РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2023Справа № 910/11872/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко - Легких Г.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/11872/22

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В; ідентифікаційний код: 20033533)

До Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код: 32382598)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Про стягнення 9 874, 34 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» стягнення 17 253, 27 грн.

Заявник просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» страхове відшкодування в 17 253, 27 грн, право на яке перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за пошкодження «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП 14.02.2022. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481, 00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

15.11.2022 Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі та розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.12.2022 до суду від відповідача надійшов відзив одночасно із клопотанням про поновлення строку на його подання.

26.01.2023 суд, дослідивши матеріали позову та відзиву, дійшов висновку:

- поновити відповідачу процесуальний строк для подачі відзиву та прийняття його до матеріалів справи.

- залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_1 та надати процесуальний строк для подання третьою особою письмових пояснень.

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" не пізніше 15 днів з дня отримання даної ухвали: надати докази звернення до ОСОБА_1 із заявою в порядку п. 11.3. договору добровільного страхування від 29.07.2021 про повернення раніше визначених сум, а також відповіді ОСОБА_1 на заяву; у випадку, якщо таку заяву не було подано - надати суду пояснення з викладом причин не звернення до ОСОБА_1 із заявою в порядку п. 11.3. договору добровільного страхування від 29.07.2021.

- зобов`язати ОСОБА_1 не пізніше 15 днів з дня отримання даної ухвали: надати докази виконання вимог підпункту 6.3.10. договору добровільного страхування від 29.07.2021, а саме, повернення позивачу отриманого страхового відшкодування внаслідок ДТП, що мало місце 14.02.2022, у випадку отримання такого відшкодування від ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (відповідач у даній справі).

10.02.2023 та 14.02.2023 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 26.01.2023.

17.02.2023 до суду від позивача надійшло клопотання на виконання вимог ухвали суду від 26.01.2023 із заявою в порядку статті 46 ГПК України про зменшення позовних вимог до 9 874, 34 грн та поновлення процесуального строку на подання такої заяви.

Суд звертає увагу, що позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві розмір заявлених вимог, у випадку, якщо такий спір носить майновий характер. Отже, позивач на власний розсуд користується наданим йому пунктом 2 частини 2 статтею 46 ГПК України правом та вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження,

Оскільки, справа 910/11872/22 розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, то в силу ч. 2 ст. 252 ГПК України розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, отже, оскільки провадження у справі відкрито ухвалою суду від 15.11.2022, то позивач пропустив строк передбачений статтею 46 ГПК України для зменшення позовних вимог. Разом з тим, з огляду на те, що позивач просить суд поновити строк для подання заяви про зменшення позовних вимог в порядку статті 119 ГПК України, виконуючи при цьому, вимоги ухвали суду від 26.01.2023, суд дійшов висновку про поновлення процесуального строку для подання заяви про зменшення позовних вимог, що є безумовним правом позивача, та прийняти зменшені позовні вимоги до розгляду, у зв`язку з чим, подальше вирішення спору суд здійснює з урахування зменшених позовних вимог, що становлять 9 874, 34 грн.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

14.02.2022 в м. Київ по вул. Беретті о 10 год 00 хв сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та "HYUNDAI HD72", д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого за шкоду майну перед третіми особами застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант" за полісом №207568708.

Відповідно до повідомлення про ДТП від 14.02.2022 водій транспортного засобу "HYUNDAI HD72", д/н НОМЕР_2 є винним у ДТП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди між власником транспортного засобу «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (позивач, страховик) діяв Договір добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №005065/4640/0000219 від 29.07.2021, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику вище наведеному транспортному засобу.

Позивач стверджує, що згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду громадянин ОСОБА_2 - водій транспортного засобу "HYUNDAI HD72", д/н НОМЕР_2 є винуватцем у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 14.02.2022.

Так, страхувальник за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №005065/4640/0000219 від 29.07.2021 звернувся до позивача з заявою №00499222 від 15.02.2022 про подію з ознаками страхового випадку.

21.02.2022 позивач згідно страхового акту №00499222, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику відповідно до своїх зобов`язань за договором добровільного страхування наземного транспорту в розмірі 17 253, 27 грн без ПДВ. В підтвердження означеного позивач подає до суду копії страхового акту №00499222 від 19.02.2022 та платіжного доручення №011147 від 21.02.2022

Позивач вважає, що до нього в порядку суброгації на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за збитки - відповідача у справі.

2. Предмет позову.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 874, 34 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) 14.02.2022 сталася дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої є страхувальник відповідача (згідно з полісом №207568708).

