн витрат на правову допомогу, пов`язану із розглядом справи в суді касаційної інстанції.

5. Позиція Верховного Суду

У статті 287 Господарського процесуального кодексу України, якою регламентоване право касаційного оскарження, визначено перелік судових рішень, які підлягають касаційному оскарженню у господарському процесі, а також визначені підстави та випадки, коли касаційне оскарження допускається.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовуються правила статті 300 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1).

Касаційне провадження у справі відкрито відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Наведене узгоджується із частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Причиною виникнення даного спору стало питання щодо наявності/відсутності підстав для визнання недійсним рішення комісії відповідача з розгляду актів про порушення та скасування здійсненого донарахування необлікованого об`єму природного газу.

Відповідно до положень статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, визначені Кодексом газорозподільних систем.

Відповідно до положень глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Пунктом 4 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: - або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; - або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/ користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самовряду-вання) за умови посвідчення цієї особи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що акт про порушення №1147 (008027), підписаний представниками оператора ГРМ, а представник споживача від підпису відмовився, про що зазначено в акті.

При цьому, в пункті 7 вказаного акта зазначено, що до такого додається фото, відеофіксація, заявка. Однак, відповідачем судам не надано зазначені в акті фото чи відеофіксація, а позивач, в свою чергу, зазначає, що про наявність і зміст фото та відеофіксації йому не відомо.

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем при складанні акта про порушення представник оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в пункті 8 акта про порушення №1147 (008027) від 16.10.2020 представниками відповідача не вказані жодні дані передбачені абзацом 2 пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.

Разом з тим, відповідно до абзацу 1 пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо нього відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом "Про судову експертизу").

Суди попередніх інстанцій встановили, що акт № 008027 складений 16.10.2020, натомість засідання комісії з його розгляду відбулось лише 29.12.2020, тобто з пропуском строку, передбаченого абзацом 1 пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.

Крім того, відповідно до пункту 10 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи. У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та / або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач, всупереч вимогам Кодексу газорозподільних систем, належним чином не повідомив позивача про засідання комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення.

Водночас, відповідно до пункту 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. При складанні акта-розрахунку враховується таке: 1) розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем (несанкціонованим споживачем) Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу; 2) розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період після 01-го числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення, включається в баланс поточного календарного місяця за загальними правилами і вважається об`ємом постачання природного газу споживачу його діючим постачальником. Виключенням є об`єм природного газу, нарахований несанкціонованому споживачу та споживачу, у якого відсутній постачальник, вартість якого має бути компенсована Оператору ГРМ за цінами закупівлі ним природного газу в поточному календарному місяці; 3) при розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу має бути віднятий об`єм природного газу, фактично сплачений споживачем протягом періоду порушення. Виключенням є несанкціонований відбір природного газу поза охопленням комерційного вузла обліку; 4) при розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу пільги та субсидії, на які має право побутовий споживач, не враховуються.

Судами встановлено, що з копії акта-розрахунку, вбачається, що згідно із пунктом 2 глави 4 розділу XI Кодексу Кодексу газорозподільних систем розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу виконаний за період з 16 жовтня 2020 року 12:00 (Відновлення газопостачання на опалювальний період) по 19 жовтня 2020 року 12:00 (Зняття лічильника на ремонт). Причина виконання розрахунку: поломка лічильника ЛГ-К G-1600 № 4030. Згідно із актом-розрахунком від 29.12.2020 вартість донарахованого об`єму природного газу складає 579 181,27 грн.

При цьому, пунктом 2 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем визначено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за номінальною потужністю газового обладнання за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору - з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем не доведено того, що позивач здійснював несанкціоноване відновлення газоспоживання чи будь-які дії по втручанню в роботу газорозподільної системи, внаслідок чого міг би здійснюватися несанкціонований відбір природного газу.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій, колегія суддів погоджується з висновками судів про наявність правових підстав для задоволення даного позову.

Разом з тим, скаржник у касаційній скарзі посилається на те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 910/17955/17, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 05.10.2022 у справі № 906/513/18 та постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 914/633/18.

При цьому доводи касаційної скарги щодо неврахування висновків, викладених у наведених постановах Верховного Суду, зводяться до того, що судами попередніх інстанцій безпідставно не закрито провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, оскільки відповідачем повідомлено суди, що 20.12.2021 на засіданні комісії відповідача з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем було вирішено (постановлено) скасувати акт про порушення №0080027 від 16.10.2020.

Так, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 910/17955/17, від 05.10.2022 у справі № 906/513/18 та у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 914/633/18 зроблено висновок про те, що вимога про оскарження рішення комісії з розгляду актів про порушення має розглядатися судом як вимога про визнання повністю або частково недійсним акта постачальника електричної енергії відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, що є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання.

Відхиляючи доводи відповідача щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, суди попередніх інстанцій зазначили, що предметом спору у даній справі є визнання недійсним рішення комісії відповідача з розгляду актів про порушення від 29.12.2020, затвердженого протоколом №178/12, про задоволення акта про порушення №1147 (008027) та скасування здійсненого АТ «Львівгаз» донарахування необлікованого об`єму природного газу за період із 12:00 16.10.2020 по 19.10.2020 в обсязі 79,215 тис м3 на суму 579181,27 грн, тобто рішення про задоволення акта про порушення, а не сам акт.

Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для закриття провадження у справі, оскільки 20.12.2021 на засіданні комісії відповідача було скасовано лише акт про порушення №1147 (008027) від 16.10.2020, при цьому рішення комісії відповідача з розгляду актів про порушення від 29.12.2020, яке є предметом даного спору, та акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, складений на підставі рішення комісії відповідача з розгляду актів про порушення від 29.12.2020, відповідачем не скасовано. В свою чергу, положеннями Кодексу газорозподільних систем не передбачено те, що у разі скасування акта про порушення на засіданні комісії, попереднє рішення комісії про задоволення даного акта, та акт-розрахунок втрачають чинність.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для закриття провадження у справі не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 910/17955/17, від 05.10.2022 у справі № 906/513/18 та у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 914/633/18.

Водночас, висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, не є релевантними до обставин справи, що розглядається, оскільки у справі № 766/20797/18 досліджувалось питання щодо правомірності донарахування споживачу обсягу спожитого природного газу після того як адміністративний суд визнав незаконною та нечинною постанову № 237 Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 № 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників».

Проаналізувавши висновки щодо застосування частини 4 статті 126 та частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, що викладені в постановах Верховного Суду у справах, на які посилався скаржник у касаційній скарзі, суд касаційної інстанції вважає, що вони стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі, що переглядається, з огляду на таке.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції враховуючи клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, беручи до уваги рівень складності справи, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідає критерію розумності, що суперечить принципу розподілу таких витрат. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви відповідача та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 50% до 25 000,00 грн, оскільки саме такий розмір на думку суду є обґрунтованим та належним.

У справі № 905/1795/18 ухвалюючи додаткову постанову про часткове задоволення заяви про розподіл судових витрат Верховний Суд приймаючи до уваги заперечення відповідача за первісним позовом про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, ураховуючи те, що об`єктом касаційного оскарження була додаткова постанова суду апеляційної інстанції, якою вирішувалось питання про судові витрати, кількість засідань у справі (1 засідання), дійшов висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "ВАЛДПРО" у відшкодуванні понесених ним на професійну правничу допомогу витрат в розмірі 39 448,00 грн, та відповідно не покладання таких витрат у відповідній частині на Публічне акціонерне товариство "Енергомашспецсталь" з покладанням на останнє обов`язку по відшкодуванню 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу понесених у зв`язку з розглядом справи № 905/1795/18 у суді касаційної інстанції.

У справі № 922/2685/19 залишаючи без змін постанову апеляційного господарського суду Верховний Суд виходив з того, що апеляційний господарський суд , враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 45 903, 00 грн.

Тобто, у справі, що переглядається, та у справах №№ 905/1795/18, 922/2685/19 судами досліджувались різні за змістом докази, які подавались сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин, з урахуванням складності справ, приймалися відповідні судові рішення щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин.

Таким чином, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження.

Інших виключних випадків касаційного оскарження, передбачених частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" у касаційній скарзі не зазначено.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 309 зазначеного Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, рішення та додаткове рішення місцевого господарського суду і постанова суду апеляційної інстанції ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

7. Розподіл судових витрат

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно із статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на заявника касаційної скарги.

Водночас, відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Верховний Суд зазначає, що суд має застосовувати зазначені положення процесуального закону за наявності одночасно у сукупності таких умов: 1) вирішення судом спору по суті; 2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони. Зміст вказаної норми також свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок здійснити розподіл судових витрат у вищезазначений спосіб. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим. (схожі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 12.07.2022 у справі № 910/18790/19, від 31.05.2022 у справі № 927/515/21, від 25.11.2021 у справі № 904/5929/19 та додаткових постановах Верховного Суду від 12.07.2022 у справі № 910/18790/19, від 04.03.2021 у справі № 916/376/19).

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн витрат на правову допомогу, пов`язану із розглядом справи в суді касаційної інстанції. При цьому, позивач зазначає, що дана сума підлягає стягненню з відповідача на підставі частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із касаційним переглядом справи на підставі абсолютно необґрунтованої скарги.

Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що позивач безпідставне ототожнює зловживання учасником судового процесу своїми процесуальними правами з гарантованим частиною 1 статті 129 Конституції України правом на судовий захист шляхом касаційного оскарження судового рішення у визначених законом випадках, яке власне й відповідач реалізував шляхом подання касаційної скарги в цій справі.

Крім того, Суд враховує, що витрати у розмірі 25 000 грн позивач обґрунтовує тим, що ним було сплачено Адвокатському об`єднанню фіксовану суму гонорару у розмірі 50 000 грн, натомість суд першої інстанції на користь позивача стягнув витрати на правову допомогу 25 000 грн, відтак за доводами позивача різниця підлягає стягненню у суді касаційної інстанції.

На переконання Суду дані доводи позивача зводяться до незгоди із висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, позивач не оскаржував додаткове рішення суду першої інстанції в цій частині.

Разом з тим, Суд враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (такий висновок викладений у пункті 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

З огляду на викладене, у Суду відсутні підстави для задоволення клопотання позивача, викладеного у відзиві на касаційну скаргу, про стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн витрат на правову допомогу, пов`язану із розглядом справи в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 у справі № 914/575/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді Г. О. Вронська

І. Д. Кондратова