ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023м. ХарківСправа № 922/1349/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, м. Куп`янськ
до 1. Куп`янської міської ради Харківської області, м. Куп`янськ , 2. Фізичної особи - підприємця Соболь Олександра Олексійовича, м. Куп`янськ
про визнання незаконним рішення, визнання недійсним і припинення на майбутнє договору, зобов`язання повернути земельну ділянку
за участю :

прокурора - Клейн Л.В.

представника відповідача 1 - не з`явився

представника відповідача 2 - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1. Куп`янської міської ради Харківської області, 2. Фізичної особи - підприємця Соболь Олександра Олексійовича (відповідачі) згідно якої просить суд:

- визнати незаконним рішення Куп`янської міської ради Харківської області № 1376/31-VII від 11.10.2019 Про надання у користування земельної ділянки за договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту за адресою: м. Куп`янськ, м-н Ювілейний;

- визнати недійсним та припинити на майбутнє договір від 21.11.2019 про встановлення особистого строкового земельного сервітуту на земельну ділянку, власником якої є Куп`янська міська рада Харківської області, площею 0,0030 га, кадастровий номер :49:003:0038, розташовану за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, м-н Ювілейний, укладений між Куп`янською міською радою Харківської області та Фізичною особою - підприємцем Соболем Олександром Олексійовичем;

- зобов`язати Фізичну особу - підприємця Соболь Олександра Олексійовича повернути земельну ділянку, площею 0,0030 га, нормативною грошовою оцінкою 21204,90 грн., кадастровий номер :49:003:0038, розташовану за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, м-н Ювілейний, у стані, в якому вона була одержана, Куп`янській міській раді (63701, Харківська область, м. Куп`янськ, пр-т Конституції, буд. 3, код юридичної особи 33714382);

- судовий збір стягнути з відповідачів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.08.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

Відомості про судовий розгляд справи та зазначені процесуальні рішення своєчасно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є загальнодоступними, та у мережі Інтернет на офіційному сайті Судова влада України.

У судовому засіданні 20.02.2023 прокурор підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідачі правом на участь представників у судовому засіданні не скористалися.

Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області 06.02.2023 за вх.№ 2763/23 надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника Куп`янської міської ради.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення прокурора, суд встановив наступне.

Згідно позову керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області вказує, що прокуратурою під час вивчення стану дотримання вимог земельного законодавства на території м. Куп`янськ Харківської області виявлено порушення в частині передачі земельної ділянки згідно укладеного договору особистого строкового земельного сервітуту.

Так, в ході здійснення моніторингу рішень органів місцевого самоврядування встановлено, що 11.10.2019 Куп`янською міською радою Харківської області прийнято рішення №1376/31-VII Про надання у користування земельної ділянки за договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту за адресою: м. Куп`янськ, м-н Ювілейний.

Судом встановлено, що п.1 вказаного рішення затверджено "Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність територіальній громаді міста, в особі Куп`янської міської ради Харківської області для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої за адресою: м-н Ювілейний, м. Куп`янськ, Харківської області".

Пунктом 2 вказаного рішення ФОП Соболю Олександру Олексійовичу надано земельну ділянку з кадастровим номером :49:003:0038, площею 0,0030 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (КВЦПЗ - В.03.07), землі житлової та громадської забудови, в користування за договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту строком на 5 (п`ять) років під розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, м-н Ювілейний.

Пунктом 4 рішення ради зобов`язано ФОП Соболя О.О. у місячний термін укласти договір про встановлення особистого строкового земельного сервітуту щодо вищевказаної земельної ділянки та зареєструвати інше речове право, право користування (сервітут), в установленому законом порядку.

21.11.2019 між Куп`янською міською радою Харківської області (власник) та Фізичною особою-підприємцем Соболь О.О. (Сервітуарій) укладено договір про встановлення особистого строкового земельного сервітуту (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору земельний сервітут встановлюється відносно земельної ділянки площею 0,0030 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, м-н Ювілейний, кадастровий номер :49:003:0038, в інтересах Сервітуарія на право розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 1.2. Договору будь-які обмеження та обтяження на земельну ділянку відсутні.