(2) 21.02.2022 позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику - власнику пошкодженого транспортного засобу відповідно до своїх зобов`язань за договором добровільного страхування наземного транспорту в розмірі 17 253, 27 грн без ПДВ.

(3) у відповідності до заяви про зменшення позовних вимог, позивач зазначає, що 13.02.2023 його страхувальник - власник транспортного засобу «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 повернув позивачеві розмір оціненої шкоди, що виплачений йому страховиком винуватця ДТП - відповідачем у розмірі 7 378, 93 грн.

(4) відповідач, як страховик винуватця ДТП зобов`язаний відшкодувати позивачу виплачене ним страхове відшкодування (за вирахуванням суми, що була повернута страхувальником позивача, у зв`язку з виплатою відповідачем такій особі страхового відшкодування у розмірі 7 378, 93 грн) у розмірі 9 874, 34 грн (17 253, 27 грн (виплата здійснена позивачем) - 7 378, 93 грн (виплата здійснена відповідачем)) право вимоги на яке перейшло до позивача в порядку суброгації.

4. Заперечення відповідача щодо суті позовних вимог.

Відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки:

(1) 24.05.2022 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно платіжного доручення №28577, було сплачено страхове відшкодування на рахунок потерпілої особи 7 378, 98 грн без ПДВ на підставі Страхового акта №ЦВ/22/1273 від 24.05.2022. Розмір страхового відшкодування розраховано у відповідності до Консультації №75-D/10/96 від 11.05.2022, ремонтної калькуляції №75-D/10/96 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,4594 %.

(2) Належним доказом вартості матеріального збитку є Консультація №75-D/10/96 від 11.05.2022, що надана відповідачем.

(3) Заявлені вимоги є подвійним стягненням однієї і тієї ж шкоди, що є недопустимим, з огляду на те, що відповідачем виконано свої обов`язки згідно полісу №207568708 в повному обсязі.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок виплати позивачем згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №005065/4640/0000219 від 29.07.2021 укладеного між ним та власником пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 страхового відшкодування та переходу до позивача в порядку суброгації вимоги такого страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 14.02.2022.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті за позовом, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи встановлено вину водія "HYUNDAI HD72", д/н НОМЕР_2 , у вчиненні ДТП 14.02.2022?

- чи було застраховано відповідачем цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу "HYUNDAI HD72", д/н НОМЕР_2 на момент вчинення ДТП?

- який розмір збитку завдано власнику «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 внаслідок ДТП 14.02.2022 та на підставі яких документів він встановлений?

- чи має місце перехід до позивача вимоги страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 14.02.2022?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

За приписами статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Матеріалами справи, а саме наданим суду Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, підтверджено, що 14.02.2022 в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та "HYUNDAI HD72", д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 14.02.2022 складено та підписано обома учасниками ДТП. У частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб В, Повідомлення не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному повідомленні.

Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Зокрема, в пункті 13 «Схема пригоди, коли сталося зіткнення» Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 14.02.2022 учасники ДТП зазначили обставини ДТП і схему ДТП.

Згідно відображеної схеми вбачається, що водій транспортного засобу "HYUNDAI HD72", д/н НОМЕР_2 під час заїзду на місце стоянки допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 .

З урахуванням викладених в Повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 14.02.2022 обставин ДТП, суд дійшов висновку, що вина водія транспортного засобу "HYUNDAI HD72", д/н НОМЕР_2 останнім визнана, а відтак є доведеною. Крім того, з наявних матеріалів справи вбачається, що обидва страховика (позивач та відповідач) визнали вказану обставину страхлвим випадком та здійснили виплату страхового відшкодування потерпілій стороні - власнику «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 .

Майнові інтереси страхувальника - власника транспортного засобу «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 на момент ДТП були застраховані у позивача - ПрАТ «СК «УНІКА» згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №005065/4640/0000219 від 29.07.2021.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "HYUNDAI HD72", д/н НОМЕР_2 (винуватця ДТП) на момент ДТП була застрахована у відповідача - ТДВ СК "Альфа-Гарант" за Полісом №207568708. Франшиза 0, 00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що 14.02.2022 власник пошкоджено транспортного засобу - «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 звернувся до відповідача (страховика винуватця ДТП) із заявою про страхове відшкодування із проханням відшкодувати шкоду завдану внаслідок ДТП від 14.02.2022.

15.02.2022 власник пошкоджено транспортного засобу - «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 звернувся до позивача (свого страховика) із заявою №00499222 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №005065/4640/0000219.

Підписавши заяву від 15.02.2022 до позивача, страхувальник, зокрема, підтвердив, що на момент її підписання, до інших страхових компаній із заявою про виплату страхового відшкодування не звертався та страхового відшкодування, а також відшкодування від інших осіб, не отримував, а також те, що йому роз`яснено, що після виплати страхового відшкодування, право звернення з регресною вимогою до винних осіб (в сумі виплаченого відшкодування) переходить до страховика.

