РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2023Справа № 910/1299/23
За позовом Фермерського господарства "Стимул 777"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рістон Ойл"

про стягнення 1 518 122,89 грн.

суддя Борисенко І.І.

секретар судового засідання Шилін Є.О.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фермерського господарства "Стимул 777" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рістон Ойл" про стягнення 1 518 122,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 75-С від 21.12.202 в частині проведення оплати за поставлений позивачем товар у встановлений таким договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 21.02.2023. Вказаною ухвалою суд запропонував відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву чи заперечення.

17.02.2023 від відповідача надійшла письмова заява №13/02 від 13.02.2023 про визнання позову в порядку п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України. Згідно змісту вказаної письмової заяви відповідачем визнається заявлена позивачем до стягнення сума в повному обсязі - 1 518 122,00 грн., просив суд задовольнити позов повністю.

Судом встановлено, що заява про визнання позову підписана уповноваженою особою, а саме - директором відповідача Жовненко В.І., при цьому не порушує права чи законні інтереси відповідача. За таких обставин, вказана заява приймається судом до розгляду та врахування під час прийняття рішення у справі.

Також, 17.02.2023 від відповідача надійшла заява про проведення засідання призначеного на 21.02.2023 у режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 заяву відповідача задоволено. Підготовче засідання призначене на 21.02.2023 вирішено проводити в режимі відеоконференції.

У підготовче засідання 21.02.2023 з`явився представник позивача. Як було вказано вище, участь відповідача забезпечена судом у режимі відеоконференції.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Також представник позивача подав клопотання про стягнення судових витрат.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на буд-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У судовому засіданні 21.02.2023 суд перевірив наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Оскільки, відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд, за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Між ФГ "Стимул 777" (постачальник) та ТОВ "Рістон Ойл" (покупець) було укладено Договір поставки № 75 - С від 21.12.2021.

Відповідно до умов вказаного Договору, ФГ "Стимул 777" взяло на себе зобов`язання у строки та на умовах, визначених цим Договором, передати Покупцю Товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, найменування (асортимент) та кількість якого визначається у Специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною складовою.

Відповідно до п. 1.2 Договору передача Товару Покупцю здійснюється відповідно до Специфікації. Кількість та якість Товару визначаються у відповідній Специфікації з урахуванням умов Договору. Загальною кількістю Товару за Договором є сума ваги партії Товару, що поставляються відповідно до Специфікацій Договору (п.п.2.1, 2.2 Договору).

Згідно п.п. 3.1, 3.2 Договору Ціна Товару визначається у Специфікаціях та додаткових угодах, що є невід`ємною частиною Договору. Загальна вартість цього Договору становить вартість всіх партій Товару, що поставлені відповідно до всіх Специфікацій до нього.

Строк поставки партії Товару визначається у відповідній Специфікації до Договору.

Умови транспортування кожної партії Товару погоджуються Сторонами у відповідній Специфікації (п. п. 4.1, 4.2 Договору).

Відповідно до п.п.7.3,7.4 Договору визначено, що Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості відповідно до видаткової накладної. Факт передачі і приймання Товару підтверджується (засвідчується) видатковою накладною (актом прийому-передачі Товару).

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що даний Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.07.2022, але в будь-якому випадку разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. ,

Відповідно до п. 11.7 Договору документи, передані однією стороною іншій стороні засобами електронного зв`язку (e-mail) (для Покупця-на e-mail: , для Постачальника - на e-mail: ), до моменту отримання оригіналів документів мають юридичну силу для сторін та є юридичною підставою для вчинення дій, передбачених Договором. Обов`язок передати оригінали документів покладається на сторону відправника протягом семи календарних днів з моменту відправки документів стороні-одержувачу.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що на виконання вказаного договору позивачем передано, а відповідачем прийнято у власність соняшник врожаю 2021 року, згідно наступних документів, які містяться у справі:

