ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2023 р. Справа№ 910/5099/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Барсук М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД ДЕ ЛЮКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/5099/22 (суддя Турчин С. О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ЦЕНТР" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД ДЕ ЛЮКС" про стягнення 77421,61 грн

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ЦЕНТР" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД ДЕ ЛЮКС" про стягнення 77421,61 грн., з яких: 61100,00 грн - сума основного боргу, 5728,33 грн - пеня, 1134,95 грн - відсотки річних, 9458,33 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором транспортного експедирування №1568/10-21 від 06.10.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/5099/22 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю "ГРАНД ДЕ ЛЮКС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ЦЕНТР" заборгованість у сумі 61100,00 грн, пеню у сумі 5728,33 грн, інфляційні втрати у сумі 9458,33 грн, 3% річних у сумі 1134,95 грн та судовий збір у сумі 2481,00 грн.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем обставин порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором транспортного експедирування №1568/10-21 від 06.10.2021 в частині оплати послуг.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД ДЕ ЛЮКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/5099/22, встановлено учасникам справи строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали, роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він заперечив, проти задоволення її вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ЦЕНТР" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНД ДЕ ЛЮКС" (клієнт) 06.10.2021 укладений договір транспортного експедирування №1568/10-21 (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору клієнт доручає, а експедитор зобов`язується за винагороду і за рахунок клієнта організувати перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів клієнта, що перевозяться залізничним транспортом, погоджені Сторонами в додаткових угодах та / або заявках. Вантажі, організацію перевезення яких здійснює експедитор, є власністю клієнта. При прийнятті вантажів клієнта експедитором права власності на відповідні вантажі в останнього не виникає.

Згідно із п.1.2. договору експедитор надає клієнту додаткові послуги, пов`язані з перевезенням його вантажів по території України та інших держав на умовах, зазначених у цьому договорі та додаткових угодах до нього.

Пунктом 2.10. договору передбачено, що експедитор до 13 числа місяця наступного за звітним, відповідно до умов цього договору, надає клієнту: "звіт Експедитора", "Акт виконаних робіт (послуг)", в якому фіксуються всі транспортно-експедиторські послуги, отримані клієнтом від експедитора.

"Акт виконаних робіт (послуг)" підтверджує факт передачі послуги експедитором клієнту, та складається на підставі первинних (фінансових) документів отриманих від транспортних та інших підприємств залучених для перевезення вантажів клієнта.

У разі не отримання експедитором від клієнта підписаного Акту виконаних робіт (послуг) або документа, який підтверджує заперечення клієнта, в термін 10 днів з дати отримання Акту клієнтом, послуг вважається наданою експедитором належним чином і прийнята клієнтом у повному обсязі.

Згідно із п.4.1. договору клієнт перераховує експедитору 100% передоплату грошових коштів, необхідних для виконання його доручень по перевезенню відповідних партій вантажів до їх відвантаження, згідно виставленого рахунку. Грошові кошти, що надаються клієнтом експедитору для виконання цього договору (за винятком плати експедитору) є власністю клієнта.

У пункті 3.2.1. сторонами погоджено, що відповідач зобов`язаний своєчасно перераховувати експедитору грошові кошти, необхідні для проведення розрахунків з відповідними залізницями та іншими підприємствами, послуги яких необхідні для транспортування вантажів клієнта, а також виплачувати плату експедитору, в порядку, погодженому в цьому договорі. Періодичність сплати послуг, що поставляються один раз на десять днів, але не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця на підставі виставлених рахунків.

Відповідно до п.4.2. договору винагородо експедитора вважаються кошти, що виплачуються клієнтом експедитору за належне виконання цього договору транспортного експедирування. Розмір винагороди експедитору за цим договором визначається як різниця між ціною (робіт) послуг, обумовленої сторонами у відповідній додатковій угоді (протоколі) та/або рахунку, виставленому на підставі відповідної заявки, і тією більш вигідною ціною, за якою експедитор укладе угоди з транспортними та іншими підприємствами щодо перевезення вантажів клієнта. Виплата винагороди експедитору здійснюється шляхом утримання експедитором суми з грошових коштів, що перераховуються клієнтом на банківський рахунок експедитора.

Розмір винагороди експедитора фіксується в Акті виконаних робіт (послуг) до даного договору та підписується сторонами.

За змістом пункту 5.2. договору за несвоєчасне перерахування грошових коштів у встановлені сторонами терміни, експедитор має право вимагати від клієнта оплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої або несвоєчасно сплаченої суми, яка діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день несвоєчасного перерахування.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення, з подальшою автоматичною його пролонгацією на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін до закінчення зазначеного терміну не заявила про його розірвання в письмовому вигляді (п.8.1. договору).

Позивач на виконання умов договору надав відповідачу послуги з транспортно-експедиційного обслуговування вантажів на загальну суму 219100,00 грн, що підтверджується актами виконаних робіт (послуг): №923 від 20.10.2021 на суму 126000,00 грн, №929 від 21.10.2021 на суму 93100,00 грн.

Відповідач оплату наданих послуг здійснив частково на суму 158000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №193 від 11.11.2021 на суму 15000,00 грн, №196 від 17.11.2021 на суму 50000,00 грн, №15 від 27.01.2022 на суму 28000,00 грн, №317 від 10.02.2022 на суму 25000,00 грн, №327 від 15.2.2022 на суму 15000,00 грн, №323 від15.02.2022 на суму 15000,00 грн, №405 від 16.05.2022 на суму 5000,00 грн, №411 від 26.05.2022 на 5000,00 грн.

Заборгованість в сумі 61100,00 грн відповідачем оплачена так і не була, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до ч.1 ст.929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з умов договору (п.4.1., п.3.2.1.) відповідач повинен був здійснити у строк до 31.10.2021. Оскільки, останній день строку припав на вихідний день (неділя), то строк оплати за надані послуги переноситься на перший робочий день - 01.11.2021.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань за договором, оплату наданих позивачем послуг здійснив частково на суму 158000,00 грн, у зв`язку із чим заборгованість відповідача за надані позивачем послуги становить 61100,00 грн.

Таким чином, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати отриманих послуг настав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності заявленого до стягнення боргу станом на день подачі позову до суду підтверджується матеріалами справи, що наведено вище у даній постанові.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 61100,00 грн.

Позивачем також окрім суми основного боргу було заявлено до стягнення 5728,33 грн - пеня, 1134,95 грн - відсотки річних, 9458,33 грн - інфляційні втрати.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідальність у вигляді пені несвоєчасне перерахування грошових коштів у встановлені сторонами терміни передбачена пунктом 5.2. договору.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 5728,33 грн - пені, 1134,95 грн - відсотків річних, 9458,33 грн - інфляційних втрат.

Стосовно доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином, колегія суддів зазначає наступне.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.07.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/5099/22, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.07.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу офіційного місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вказана ухвала суду повернута поштовим відділенням зв`язку 02.08.2022 з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Положеннями п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Надсилання відповідачу ухвали суду від 19.07.2022 підтверджується повернутим поштовим відправленням з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою згідно штампу поштового відділення.

Відповідач у справі є юридичною особою.

Відповідно до приписів абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вказано, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Аналіз положень ст. ст. 7, 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", дозволяє дійти висновку, що ризик неотримання поштової кореспонденції за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань несе заявник (відповідач), який про зміну адреси не повідомляв (при цьому слід вказати, що в апеляційній скарзі апелянтом зазначена адреса його офіційного місцезнаходження, на яку судом першої інстанції надсилалася ухвала).

Отже, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД ДЕ ЛЮКС" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/5099/22 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/5099/22.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 20.02.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Барсук