Пунктом 2.1. Договору встановлено строковий земельний сервітут строком на 5 років.

Згідно п. 2.3. Договору по закінченню терміну даного Договору його дію може бути продовжено за домовленістю сторін, про що Сервітуарій не пізніше як за 60 днів до закінчення строку дії Договору повинен повідомити письмово Власника про намір продовжити його дію.

Згідно пункту 3.1. Договору річна плата по Договору встановлюється у розмірі 7,5% від нормативної грошової оцінки землі, а саме Сервітуарій сплачує рівними частинами щомісячно до 30 числа кожного місяця 132,53 грн.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права власності №242848129, державним реєстратором виконавчого комітету Куп`янської міської ради 27.11.2019 (рішення № 49958495, здійснено державну реєстрацію права користування (сервітут) на земельну ділянку, за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, м-н Ювілейний, кадастровий номер :49:003:0038, правокористувач, сервітуарій: Соболь О.О., цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Міськрайонним управлінням у Куп`янському районі та м. Куп`янськ ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 31.10.2019 №3929/0/52-19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :49:003:0038 становить 21204,90 грн.

Згідно позову керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області вказує, що вищевказане рішення Куп`янської міської ради щодо надання у користування земельної ділянки під розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності прийняте з порушенням вимог законодавства та повинно бути скасоване, так само як і укладений на його підставі Договір є таким, що не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим рішення Куп`янської міської ради повинно бути скасовано, договір сервітуту визнано недійсним, а земельна ділянка повинна бути повернута територіальній громаді м. Куп`янськ в особі Куп`янськ міської ради, з огляду на наступне.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ст. 401 ЦК Україні право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Статтею 98 ЗК України передбачено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

За приписами ст. 99 ЗК України, передбачені види права земельного сервітуту, які власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення.

Відповідно до статті 100 ЗК України, сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

З аналізу вказаних вище норм права вбачається, що земельний сервітут може бути встановлений лише для власника або землекористувача земельної ділянки, а також у тому разі, якщо потреби такого власника чи землекористувача не можуть бути задоволені в інший спосіб, ніж встановлення сервітуту.

Така позиція також закріплена у п.2.32. та п.2.34. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17,05.2011 №6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин, згідно яких: види права земельного сервітуту визначає стаття 99 ЗК України, положення якої є такими, що встановлюють підстави, за наявності яких можливе звернення з вимогою про встановлення сервітуту. Зазначена стаття визначає конкретних суб`єктів, між якими виникають відносини щодо сервітуту. Вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом. (п.2.32.); обов`язковою умовою встановлення земельного сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб.

Аналогічна позиція висловлена в Постановах Вищого господарського суду України, зокрема, від 22.04.2015 по справі №926/1348/14, від 03.06.2015 по справі №926/1360/14, постановах ВС від 23.09.2020 по справі №917/133/17, від 28.11.2018 по справі №920/1173/17, від 21.02.2018 по справі №905/3280/16.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідності до вимог ст.12 Земельного кодексу України та п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно до закону та в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Підстави та порядок передачі в оренду земельних ділянок державної власності встановлений ст. 124 ЗК України та нормами Законом України Про оренду землі.

Відповідно до статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 134 ЗК України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (opенда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, суд зауважує, що набуттю права на оренду земельної ділянки державної власності передує проведення земельних торгів, за результатами яких приймається рішення органом державної влади або місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, чи укладається договір купівлі-продажу права оренди з наступним укладенням договору оренди земельної ділянки.

Аналіз ст. 135 ЗК України дає можливість дійти висновку, що земельні торги проводяться з метою отримання максимальної економічної вигоди територіальною громадою або державою за земельну ділянку, яка вибуває із власності або передається у користування.

Відповідно до вимог ст. 136 ЗК України стартова (мінімальна) вартість земельної ділянки та розмір орендної плати визначається за результатами виготовлення та затвердження нормативної або експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до вимог Закону України Про оцінку земель.

З огляду на вказане, рішення Куп`янської міської ради від 11.10.2019 №1376/31-VII порушує вимоги ст. 134 ЗК України та фактично призвело до порушення економічних інтересів держави.