- Специфікація №1 від 21.12.2021 до договору поставки №75-С від 21.12.2021, Товар - соняшник врожаю 2021 року загальною вартістю 2 262 499,58 грн. в т.ч. ПДВ 14%: 277 850 грн. 83 коп.;

- Додаткова угода №1 від 23.12.2021 до Специфікації №1 від 21.12.2021, загальна кількість Товару - 101,628 т, загальна вартість з ПДВ - 1 833 838,18 грн.;

- Додаткова угода №2 від 25.12.2021 до Специфікації №1 від 21.12.2021, загальна кількість Товару - 25,042 т, загальна вартість з ПДВ - 451 178,69 грн.;

- Специфікація №2 від 25.01.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021, Товар - соняшник врожаю 2021 року загальною вартістю 4 937 499 грн. 60 коп. в т.ч. ПДВ 14%: 606 359 грн. 61 коп.;

- Додаткова угода №1 від 26.01.2022 до Специфікації №2 від 25.01.2022, загальна кількість Товару - 227,878 т, загальна вартість з ПДВ - 4 485 265,66 грн.

- Додаткова угода №2 від 27.01.2022 до Специфікації №2 від 25.01.2022, загальна кількість Товару - 24,682 т, загальна вартість з ПДВ-486 106,76 грн.

- Специфікація №3 від 09.02.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021, Товар - соняшник врожаю 2021 року загальною вартістю 9 774 998 грн. 40 коп. в т.ч. ПДВ 14%: 1 200 438 грн. 40 коп.

- Додаткова угода №1 від 12.02.2022 до Специфікації №3 від 09.02.2022, загальна кількість Товару - 79,186 т, загальна вартість з ПДВ-1 543 198,72 грн.

- Додаткова угода №2 від 13.02.2022 до Специфікації №3 від 09.02.2022, загальна кількість Товару - 47,544 т, загальна вартість з ПДВ - 926 669,90 грн.

- Додаткова угода №3 від 14.02.2022 до Специфікації №3 від 09.02.2022, загальна кількість Товару - 54,104 т, загальна вартість з ПДВ - 1 053 412,44 грн.

- Додаткова угода №4 від 15.02.2022 до Специфікації №3 від 09.02.2022, загальна кількість Товару - 121,69 т, загальна вартість з ПДВ - 2 368 677,62 грн.

- Додаткова угода №5 від 16.02.2022 до Специфікації №3 від 09.02.2022, загальна кількість Товару - 101,228 т, загальна вартість з ПДВ-1 956 524,86 грн.

- Додаткова угода №6 від 18.02.2022 до Специфікації №3 від 09.02.2022, загальна кількість Товару - 25,442 т, загальна вартість з ПДВ - 494 008,88 грн.

- Додаткова угода №7 від 19.02.2022 до Специфікації №3 від 09.02.2022, загальна кількість Товару - 51,484 т, загальна вартість з ПДВ - 994 489,03 грн.

- Додаткова угода №8 від 22.02.2022 до Специфікації №3 від 09.02.2022, загальна кількість Товару - 25,662 т, загальна вартість з ПДВ - 493 911,14 грн.

- Видаткова накладна №44 від 26.01.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021 про отримання Товару - Соняшник врожаю 2021 року, кількість - 227,878 т на суму з ПДВ 4 485 265,66 грн.

- Видаткова накладна №45 від 27.01.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021 про отримання Товару - Соняшник врожаю 2021 року, кількість - 24,682 т на суму з ПДВ 486 106,76 грн.

- Видаткова накладна №65 від 12.02.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021 про отримання Товару - Соняшник врожаю 2021 року, кількість-79,186 т на суму з ПДВ 1 543 198,72 грн.

- Видаткова накладна №66 від 13.02.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021 про отримання Товару - Соняшник врожаю 2021 року, кількість - 47,544 т на суму з ПДВ 926 669,90 грн.

