ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Справа № 918/7/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Цвіркун О.О.

за участю представників сторін:

від органу прокуратури: Котяй І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Сарненської окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Рівненської області, постановлену 05.01.2023 суддею Церковною Н.Ф. у м. Рівне (повний текст ухвали складено 05.01.2023) у справі № 918/7/23

за позовом керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

до ОСОБА_1

про визнання недійсним наказу Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області № 1022 від 10.11.1995, визнання недійсними договорів купівлі - продажу в частині та повернення протирадіаційного укриття

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави до відповідача - 1 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях та відповідача - 2 ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу Регіонального відділення ФДМ України по рівненській області № 1022 від 10.11.1995 року, визнання недійсними договорів купівлі - продажу в частині та повернення протирадіаційного укриття.

Дослідивши подану позовну заяву, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.01.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі № 918/7/23 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України. Місцевий господарський суд зазначив, що даний спір не є корпоративним, а з наданої копії договору купівлі-продажу № 793 від 03.07.2018 вбачається, що його сторонами є фізичні особи не підприємці. Зважаючи, що стороною договору є фізична особа - громадянин ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про неможливість розгляду даного позову за правилами господарського судочинства. Позовні матеріали повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, керівник Сарненської окружної прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів скарги позивач вказав про те, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції належним чином не визначив характер спору, суб`єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Керівника Сарненської окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05.01.2023 у справі № 918/7/23; справу постановлено розглянути в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив останню задоволити.

Інші учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином засобами поштового та електронного зв`язку.

Окрім того, інформація щодо слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному веб-сайті суду в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність в учасників можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

За умовами ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи та явка сторін обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про відсутність перешкод для її розгляду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши копії матеріалів справи № 918/7/23, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з позовної заяви, Сарненською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", вивчено стан додержання законодавства про державну і комунальну власність на території Сарненського району та виявлено порушення інтересів держави під час передачі державного майна у приватну власність.

Зокрема, наказом РВ ФДМ України по Рівненській області № 1022 від 20.11.1995 затверджено перелік об`єктів обласної комунальної власності, по яких прийнято рішення з приватизації. До вказаного переліку за номером 5 включено Дубровицьку центральну районну аптеку № 27, розташовану за адресою: вул. Миру, 3 в м. Дубровиця.

В подальшому, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області № 405 від 17.11.2006, за результатами розгляду звернення голови правління ВАТ "Дубровицька центральна районна аптека № 27" від 23.10.2006, підтверджено право власності останнього на приміщення аптеки, які передані до статутного фонду товариства.

Згодом, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССГ № 293328 на праві приватної власності вказане майно належало ПП "Наша аптека". Заявою № 275 від 26.09.2016 ПП "Наша аптека", як власники нежитлової будівлі, будівлі аптеки № 27 по вул. Миру, 3 в м. Дубровиця загальною площею 684,5 кв.м., надали згоду на виділ в окремий об`єкт нерухомого майна на державну реєстрацію 34/100 частини будівлі аптеки № 27, а саме підвалу загальною площею 232,5 кв.м. (приміщення № 29-39).

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2018 право приватної власності на підвальне приміщення по вул. Миру, 3 в м. Дубровиця (згідно договору - приміщення магазину) перейшло до ОСОБА_1 , який по даний час являється власником нерухомості.

Посилаючись на ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" №2163-ХІІ від 04.03.1992 (чинного на момент видачі наказу РВ ФДМ України по Рівненській області № 651 від 06.06.1996) прокурор зазначає, що приватизації не підлягають казенні підприємства та об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема, захисні споруди цивільного захисту.

Вказує, що оскаржуваним наказом РВ ФДМУ по Рівненській області № 1022 від 20.11.1995, яким затверджено перелік об`єктів обласної комунальної власності, за номером 5 включено Дубровицьку центральну районну аптеку № 27, розташовану за адресою: вул. Миру, 3 в м. Дубровиця разом із захисною спорудою цивільного захисту (протирадіаційне укриття під обліковим записом № 65005).

Таким чином прокурор вважає, що захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття під обліковим записом № 65005) державної власності, всупереч вимогам законодавства, була приватизована.

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частинами другою, третьою статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Також господарські суди розглядають справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Статтею 30 Закону № 2163-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що спори щодо приватизації державного майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому ГПК України. Вказану вимогу вирішення спору судом господарської юрисдикції передбачено також чинною на момент звернення з позовом редакцією статті 30 Закону України від 18.01.2018 № 2269-VІІІ "Про приватизацію державного і комунального майна" (далі - Закон № 2269-VІІІ).

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону № 2269-VІІІ приватизацією є платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб. Вказана стаття містить і визначення припинення приватизації - рішення органу приватизації про припинення вчинення будь-яких дій, спрямованих на приватизацію (продаж) об`єкта приватизації (пункт 23 частини першої вказаної статті).

Спори щодо приватизації державного (або комунального) майна виникають у зв`язку з його відчуженням, зміною чи припиненням правомочностей держави на таке майно та виникненням відповідного обсягу прав у суб`єктів права приватної власності. За загальним правилом спори щодо приватизації державного майна належать до господарської юрисдикції незалежно від суб`єктного складу сторін спору щодо відчуження майна - як юридичних так і фізичних осіб.

Тож при визначенні юрисдикції цієї справи слід виходити з характеру та змісту спірних правовідносин, у межах яких і за захистом яких звернувся позивач.

Як вбачається з позовної заяви, прокурор звернувся до суду в інтересах держави з позовом до відповідачів щодо визнання недійсним наказу № 1022 від 20.11.1995 виданого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області в частині включення в загальну площу нежитлової будівлі протирадіаційного укриття, а також визнання недійсними наступних укладених договорів купівлі-продажу щодо цього майна. Тобто правовідносини стосуються приватизації державного майна.

Спосіб, який обрав позивач для захисту порушених прав, не змінює правової природи спору, який виник щодо порушення умов приватизації державного майна. Адже в позовній заяві позивач посилається саме на неможливість приватизації захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття під обліковим записом № 65005, розташованого за адресою: м. Дубровиця, Сарненського району, Рівненської області, вул. Миру, 3.

За змістом статей 1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час звернення з позовом до суду) з урахуванням положень Закону України "Про Фонд державного майна України" справи у спорах, що виникають під час здійснення Фондом державного майна України (його регіональними відділеннями та представництвами) повноважень власника державного майна у процесі приватизації підприємств, установ та організацій, підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Дослідивши характер спірних відносин судова колегія дійшла висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову, у тому числі, до фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, не змінює правової природи юридичного спору та в цьому випадку не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 903/456/18.

Вищевикладене також узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 925/308/18, згідно якої за загальним правилом спори щодо приватизації державного майна належать до господарської юрисдикції незалежно від суб`єктного складу сторін спору щодо відчуження майна - як юридичних так і фізичних осіб.

Отже, з урахуванням характеру спірних правовідносин, а також наявності прямої вказівки закону на вид судочинства, у якому має розглядатись така категорія справ, спір у цій справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а участь фізичної особи у процедурі відчуження майна не змінює правової природи такого юридичного спору та не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, висновок місцевого господарського суду про відмову у відкритті провадження у зв`язку із неможливістю розгляду спору в цій справі судом господарської юрисдикції є неправильним і таким, що не відповідає вказаним нормам права та суперечить наведеній практиці Верховного Суду.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що відмовивши у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а тому ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05.01.2023 у справі № 918/7/23 слід скасувати, а справу передати до цього суду для розгляду.

Оскільки колегія суду дійшла висновку про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції, відшкодування судових витрат за розгляд апеляційної скарги має відбуватися за результатами вирішення спору.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Сарненської окружної прокуратури задоволити.

Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 05 січня 2023 року у справі № 918/7/23 скасувати.

Справу № 918/7/23 передати на розгляд Господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "24" лютого 2023 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.