Матеріалами справи підтверджено, що 21.02.2022 позивач згідно Страхового акту №00499222, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику відповідно до своїх зобов`язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту №005065/4640/0000219 від 29.07.2021 в розмірі 17 253, 27 грн без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №011147 від 21.02.2022.

Відповідно до норм статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування».

За змістом статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій.

З формулювання статті 11 ЦК України можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 цього Кодексу.

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Так, матеріалами справи в тому числі встановлено, що 24.05.2022 відповідач згідно Страхового акту №ЦВ/22/1273, здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій стороні внаслідок ДТП, а саме власнику пошкоджено транспортного засобу - «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 - в розмірі 7 378, 93 грн, що підтверджується платіжним дорученням №28577 від 24.05.2022.

Умовами укладеного Договору добровільного страхування наземного транспорту №005065/4640/0000219 від 29.07.2021 між позивачем та власником пошкоджено транспортного засобу - «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 (страхувальником), зокрема, підпунктом 6.3.10. передбачено, що страхувальник зобов`язаний, у випадку, якщо після отримання від страховика суми страхового відшкодування збитки страхувальнику будуть відшкодовані іншими особами, повернути страховику отримане страхове відшкодування у розмірі збитків, відшкодованих такими особами, але не більше суми отриманого від страховика відшкодування.

Умовами п. 11.3. договору добровільного страхування передбачено, що страховик має право вимагати від страхувальника повернення раніше виплачених сум, а страхувальник на вимогу страховика зобов`язаний їх повернути в 30-ти денний строк.

Ухвалою суду від 26.01.2023 суд зобов`язав позивача та третю особу надати суду докази звернення до ОСОБА_1 (страхувальник, власник пошкодженого ТЗ) із заявою в порядку п. 11.3. договору добровільного страхування від 29.07.2021 про повернення раніше визначених сум, а також відповіді ОСОБА_1 на заяву, в тому числі, надати докази повернення позивачу отриманого страхового відшкодування внаслідок ДТП, що мало місце 14.02.2022, у випадку отримання такого відшкодування від ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (відповідача у даній справі).

На виконання даної ухвали суду, 17.02.2023 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог до 9 874, 34 грн з одночасним долученням до неї доказів виконання третьою особою підпункту 6.3.10. Договору, а саме повернення позивачеві отриманого від відповідача страхового відшкодування, що отримане після виплати страхового відшкодування у відповідності до умов договору добровільного страхування, в сумі відшкодованих збитків відповідачем, що не перевищують здійснену виплату страхового відшкодування, що становить 7 378, 93 грн та підтверджується платіжною інструкцією - @2PL745690 від 13.02.2023.

Таким чином, страховик винної особи зобов`язаний відшкодувати виплачене позивачем страхове відшкодування в порядку суброгації за вирахуванням суми збитків, які були відшкодовані відповідачем безпосередньо потерпілій стороні 24.05.2022 згідно Страхового акту №ЦВ/22/1273 в розмірі 7 378, 93 грн, що підтверджується платіжним дорученням №28577 від 24.05.2022.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик винної особи на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку свого страхувальника, який завдав шкоди.

За таких обставин, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 указаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Про розподіл відповідальності у деліктному зобов`язанні неодноразово висловлювалась Велика Палата Верховного Суду, зокрема, в своїх постановах від 14.12.2021 у справі №147/66/17 та від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України).

Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки, страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні (такою особою є винна особа, або інша особа, яка несе відповідальність за винуватця).

Тобто заподіювач шкоди (або особа, яка несе за нього відповідальність) залишається зобов`язаним відшкодувати завдану шкоду.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Як зазначено судом вище, відносини обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд вважає безпідставними твердження відповідача щодо того, що позивачем не вірно визначена вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 , з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (п. 4.36 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі N 924/675/17).

Також, у постанові Верховного суду від 06.07.2018 року у справі N 924/675/17 зроблено висновок, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі N 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі N 911/482/17, від 03.07.2019 у справі N 910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Суд звертає увагу сторін, що спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, в будь-якому разі реальним підтвердженням вартості відновлювального ремонту є платіжний документ про здійснення виплати страхового відшкодування, яким в даному випадку є платіжне доручення №011147 від 21.02.2022, а відповідач на підтвердження власних заперечень не надає суду висновку судової автотоварознавчої експертизи, яка підтвердила б, що вартість оціненої шкоди завданої потерпілій стороні становить саме 7378, 93 грн.

