РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.02.2023Справа № 910/13810/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вархаус Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс"

про стягнення 29 895,13 грн.,

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вархаус Груп" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" (далі - відповідач) грошових коштів у розмірі 29 895,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним між сторонами 17.11.2021 року договором поставки № 171102, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" утворилась заборгованість у вищенаведеному розмірі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.12.2022 року відкрито провадження у справі № 910/13810/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов та попереджено, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, спір буде вирішений за наявними матеріалами справи у відповідності до приписів частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 15.12.2022 року про відкриття провадження у справі № 910/13810/22 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 114, що підтверджується поштовим повідомленням з трек-номером 969.

Проте вищевказане відправлення підприємством поштового зв`язку вручене відповідачу не було з посиланням на його відсутність за наведеною адресою.

Разом із тим, 08.02.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача від 31.01.2023 року, в якому останній визнав пред`явлені до нього позовні вимоги, однак просив розстрочити виконання судового рішення у даній справі строком на 6 місяців зі сплатою рівними частинами щомісяця по 4 977,52 грн. протягом 5 місяців та 4 977,53 грн. - протягом одного місяця. В обґрунтування цієї заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" посилалося на тимчасове припинення ним підприємницької діяльності, у зв`язку зі знищенням належного йому майна та значне пошкодження виробничих й адміністративних приміщень, де відповідач проводив господарську діяльність, внаслідок пожежі, що виникла у лютому-березні 2022 року під час активних бойових дій на території міста Ірпінь Київської області. Разом із тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" зазначило про поступове відновлення ним господарської діяльності та здійснення розрахунків з контрагентами. Означений відзив прийнятий судом до розгляду.

Інших клопотань чи заяв, зокрема по суті справи, від сторін до суду не находило.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вархаус Груп" (постачальник) було укладено договір поставки № 171102 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставляти пакувальні матеріали, матеріали господарського споживання та вироби для харчової промисловості, а покупець зобов`язався приймати товар та своєчасно здійснювати оплату його вартості на умовах цього Договору.

Означена угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена відбитками печаток цих контрагентів.

За умовами пункту 1.1 Договору кількість, асортимент та ціна товару, що поставляється, узгоджується сторонами заздалегідь та фіксуються у рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору покупець сплачує за товар по ціні, що зазначена в рахунку-фактурі та видатковій накладній, що надаються постачальником на кожну партію товару.

Датою поставки товару є дата, що вказана у видатковій накладній постачальника, яка підписана сторонами (пункт 2.2 цієї угоди).

За умовами пунктів 2.3, 2.4 Договору оплата за поставлений товар здійснюється покупцем в національній валюті України - гривні шляхом перерахунку грошей на розрахунковий рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату за товар на умовах 100 % передплати.

Згідно з пунктом 3.5 Договору при передачі товару постачальник зобов`язаний надати покупцю видаткову накладну, рахунок-фактуру, товарно-транспортну накладну (у випадках, передбачених законодавством). Покупець зобов`язаний надати постачальнику довіреність на отримання товару.

Пунктами 3.7, 3.8 наведеного правочину передбачено, що право власності на поставлений товар переходить до покупця в момент відвантаження зі складу постачальника (EXW) або розвантаження на складі покупця (DAP). Здача-прийом товару проводиться у присутності представників обох сторін. Товар вважається зданим постачальником та отриманим покупцем за кількістю та найменуванням згідно накладної, якщо на накладній постачальника є відмітка покупця про отримання товару.

У пунктах 8.1, 8.2 Договору сторони погодили, що останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками обох сторін, та діє до 31.12.2022 року. Якщо ні одна із сторін письмово не повідомить іншу про бажання розірвати цей Договір не менше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку його дії, цей Договір вважається пролонгованим ще на один рік, без укладання додаткової угоди про це. Сторони дійшли згоди, що така домовленість діє кожен рік, доки одна із сторін не виявить бажання розірвати цей Договір.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивач згідно з підписаними представниками сторін видатковими накладними від 21.01.2022 року № 124 на суму 4 194,00 грн., від 21.01.2022 року № 126 на суму 3 913,39 грн., від 18.02.2022 року № 369 на суму 5 919,13 грн. та від 18.02.2022 року № 370 на суму 23 976,00 грн. поставив відповідачу погоджений між сторонами товар на загальну суму 38 002,52 грн.

На підтвердження отримання означеного товару уповноваженою особою відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вархаус Груп" надало суду, зокрема, копії вищенаведених товаророзпорядчих документів, а також копії виданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" генеральної довіреності від 11.01.2022 року № 5 та довіреностей від 20.01.2022 року № 44 і від 20.01.2022 року № 45 на отримання представниками відповідача товарно-матеріальних цінностей, зазначених у видаткових накладних від 21.01.2022 року № 124, від 21.01.2022 року № 126, від 18.02.2022 року № 369 та від 18.02.2022 року № 370.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки товару свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником своїх зобов`язань за Договором.

Проте Товариство з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" на час звернення позивача до суду з даним позовом оплату вартості поставленого йому товару здійснило не у повному обсязі, перерахувавши позивачу 17.01.2022 року грошові кошти в сумі 4 194,00 грн. (що становить вартість товару, поставленого за видатковою накладною від 21.01.2022 року № 124), а також сплативши 24.01.2022 року кошти у розмірі 3 913,39 грн. (що становить вартість товару, поставленого за видатковою накладною від 21.01.2022 року № 126), і заборгувавши таким чином Товариству з обмеженою відповідальністю "Вархаус Груп" 29 895,13 грн. (що становить суму вартості товару, поставленого відповідачу за підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими їх печатками видатковими накладними від 18.02.2022 року № 369 на суму 5 919,13 грн. та від 18.02.2022 року № 370 на суму 23 976,00 грн.).

Зважаючи на те, що спірна сума боргу відповідачем у добровільному порядку погашена не була, а також враховуючи залишення Товариством з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" адресованої йому постачальником претензії від 27.09.2022 року без задоволення, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами Договору, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини за наведеним правочином регламентуються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Оскільки розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором у загальному розмірі 29 895,13 грн. підтверджений належними доказами, наявними у матеріалах справи, визнається Товариством з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс", і останнє не надало документів, які свідчать про погашення наведеної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Вархаус Груп" до відповідача про стягнення вказаної суми боргу.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за Договором, позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням наведеного.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Разом із тим, розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення, у якій останній просив суд розстрочити виконання судового рішення у цій справі на 6 місяців зі сплатою рівними частинами щомісяця по 4 977,52 грн. протягом 5 місяців та 4 977,53 грн. - протягом одного місяця, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині вказується, зокрема, про порядок і строк виконання рішення, а також надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (частина 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом наведеної норми, розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Положеннями частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У свою чергу, завданням господарського судочинства згідно приписів статті 2 Господарського процесуального України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

В обґрунтування поданої заяви про розстрочення виконання рішення суду відповідач посилався на тимчасове припинення ним підприємницької діяльності, у зв`язку зі знищенням належного йому майна та значне пошкодження виробничих й адміністративних приміщень, де відповідач проводив господарську діяльність, внаслідок пожежі, що виникла у лютому-березні 2022 року під час активних бойових дій на території міста Ірпінь Київської області.

На підтвердження означених обставин відповідач надав суду копію відповідного акту про пожежу від 22.06.2022 року, яким зафіксовано, що 22.06.2022 року виїздом на місце працівниками Бучанського РУ ГУ ДСНС України у Київській області виявлено пожежу у будівлі виробничо-складського корпусу по вулиці Стельмаха Михайла, 9-в у місті Ірпінь Бучанського району Київської області. Пожежею знищено: крівля будівлі виробничо-складського корпусу (група приміщень № 2) з подальшою втратою несучих можливостей стін та колон. Адміністративні та допоміжні приміщення розташовані в будівлі виробничо-складського корпусу літера "Б-Н-Ж" на плані, площею 7 000 м2, виробниче обладнання, інженерно-технічні, енергетичні системи, товарно-матеріальні цінності, що знаходилися на об`єкті та в приміщеннях, де здійснювало діяльність, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс". Продуктами горіння пошкоджено стіни та стеля по всій площі виробничих та адміністративних приміщень на площі близько 740 м2 в частині, де здійснювало діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс". Причиною пожежі згідно з наведеним актом є виникнення горіння внаслідок потрапляння боєприпасів та їх уламків.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану").

24.02.2022 року в зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 та № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженими Верховною Радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 року строком на 90 діб (тобто до 20.05.2023 року).

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомість фактів військової агресії російської федерації, ведення агресором на території України бойових дій та систематичні ракетні обстріли території України (в тому числі міст) підтверджуються органами державної влади та місцевого самоврядування України, безліччю публікацій у національних та міжнародних засобах масової інформації, а також не заперечується агресором.

Таким чином, наведені факти є загальновідомими обставинами, а отже в силу приписів частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування. При цьому, ці обставини (повинні бути) відомі обом сторонам.

Судом враховані належним чином документально підтверджені посилання відповідача на знищенням належного йому майна та значне пошкодження виробничих й адміністративних приміщень, де Товариство з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" проводило господарську діяльність, внаслідок бойових дій на території міста Ірпінь. Крім того, судом взято до уваги те, що війна на території України безумовно призвела до погіршення економічної ситуації в Україні (зокрема, прискорились інфляційні процеси, мільйони громадян покинули територію України, порушилась логістика тощо), що створює перешкоди для ведення господарської діяльності суб`єктами господарювання та відповідно вплинуло на можливість одержання ними доходів.

На думку суду, в даному випадку військова агресія російської федерації проти України та її наслідки є саме тією іншою надзвичайною подією в розумінні частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, яка підлягає врахуванню при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення суду.

Разом із тим, судом враховано й посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" на поступове відновлення ним господарської діяльності та здійснення розрахунків з контрагентами, що свідчить про те, що розстрочення виконання рішення суду зробить реальною можливість отримання боргу позивачем та не зашкодить матеріальним інтересам та фінансовому стану обох сторін.

Суд, враховуючи вищевикладені обставини, зокрема, ступінь вини відповідача у виникненні спору та його матеріальний стан, знищення належного Товариству з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" майна та значне пошкодження внаслідок бойових дій виробничих й адміністративних приміщень, де останнє проводило господарську діяльність, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення у даній справі.

Разом із тим, при задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення судом також враховано приписи частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, за якими розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 236-242, 252, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 114; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вархаус Груп" (01042, місто Київ, вулиця Івана Кудрі, будинок 39, офіс 1; ) 29 895 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 13 коп. основного боргу, а також 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Розстрочити виконання даного рішення суду згідно з наступним графіком:

- до 28.03.2023 року - 4 977,52 грн.;

- до 28.04.2023 року - 4 977,52 грн.;

- до 28.05.2023 року - 4 977,52 грн.;

- до 28.06.2023 року - 4 977,52 грн.;

- до 28.07.2023 року - 4 977,52 грн.;

- до 28.08.2023 року - 4 977,53 грн.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 28.02.2023 року.

Суддя В.С. Ломака