РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2023Справа № 910/2/23
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА» (04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 37-41, Ідентифікаційний код юридичної особи 36800559)
до проОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) стягнення заборгованості у розмірі 17 850 грн. 00 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА» (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 17 850 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором поставки №15870 від 05.12.2018 року.

03.01.2023 року Господарським судом міста Києва направлені запити до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) Відповідача.

24.01.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшла інформація щодо останнього місця реєстрації Відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/2/23, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.01.2023 року була направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштовою відправлення 02.02.2023 року уповноваженій особі підприємства Позивача та поверненням на адресу суду поштового конверту, у зв`язку з відсутністю адресату, надісланого на адресу Відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що Ухвала Господарського суду міста Києва у справі №910/2/23 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 , зазначену ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

05.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА» (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) був укладений Договір поставки товару №15870, за умовами якого Постачальник продає та поставляє, а Покупець купує та оплачує на умовах та у порядку, визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від постачальника до покупця та є невід`ємними частинами цього договору. (а.с.12)

Додатком № 1/212 до Договору поставки товару №15870 від 05.12.2018 року Сторони визначили, що відповідно до мети використання, Покупцю надається торгове обладнання у користування виключно для зберігання та реалізації продукції, яка поставляється постачальником покупцю (пункт 1.1.) (а.с.11)

Склад, перелік найменування, кількість обладнання узгоджена сторонами та наведена в акті прийому - передачі торгового обладнання, оформленому у відповідності до п.1.3 цього Додатку. (п.1.2 Додатку)

Відповідно до пункту 2.2.4 Додатку Покупець зобов`язаний надавати можливість оглянути представникам Постачальника торгівельне обладнання.

Відповідно до пункту 2.2.8. Додатку Покупець зобов`язується повернути обладнання у справному стані по закінченню терміну дії договору протягом 5 календарних днів з моменту розірвання строку дії Договору, або за вимогою Постачальника згідно з письмовою вимогою Постачальника в термін 10 (десяти) календарних днів з дати направлення такої вимоги на юридичну адресу Покупця, зазначену в договорі поставки.

Згідно з п.3.1 Додатку у випадку, якщо Покупець не повернув у зазначений в п.2.2.8 строк торгове обладнання Постачальнику, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику штраф в розмірі та порядку, передбаченому п.3.4, 3.5 цього Додатку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки товару №15870 від 05.12.2018 року Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв торгове обладнання: Холодильник зовнішній EV18SD Моршинська TYPE = "RSO" ID = 103 сер. №5355 інв. №ХД004052, 2008 року випуску; Холодильник UBC 400 Icestream Medium зовнішній «Моршинська» TYPE = "RSІ" ID = 21 сер. №83161 інв. №Н5645, 2009 року випуску, що підтверджується Актом прийому-передачі торгового обладнання №2365 від 03.12.2018 року, та Холодильну вітрину SEG CMV-355 «Моршинська» TYPE = "RSІ" ID = 108 сер. №А0222444 інв. №МФ352, 2004 року випуску, що підтверджується Актом прийому-передачі торгового обладнання №520 від 23.04.2019 року. (а.с.5)

Позивач неодноразово (08.11.2022 р., 22.12.2022 р.) направляв на адресу Відповідача вимоги щодо повернення переданого обладнання за Договором, оскільки в ході перевірки стану обладнання представниками ТОВ "Євро Аква" виявлено та зафіксовано факт закриття торгівельної точки та неможливості оглянути обладнання, що підтверджується копіями описів вкладення у цінні листи від 08.11.2022 р., 22.12.2022 р., накладних. (а.с.7-10)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив повернення обладнання у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 850 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки товару №15870 від 05.12.2018 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки товару №15870 від 05.12.2018 року Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв торгове обладнання: Холодильник зовнішній EV18SD Моршинська TYPE = "RSO" ID = 103 сер. №5355 інв. №ХД004052, 2008 року випуску; Холодильник UBC 400 Icestream Medium зовнішній «Моршинська» TYPE = "RSІ" ID = 21 сер. №83161 інв. №Н5645, 2009 року випуску, що підтверджується Актом прийому-передачі торгового обладнання №2365 від 03.12.2018 року, та Холодильну вітрину SEG CMV-355 «Моршинська» TYPE = "RSІ" ID = 108 сер. №А0222444 інв. №МФ352, 2004 року випуску, що підтверджується Актом прийому-передачі торгового обладнання №520 від 23.04.2019 року. (а.с.5)

Відповідно до пункту 2.2.8. Додатку Покупець зобов`язується повернути обладнання у справному стані по закінченню терміну дії договору протягом 5 календарних днів з моменту розірвання строку дії Договору, або за вимогою Постачальника згідно з письмовою вимогою Постачальника в термін 10 (десяти) календарних днів з дати направлення такої вимоги на юридичну адресу Покупця, зазначену в договорі поставки.

Позивач неодноразово (08.11.2022 р., 22.12.2022 р.) направляв на адресу Відповідача вимоги щодо повернення переданого обладнання за Договором, оскільки в ході перевірки стану обладнання представниками ТОВ "Євро Аква" виявлено та зафіксовано факт закриття торгівельної точки та неможливості оглянути обладнання, що підтверджується копіями описів вкладення у цінні листи від 08.11.2022 р., 22.12.2022 р., накладних. (а.с.7-10)

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження повернення Відповідачем Товариству з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА» торгового обладнання, переданого за Актами прийому-передачі торгового обладнання №2365 від 03.12.2018 року, №520 від 23.04.2019 року на виконання умов Договору поставки товару №15870 від 05.12.2018 року у строк по 02.12.2022 року.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь штраф у розмірі 17 850 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 4 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п.3.1 Додатку у випадку, якщо Покупець не повернув у зазначений в п.2.2.8 строк торгове обладнання Постачальнику, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику штраф в розмірі та порядку, передбаченому п.3.4, 3.5 цього Додатку.

Пунктом 3.4 Додатку передбачено, зокрема, розмір штрафу за відсутність (втрату) однодверного холодильного обладнання у розмірі 5 950 грн. 00 коп.

Суд, перевіривши розрахунок штрафу, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, у розмірі 17 850 грн. 00 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА» - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА» (04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 37-41, Ідентифікаційний код юридичної особи 36800559) штраф у розмірі 17 850 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 03 березня 2023 року.

Суддя О.В. Чинчин