Крім того, згідно Страхового акту позивача від 19.02.2022 №00499222 суд вважає, що позивач правомірно застосував коефіцієнт фізичного зносу, що дорівнює нулю.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник в разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої спільнимнаказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2003р. за №1074/8395 коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо.

Винятком стосовно використання зазначених вимог є:

а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний);

б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Згідно наявного в матеріалах справи Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 вбачається, що перша реєстрація ТЗ була проведена 27.07.2021, а отже на момент ДТП 14.02.2022, строк експлуатації вказаного ТЗ не перевищував 7 років. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що вказаний ТЗ експлуатувався в інтенсивному режимі, або те, що складові частини ТЗ відновлювали ремонтом.

У зв`язку з вище наведеним, суд в тому числі не враховує розрахунок матеріального збитку, що проведений відповідачем згідно Консультації №75-D/10/96 від 11.05.2022 та ремонтної калькуляції №75-D/10/96 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,4594 % та становить 7 378, 93 грн без ПДВ, а жодних інших доказів, як вже було зазначено судом вище, на підтвердження матеріального збитку у розмірі, що визначений відповідачем, останній не подає.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz VITO 116 CDI» д/н НОМЕР_1 згідно ремонтної калькуляції проведеної позивачем за допомогою системи «Audatex» 16.02.2022 становить 17 253, 27 грн, згідно наступного розрахунку:

2 850, 00 (вартість робіт);

5 284, 47 грн (вартість робіт та матеріалів фарбування);

9 118, 80 грн (запасні частини)

Суд погоджується із здійсненим позивачем розрахунком, як таким, що здійснений у відповідності до чинного законодавства. Полісом №207568708 передбачено, що франшиза - 0. 00 грн.

Отже, на підставі вищевикладеного, з урахуванням виконання третьої особою обов`язку передбаченого підпунктом 6.3.10 договору добровільного страхування з повернення позивачеві суми збитку, що відшкодований відповідачем у розмірі 7 378, 93 грн, судом визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 9 874, 34 грн.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у зв`язку із задоволенням позовних вимог покладаються на відповідача.

Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі у розмірі 7 000, 00 грн долучено до матеріалів справи копії: договору про надання правничої допомоги №1/20ю від 31.12.2020; додаткової угоди №1 від 13.12.2021 до договору; додатку № 1 від 18.10.2022 до договору; рахунку №173 від 19.10.2022 на суму 7 000, 00 грн, Акту надання послуг №173 від 04.11.2022 на суму 7 000, 00 грн, платіжне доручення №3614 від 21.10.2022 про сплату правничої допомоги на суму 7 000, 00 грн.

Згідно з частинами 2- 5 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5).

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

Однак, суд констатує, що Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/16322/18.

Крім того, в постанові ВП ВС від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зроблено висновок, що разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, суд констатує, що початково позовні вимоги були заявлені у розмірі 17 253, 27 грн. В подальшому, заявою від 17.02.2023 позивач зменшив позовні вимоги до 9 874, 34 грн, виконуючи при цьому вимоги ухвали суду від 26.01.2023, при цьому розмір витрати на професійну правничу допомогу залишились на рівні 7 000, 00 грн, попри те, що позовні вимоги зменшились приблизно на 57 % від первинно заявлених, а позивач сам не врахував, що кошти, які в подівйному розмірі були отримані ОСОБА_1 як від позивача, так і від відповідача, мали бути повернуті саме ОСОБА_1 позивачу на виконання укладеного договору, а не стягуватися з відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн, після зменшення позовних вимог на 57 % від первинно заявлених не відповідають критеріям, що визначені в ч. 5 ст. 129 ГПК України, зокрема не є співмірними зі складністю справи та зменшеними позовними вимогами (ціною позову).

Суд також враховує, що саме позивач до моменту винесення судом ухвали від 26.01.2023 не вчиняв дій щодо повернення суми страхового відшкодування отриманого його страхувальником від інших страховиків, як те передбачено умовами договору добровільного страхування, від самого страхувальника, що і призвело до необхідності заявлення первісних вимог саме до відповідача.

Відтак, суд вважає справедливим зменшщити розмір витрат на правову допомогу позивача, що покладається на відповідача, та покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн, що, на переконання суду, буде співмірним із складністю справи та ціною позову з урахуванням зменшених позовних вимог (9874,34 грн).

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог ) Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення 9874, 34 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код: 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В; ідентифікаційний код: 20033533) 9 874 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн 34 коп. - страхового відшкодування, а також 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. - судового збору та 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу у допомогу.

3. Витрати на професійну правничу допомогу позивача у розмірі 4 000, 00 грн покласти на позивача.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких