ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м. Чернівці

21 лютого 2023 року Справа № 926/54/22

За позовом Першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «Екомонтажсервіс»,

2) Державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни

про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень

Суддя І.В. Марущак

Секретар судового засідання А.В.Кифірюк

представники:

від позивача Юзьків М.І.;

від відповідача-1 Гінінгер А.З.;

від відповідача-2 не з`явився;

прокурор Балицька Р.С.

СУТЬ СПОРУ: Перший заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до ТОВ ВКФ "Екомонтажсервіс" та Державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. від 22.03.2019 (індексний номер рішення - 46135342) про реєстрацію за ТОВ ВКФ "Екомонтажсервіс" право приватної власності на нежитлову будівлю прохідної літ А заг. пл. 4.60 кв.м., дренажні колодці № 1-7 за адресою м. Чернівці, проспект Незалежності, будинок 137 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності 30861644) та про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нежитлову будівлю прохідної літ А заг. пл. 4.60 кв.м, дренажні колодці № 1-7 за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, будинок 137 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності 30861644) за ТОВ ВКФ "Екомонтажсервіс".

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 07.04.2022 у справі №926/54/22 відмовлено у задоволенні заяви Чернівецької обласної прокуратури про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Чернівецької міської ради та закрито провадження у даній справі.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 07.04.2022 у справі №926/54/22 скасовано, а справу №926/54/22 направлено в Господарський суд Чернівецької області для продовження розгляду по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2022 справу № 926/54/22 передано до провадження судді Марущака І.В.

Ухвалою від 03.10.2022 прийнято справу № 926/54/22 до провадження та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні на 26.10.2022.

Ухвалами суду від 26.10.2022 та 09.11.2022 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 09.11.2022 та 23.11.2022 відповідно.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.11.2022 відкрито касаційне провадження у справі № 926/54/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 та витребувано матеріали справи з Господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою суду від 18.11.2022 зупинено провадження у справі № 926/54/22 до повернення матеріалів даної справи до Господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою від 04.01.2023 поновлено провадження у справі № 926/54/22 та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні на 25.01.2023.

Ухвалою суду від 25.01.2023 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 13.02.2023.

В судовому засіданні 13.02.2023 представником відповідача-1 подано клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтоване тим, що, як зазначено прокурором у позові, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Чернівецька міська рада, відтак до подання позовної заяви прокурору необхідно було звернутись до міської ради як сторони спірних правовідносин, надавши останній можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення відповідних дій. Однак прокурор обґрунтовує підстави для звернення з даним позовом листом виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.09.2021 № 01/02-9/2698, згідно з яким міська рада не має можливості вжити заходи цивільно-правового характеру щодо скасування реєстрації права власності на нерухоме майно.

Вважає, що лист виконавчого комітету міськради як окремої юридичної особи не може замінити собою вирішення питання Чернівецькою міською радою в особі депутатського корпусу шляхом прийняття відповідного рішення, що свідчить про недотримання з боку прокурора підстав для подання позовної заяви в інтересах держави, які визначені законом.

Востаннє, ухвалою суду від 13.02.2023 оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні на 21.02.2023.

Відповідач-2 явку свого представника в судове засідання 21.02.2023 не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

У підготовчому засіданні 21.02.2023 адвокат відповідача-1 підтримав подане ним клопотання про залишення позову без розгляду, натомість прокурор та представник позивача проти залишення позову без розгляду заперечували. Прокурором подано письмові заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду.

Розглянувши клопотання про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

За приписами частин 2 а 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб..

При цьому згідно ст.1311 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається в тому числі представництво інтересів громадянина та держави в суді у випадках, визначених законом.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави має бути наявність порушень або загрози порушень цих самих інтересів.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р., поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України в логічно-значеннєвому зв`язку з поняттям «права», слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як обумовлений загальним змістом об`єктивного та прямо не опосередкованого в суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, який є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, що не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим принципам.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено наступне:

« 35. Таким чином, перед Великою Палатою Верховного Суду постали такі питання: 1) чи повинен прокурор доводити бездіяльність компетентного органу або ж достатньо простого посилання на таку бездіяльність у позові при обґрунтуванні підстав для представництва; 2) якими доказами прокурор має доводити бездіяльність компетентного органу; 3) чи зобов`язаний прокурор перед зверненням до суду з`ясовувати причини бездіяльності такого органу або ж достатньо доведення самого факту бездіяльності без зазначення і доведення суду її причин.

37. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

38. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

39. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

40. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

40. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

41. Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень -це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

42. Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

43. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

44. Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

45. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

46. У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

47. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.».

Пред`являючи позов в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради, прокурор виходить з того, що безпідставне проведення державної реєстрації права власності об`єкта нерухомого майна порушують інтереси держави в особі міськради як власника земельної ділянки.