Отже, Куп`янською міською радою надано земельну ділянку ФОП Соболь О.О. для здійснення підприємницької діяльності в порушення вимог законодавства, зокрема, порядку та підстав надання земельних ділянок.

Крім того, земельний сервітут може бути встановлений лише для задоволення певних потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом, ніж встановлення сервітуту.

Проте, у спірному Договорі про встановлення земельного сервітуту не зазначено потреб, для яких встановлюється сервітут, а вказано лише мету - для провадження підприємницької діяльності.

Отже, на підставі вимог ст.ст. 98, 99 ЗК України, ст. 401 ЦК України ФОП Соболь О.О. не є ні власником, ні землекористувачем земельної ділянки. Відсутні докази того, що потреби суб`єкта господарювання, а саме здійснення підприємницької діяльності не могли бути задоволені іншим способом.

Отже, суть правовідносин між сторонами Договору, їх зміст та мета отримання земельної ділянки не відповідає такому правовому інституту, як земельний сервітут, а зміст Договору суперечить зазначеним положенням Цивільному кодексу України, Земельному кодексу України та Закону України Про оренду землі, і цей Договір не спрямований на реальне настання наслідків, що ним обумовлені.

Таким чином, у ФОП Соболя О.О. не виникло право на встановлення спірного земельного сервітуту.

Ураховуючи категорію та цільове призначення спірної земельної ділянки, мету укладення спірного Договору, а також його оплатний характер, між сторонами Договорів склалися правовідносини щодо платного володіння та користування земельною ділянкою для здійснення підприємницької діяльності, що відповідає визначенню оренди землі, наведеному у ст. 1 Закону України Про оренду землі.

Отже, враховуючи вказані обставини та норми чинного законодавства, правом земельного сервітуту було підмінена право оренди земельної ділянки, яке відповідно до ч. 2 ст. 124 та ч. 1 ст. 134 ЗК України набувається на конкурентних засадах за результатами земельних торгів.

Окрім того, згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюються відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на викладене, незаконне надання земельної ділянки ФОП Соболю О.О. на підставі земельного сервітуту порушує встановлений державою порядок надання земельних ділянок, у зв`язку з чим порушуються інтереси держави у сфері використання та охорони земель, ефективного і раціонального використання земельних ресурсів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, вказаний правочин суперечать вимогам Закону, тому є підстави для визнання його недійсним та повернення земельної ділянки територіальній громаді в особі Куп`янської міської ради Харківської області.

Отже, підсумовуючи зазначене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 7443,00 грн. покладається на відповідачів у рівних частинах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 120, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним рішення Куп`янської міської ради Харківської області № 1376/31-VII від 11.10.2019 Про надання у користування земельної ділянки за договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту за адресою: м. Куп`янськ, м-н Ювілейний.

Визнати недійсним та припинити на майбутнє договір від 21.11.2019 про встановлення особистого строкового земельного сервітуту на земельну ділянку, власником якої є Куп`янська міська рада Харківської області, площею 0,0030 га, кадастровий номер :49:003:0038, розташовану за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, м-н Ювілейний, укладений між Куп`янською міською радою Харківської області та Фізичною особою - підприємцем Соболем Олександром Олексійовичем.

Зобов`язати Фізичну особу - підприємця Соболь Олександра Олексійовича повернути земельну ділянку, площею 0,0030 га, нормативною грошовою оцінкою 21204,90 грн., кадастровий номер :49:003:0038, розташовану за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, м-н Ювілейний, у стані, в якому вона була одержана, Куп`янській міській раді (63701, Харківська область, м. Куп`янськ, пр-т Конституції, буд. 3, ).

Стягнути з Куп`янської міської ради (63701, Харківська область, м. Куп`янськ, пр-т Конституції, буд. 3, ) на користь Харківської обласної прокуратури (вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61001, , банк отримувач: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету 2800) 3721,50 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Соболь Олександра Олексійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61001, , банк отримувач: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету 2800) 3721,50 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "23" лютого 2023 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/1349/22