ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"16" лютого 2023 р. Cправа № 902/1144/22
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,
за участю секретаря судового засідання Зеленюк О.В.,
позивача - Іванова В.П.,
відповідача - Лесика В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи
про стягнення 8 458 960 грн,
Господарським судом Вінницької області 02.02.2023 прийнято рішення у справі №902/1144/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" до Фермерського господарства "Україна" про стягнення 8 458 960 грн, відповідно до якого позов задоволено частково.
Враховуючи заявлення учасниками справи до закінчення судових дебатів про надання доказів понесення сторонами витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення у справі, судом встановлено 5-ти денний строк для подання суду відповідних доказів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та призначено судове засідання на 16.02.2023 згідно із приписами ч. 2 ст. 221 ГПК України.
09.02.2023 до суду надійшла заява відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу з додатком доказів понесення Фермерським господарством "Україна" таких витрат.
13.02.2023 до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу з підтверджуючими доказами таких витрат.
Окрім того, 16.02.2023 на адресу електронної пошти суду надійшло заперечення представника позивача на заяву відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з проханням залишити такі витрати за відповідачем в порядку ч. 9 ст.129 ГПК України.
На визначений час у судове засідання 16.02.2023 з`явилися усі учасники справи, в т.ч. представник позивача в режимі відеоконференції.
Представники сторін подані заяви щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підтримали у повному обсязі.
Визначаючись щодо витрат сторін на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).
Як слідує з матеріалів справи, 22.09.2022 між Адвокатським об`єднанням "ЕС ЕЛ ЕЙ" (Адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги №30-LS/22 (Договір №30-LS/22), відповідно до п. 1.1. якого Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту правову допомогу на умовах і в порядку, визначених цим Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар) за її надання та компенсувати фактичні витрати, необхідні для виконання доручення.
Пунктом 4.2. Договору №30-LS/22 сторони погодили, що розмір гонорару, який підлягає сплаті Клієнтом, визначається за згодою Сторін та вказується в акті про надання правової допомоги, з розрахунку 1 година роботи адвоката становить 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень без ПДВ, 1 година роботи помічника адвоката становить 3 000,00 (три тисячі) гривень без ПДВ, якщо інший розмір винагороди не визначений в Додаткових угодах/Додатках до цього Договору.
Попередньо узгоджений Сторонами розмір гонорару може зазначатись у додатках до Договору. Остаточний розмір гонорару, який підлягає сплаті Клієнтом, вказується в актах про надання правової допомоги, які формуються в міру необхідності та вручаються безпосередньо Клієнту (уповноваженій особі Клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням (п. 4.3. Договору №30-LS/22).
Додатком №2 від 22.09.2022 до Договору №30-LS/22 сторони конкретизували щодо яких господарських відносин Адвокатським об`єднанням надається правова допомога.
Пунктом 2 Додаткової угоди №2 сторони встановили, що Обсяг правової допомоги, визначений в п. 1 цього Додатку, є орієнтовним. Фактично надана правова допомога буде залежати від доцільності та можливості її надання, та буде узгоджуватися Сторонами усно або за допомогою направлення листів Адвокатським об`єднанням та прийняття запропонованого плану дій Клієнтом, у т.ч. шляхом використання електронної пошти.
Загальна вартість правової допомоги Адвокатського об`єднання за цим Додатком складає 125 000 (сто двадцять п`ять тисяч), 00 грн без ПДВ. Зазначена винагорода включає витрати на відрядження (п. 3 Додаткової угоди №2).
Згідно із п. 4 Додаткової угоди №2 вартість правової допомоги, вказана у п. 3 цього Додатку, оплачується Клієнтом протягом десяти банківських днів з моменту підписання Сторонами цього Додатку та надсилання рахунку на оплату.
Відповідно до Акту №1 приймання-передачі наданої правової допомоги за Додатком №2 від 22.09.2022 до Договору про надання правової допомоги №30-LS/22 від 22.09.2022, датованого 06.02.2023, Адвокатське об`єднання "ЕС ЕЛ ЕЙ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" підтвердили надання Адвокатським об`єднання Клієнту переліку послуг правової допомоги загальною вартістю 150000 грн, у т.ч. ПДВ (а.с. 34-35, т. 2).
Як підтверджується платіжною інструкцією №3492 від 29.09.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" сплачено Адвокатському об`єднанню 150000 грн, у т.ч. ПДВ за надання правничої допомоги за Договором №30-LS/22.
Також матеріали справи містять ордер серії АІ №1287827 від 02.11.2022 на представництво інтересів позивача адвокатом Івановим Вадимом Петровичем у складі "Адвокатського об`єднання "ЕС ЕЛ ЕЙ", копію свідоцтва серії КС №5270/10 від 19.12.2014 про право Іванова Вадима Петровича на заняття адвокатською діяльністю, а також копії ордеру серії АІ №1305901 від 14.11.2022 на представництво інтересів позивача адвокатом Луцьком Романом Миколайовичем у складі "Адвокатського об`єднання "ЕС ЕЛ ЕЙ" та свідоцтва серії ЧК №001226 від 15.11.2019 про право останнього на заняття адвокатською діяльністю.
Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
У п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Так, у судовому засіданні в усному порядку представник відповідача заперечив щодо суми стягнення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, суд може зменшити суму судових витрат встановивши їх неспіврозмірність характеру спору, ступеню складності справи, обсягу матеріалів у справі та тривалості її розгляду, кількості підготовлених процесуальних документів, кількості засідань, враховуючи наявність заперечень з боку відповідача стосовно суми стягнення, витраченого адвокатами часу на надання правової допомоги, та іншим обставинам, які мають істотне значення, незалежно від того, чи подавалося таке клопотання відповідачем.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.