При цьому, звернення прокурора обумовлено бездіяльністю Чернівецької міської ради упродовж тривалого часу, яка не вживала заходи, спрямовані на скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права та їх обтяжень та припинення права власності.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пункту третього частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У відповідності до положень, визначених частиною третьою статті 53 ГПК України, прокурор звертається до суду з позовною заявою тільки у визначених законом випадках.

Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган;

2) у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Відповідно до абзаців 1-2 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор, звертаючись з відповідним позовом, зазначив про те, що органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Чернівецька міська рада.

Наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.

З метою підтвердження підстав для самостійного подання позову прокурор у поданій позовній заяві посилається на лист від 24.09.2021 № 01/02-29/2698 виконавчого комітету Чернівецької міської ради, відповідно до якого Чернівецька міська рада не має можливості вжити заходи цивільно-правового характеру щодо скасування реєстрації права власності на нерухоме майно по проспекту Незалежності, 137.

Відповідності до положень статті першої Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Рада, як представницький орган місцевого самоврядування - це виборний орган, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

У відповідності до статті 45 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Статтею 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

У відповідності до положень статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попередньою розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Згідно частини 6 статті 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат мас право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Згідно статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Виходячи з вищенаведених норм, слід зробити висновок про те, що звернення прокурора, яке адресовано Чернівецькій міській раді, має бути розглянуто саме депутатами цієї ради у встановленому порядку і по ньому має бути прийнято відповідне рішення, як результат діяльності Ради в особі депутатського корпусу.

Суд звертає увагу, що наданий прокурором лист №01/02-9/2698 від 24.09.2021 є листом виконавчого комітету Чернівецької міської ради, який є юридичною особою (код 04062216).

В той же час Чернівецька міська рада є окремою юридичною особою з ідентифікаційним кодом 36068147.

Відповідно до частини першої статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.

Частиною першою статті 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Суд констатує, що до подачі позову прокурор звертався до Чернівецької міської ради з листом, в якому повідомив про безпідставне проведення державної реєстрації права власності об`єкта нерухомого майна, що порушує інтереси держави в особі міськради як власника земельної ділянки, однак отримав відповідь від виконавчого комітету міської ради, яка є окремою юридичною особою.

Отже, в матеріалах справи відсутня відповідь уповноваженого органу Чернівецької міської ради про вжиття заходів цивільно-правового характеру щодо скасування реєстрації права власності на нерухоме майно.

У запереченнях на клопотання про залишення позову без розгляду прокурор посилається на те, що листами від 16.06.2021 № 15-1132-21, від 13.09.2021 № 15-382вих-21, від 08.07.2021 № 01/02-29/2044 він проінформував Чернівецьку міську раду про безпідставну реєстрацію державним реєстратором Карвацькою Г.Ф. за ТОВ ВКФ «Екомонтажсервіс» дренажних колодязів та прохідної як нерухомого майна по проспекту Незалежності, 137 в м. Чернівці; листом від 22.10.2021 № 15-436вих-21 повідомлено Чернівецьку міську раду про підготовку позову та про те, що він буде поданий до Господарського суду Чернівецької області.

Однак, в позовній заяві з метою підтвердження підстав для самостійного звернення до суду з даним позовом прокурором не зазначено про вищевказані листи.

Крім того, прокурор у позовній заяві також не посилається на невжиття Чернівецькою міською радою протягом розумного строку заходів щодо усунення виявлених порушень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV V. RUSSIA (no. 2), № 5447/03. § 33. ЄСГІЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35. ЄСПЛ. від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боні однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Надання на підтвердження підстав для звернення до суду через бездіяльність Чернівецької міської ради листа від іншої юридичної особи свідчить про недотримання з боку прокурора підстав для подання позовної заяви в інтересах держави, які визначені статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

Наведене вказує, що прокурор передчасно звернувся до суду із відповідною позовною заявою, оскільки ним не виконані ті процедури, які мають передувати такому зверненню до суду для підтвердження підстав для самостійного подання відповідного позову (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі №912/2385/18 і від 15.09.2020 р. у справі № 469/1044/17).

Відтак, наразі, у прокурора відсутні підстави для самостійного звернення до суду та представництва прокурором інтересів держави у вказаній справі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;

Згідно ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України: «Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, пункт 83 дійшла також до наступного висновку: «Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.».

Частиною 2 ст.185 ГПК України передбачено: «За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.».

Отже суд відповідно до вищевикладеного та на підставі п.2 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України вирішив залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.226 Господарського процесуального кодексу України: «Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету. Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено.».

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 20, 53, 170, 182, 183, 185 п.2 ч.1 ст.226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов Першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «Екомонтажсервіс» та Державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень - залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню окремо від рішення суду в порядку та строк, передбачені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали у зв`язку складено і підписано 24 лютого 2023 року.

Суддя І.В. Марущак