- Видаткова накладна №67 від 14.02.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021 про отримання Товару - Соняшник врожаю 2021 року, кількість - 54,104 т на суму з ПДВ 1 053 412,44 грн.

- Видаткова накладна №73 від 15.02.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021 про отримання Товару - Соняшник врожаю 2021 року, кількість-121,690 т на суму з ПДВ 2 368 677,62 грн.

- Видаткова накладна №74 від 16.02.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021 про отримання Товару - Соняшник врожаю 2021 року, кількість - 101,228 т на суму з ПДВ 1 956 524,86 грн.

- Видаткова накладна №75 від 18.02.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021 про отримання Товару - Соняшник врожаю 2021 року, кількість-25,442 т на суму з ПДВ 494 008,88 грн.

- Видаткова накладна №76 від 19.02.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021 про отримання Товару - Соняшник врожаю 2021 року, кількість-51,484 т на суму з ПДВ 994 489,03 грн.

- Видаткова накладна №82 від 22.02.2022 до договору поставки №75-С від 21.12.2021 про отримання Товару - Соняшник врожаю 2021 року, кількість - 25,662 т на суму з ПДВ 493 911,14 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено поставку позивачем на користь відповідача Товару на загальну суму 14 802 265 грн. з ПДВ.

Претензії з боку відповідача по поставленому товару відсутні.

Проте, відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару виконав частково, а саме на суму 13 425 940,27 грн.

Доказів оплати відповідачем вартості поставленого позивачем товару на суму 1 376 324,73 грн. матеріали справи не містять, а відповідачем не надано.

Матеріали справи свідчать, що позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення претензії, проте така залишена відповідачем без задоволення.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до Господарського суду міста Києва з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Отже, як встановлено судом, Позивачем було виконане зобов`язання за Договором поставки № 75-С та поставлено Відповідачу Товар на загальну суму 14 802 265 грн. з ПДВ.

Отримавши Товар за Договором поставки, у Відповідача перед Позивачем, згідно умов Договору та відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, виникли зобов`язання по оплаті грошових коштів за отриманий Товар на загальну суму 14 802 265 грн. з ПДВ.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 5.1 Договору оплата за Товар здійснюється Покупцем в наступному порядку:

-шляхом оплати 86% за Товар після надання Постачальником скан-копій наступних документів: оригіналу Договору та рахунку-фактури;

-та 14% оплати після надходження соняшнику на Зерновий склад ТОВ "Орільский об`єднаний елеватор" для ТОВ "Рісто Ойл" та реєстрації Продавцем податкової накладної (п.п. 5.1.1, 5.1.2).

Строк оплати з умовами договору є таким, що настав.

Всупереч ст. 74 ГПК України відповідачем не надано суду доказів належної оплати у встановлені договором строки за одержаний товар у повному розмірі.

Проте, Відповідачем подана до суду письмова заява №13/02 від 13.02.2023 про визнання позову в порядку п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України. Згідно змісту вказаної письмової заяви відповідачем визнається заявлена позивачем до стягнення сума в повному обсязі - 1 518 122,00 грн.

Факт наявності основної суми боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 1 376 324,73 грн. доведений суду належним чином та визнається відповідачем повністю.

Отже, за встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суму основного боргу у 1 376 324,73 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 3 % річних у розмірі 6 786,36 грн. та інфляційної складової у розмірі 9 634,27 грн., суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Так, судом встановлено прострочення відповідачем свого зобов`язання в частині оплати за поставлений товар.

Судом здійснено перевірку заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних та встановлено їх арифметичну правильність, у зв`язку з чим вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 9 634,27 грн. інфляційних втрат та 6 786,36 грн 3% річних визнаються судом обґрунтованими та задовольняються судом також.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 56 561,29 грн., штрафу - 68 816,24 грн., суд зазначає таке.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що у разі невиконання будь-якою Стороною своїх зобов`язань за Договором, така сторона несе відповідальність згідно з умовами цього Договору та законодавством України.

За домовленістю сторін при визначенні меж відповідальності за порушення умов цього Договору сторони керуватимуться положеннями ч. 4 ст. 231 ГК України, у випадках і розмірі, передбачених ч. 2 ст. 231 ГК України, а саме:

а) за порушення строків виконання зобов`язань з винної сторони на користь іншої сторони стягується неустойка в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент такого порушення за кожний день прострочення, від суми невиконаного зобов`язання, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 5% від суми невиконаного зобов`язання (п. 8.2 Договору).

Згідно п. 8.3 Договору штрафні санкції сплачуються за пред`явленням відповідної письмової вимоги до Сторони, яка допустила порушення умов цього Договору. Сплата штрафних санкцій (штрафу, пені) не звільняє жодну зі Сторін від обов`язку повного виконання умов цього Договору.

Суду доведено та підтверджено документально (експрес-накладна №40543 про відправлення з Нової пошти за адресою для листування ТОВ "Рістон Ойл": м. Перещепине, Дніпропетровська обл, відділення №1), що 01 листопада 2022 Фермерське господарство "Стимул 777" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рістон Ойл" з листом-вимогою, в якому повідомило про те, що у товариства виникла заборгованість перед Фермерським господарством "Стимул 777" за невиконання умов договору поставки № 75 - С від 21.12.2021у розмірі 1 376 324,73грн., яку необхідно перерахувати на поточний рахунок ФГ "Стимул 777".

Отже, сторонами договору, було погоджено письмово застосування такого виду відповідальності, як стягнення пені та штрафу.

Відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий до позовної заяви розрахунок штрафних санкцій, суд дійшов висновку про його арифметичну правильність з урахуванням заявленого періоду, з огляду на що позов у цій частині підлягає задоволенню та стягнення з відповідача на користь позивача пені - 56 561,29 грн., штрафу 68 816,24 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наведених та встановлених судом обставин та наведених правових норм, приймаючи в тому числі заяву відповідача про визнання позову, та у зв`язку з доведенням суду порушення відповідачем умов Договору в частині своєчасної та повної оплати, суд дійшов висновку, що допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містяться в статті 130 ГПК України.

З урахуванням ціни позову 1 518 122,89 грн. сума судового збору повинна була становити 22 771,85 грн.

Судом встановлено, що за подання позову позивач, згідно квитанції № 167 від 10.01.2023 сплатив судовий збір у розмірі 22 771,90 грн.

Вказана сума судового збору згідно Виписки, яка долучена до матеріалів справи, зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. 130 ГПК України, 11 385,98 грн. судового збору (50 % від сплаченої суми при зверненні до суду) підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Решта суми сплаченого судового збору у розмірі 11 385,92 грн., у відповідності до статті 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 185, 232, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Фермерського господарства "Стимул 777" (92900, Луганська обл., м. Кремінна, вул. Обушенко, 3 ) задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рістон Ойл" (01054, м. Київ, пров. Георгіївський, 2, кімната 12, ) на користь Фермерського господарства "Стимул 777" (92900, Луганська обл., м. Кремінна, вул. Обушенко, 3 ) 1 376 324 (один мільйон триста сімдесят шість тисяч триста двадцять чотири) грн. 73 коп. основного боргу, 6 786 (шість тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 36 коп. - 3 % річних, 9 634 (дев`ять тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 27 коп. - інфляційних втрат, 56 561 (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят одну) грн. 29 коп. - пені, 68 816 (шістдесят вісім тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 24 коп. - штрафу та 11 385 (одинадцять тисяч триста вісімдесят п`ять) грн. 92 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Фермерському господарству "Стимул 777" (92900, Луганська обл., м. Кремінна, вул. Обушенко, 3 ) 50 % суми сплаченого судового збору у розмірі 11 385 (одинадцять тисяч триста вісімдесят п`ять) грн. 98 коп. з Державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.02.2023.

Суддя І.І. Борисенко