Так, за приписами ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Враховуючи зміст норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.
Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, врахувавши характер спору по даній справі, ступінь її складності, наявність заперечень з боку відповідача стосовно заявленої суми витрат, незначний обсяг матеріалів у справі, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд вважає що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на адвоката є завищеним, а справедливим і співрозмірним є зменшений розмір таких витрат.
Так, аналізуючи зміст Акту №1 приймання-передачі наданої правової допомоги від 06.02.2023, аналіз доводів відповідача та підготовка і подання відповідних заяв по суті спору на підставі таких доводів за своїм змістом поглинаються, що не потребує окремого виокремлення таких послуг.
Більше того, обсяг наданих позивачем матеріалів не є об`ємним, розгляд справи не був тривалим, поряд з цим представники позивача брали участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, що не потребувало значних затрат часу. Окрім того, загальна кількість таких засідань до прийняття рішення у справі становить лише 4 (21.11.2022; 06.12.2022; 10.01.2023 та 02.02.2023).
В свою чергу, визначаючись щодо витрат Фермерського господарства "Україна" на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.
16.09.2022 між Адвокатом Лесиком Віталієм Васильовичем (Виконавець) та Фермерським господарством "Україна" (Замовник, клієнт) укладено Договір (Угоду) №1-09 про надання правової (правничої) допомоги (Договір №1-09), відповідно до п.1.1. якого керуючись повноваженнями, які надає Клієнт за цим договором, уповноважена особа за довіреністю надає Клієнту правову допомогу, гарантовану йому Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Господарсько процесуальним кодексом України, Цивільно процесуальним кодексом України та іншими нормативними актами України, в судових органах будь-якої ланки з усіма правами в тому числі підпису всіх документів, в державних органах влади, під час проведення процесуальних дій в обсязі та на умовах передбачених цією угодою, а також можливість досудового врегулювання спорів в межах чинного законодавства України, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити за надану правову допомогу, а також відшкодувати витрати адвокату як уповноваженому представнику, понесені ним на виконання цієї угоди.
Згідно із п. 5.1. Договору №1-09 Клієнт за цією угодою зобов`язаний оплатити Виконавцю за проведену роботу (послугу) з надання правової допомоги витрати на виконання і передоплатою з урахуванням усіх можливих ризиків (або за усною домовленістю сторін), що становить суми що визначаються Додатком №1 до Договору який є невід`ємною частиною Договору.
Додатком №1 до Договору №1-09 від 16.09.2022 "Замовлення на надання юридичних послуг" сторони погодили склад та обсяг юридичних послуг з визначенням їх вартості.
Відповідно до Актів приймання-передачі наданих послуг до Договору №1-09 (а.с. 12-14, т. 2) сторони підтвердили факт надання Адвокатом відповідачу послуг професійної правничої допомоги на загальну суму 105000 грн. Поряд з цим відповідачу виставлено рахунок на оплату у визначеній сумі 105000 грн.
Окрім того, матеріали справи містять довіреність №б/н від 16.09.2022 на представництво інтересів Фермерського господарства "Україна" адвокатом Лесиком Віталієм Васильовичем та копію свідоцтва серії ЗР №21/3071 від 30.08.2022 про право Лесика Віталія Васильовича на заняття адвокатською діяльністю.
Оскільки доказів фактичної сплати відповідачем вартості витрат на правову допомогу матеріали справи не містять, суд враховує, що в силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено. Таку правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Аналізуючи зміст та вартість наданих Адвокатом відповідачу послуг, суд враховує, що включення до Акту приймання-передачі від 02.02.2022 послуги з написання апеляційної скарги на ухвалу від 21.11.2022 щодо скасування забезпечення позову в цілях розподілу витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції є безпідставним, позаяк такі витрати підлягають розподілу судом апеляційної інстанції.
З огляду на те, що витрати на правову допомогу заявлено відповідачем пізніше, а не у відзиві на позовну заяву як першій заяві по суті спору, суд звертає увагу, що у ряді постанов Верховного Суду у справах: № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Заперечення ж позивача щодо необхідності залишення витрат відповідача на професійну правничу допомогу за Фермерським господарством "Україна" в силу приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України не знаходять свого відображення матеріалами справи, позаяк невизнання позову із заявленням клопотання про призначення судової експертизи не може розцінюватися як затягування розгляду справи, а є допустимими діями сторони в межах обґрунтування власної процесуальної позиції щодо позову.
У відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, то відповідному частковому задоволенню підлягають і витрати сторін на професійну правову допомогу (у співвідношенні 99,97 % - задоволено та 0,03% - відмовлено).
Поряд з цим із Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" підлягають стягненню на користь відповідача витрати останнього на професійну правничу допомогу в сумі 18 грн у відсотковому відношенні щодо вимог, за якими відмовлено у задоволенні. Тому в решті витрати відповідача на правничу допомогу в сумі 104 982 грн залишаються за Фермерським господарством "Україна".
Як передбачено ч. 11 ст. 129 ГПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Ухвалити додаткове рішення у справі №902/1144/22 щодо розподілу витрат сторін на професійну правничу допомогу.
3. Витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 90 018 грн залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна".
4. Витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 104 982 грн залишити за Фермерським господарством "Україна".
5. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Примірник повного додаткового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відомі суду адреси електронної пошти: представників позивача - ІНФОРМАЦІЯ_3 (Іванова В.П.); ІНФОРМАЦІЯ_4 (Луцька Р.М.); відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представника відповідача (Лесика В.В.) - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Повне додаткове рішення складено 27 лютого 2023 р.
Суддя А.А. Тварковський
1 - до справи;