ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"28" лютого 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/148/23

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д., розглянувши заяву про забезпечення позову до відкриття провадження у справі від 22.02.2023 року,

за заявою: Державного підприємства "Міжгірське лісове господарство", код ЄДРПОУ - 22114589, Закарпатська область, Хустський район, смт. Міжгір`я, вул. Незалежності, 64

Секретар судового засідання - Сінкіна Е.В.

За участі представників сторін:

від позивача - Левицький Андрій Олександрович, адвокат,

від відповідача - Радь Іван Іванович, адвокат; Щур Василь Михайлович, селищний голова,

за участі третьої особи Головного управління Держгеокадастру Закарпатської області - Сатмарі Наталія Михайлівна, в порядку самопредставництва,

за участі третьої особи ТОВ "МОЯ ЗЕМЛЯ" - Майор Іван Васильович, адвокат

в с т а н о в и в:

Державне підприємство "Міжгірське лісове господарство" звернулось до Господарського суду Закарпатської області із заявою про забезпечення позову до відкриття провадження у справі, в якій просить вжити заходи забезпечення позову до подання позову до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Моя Земля", зокрема просить заборонити Міжгірській селищній раді Хустського району Закарпатської області вчиняти будь-які дії, спрямовані на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення орієнтованою площею 9000,00 га згідно рішення Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області №1026 від 05.01.2023 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель" та договору про надання послуг від 13.02.2023 та заборонити ТОВ "Моя Земля" вчиняти будь-які дії, спрямовані на розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення орієнтованою площею 9000,00 га згідно рішення Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області №1026 від 05.01.2023 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель" та договору про надання послуг від 13.02.2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової cправи між суддями від 22.02.2023 призначено головуючого суддю (суддя - доповідач) - Пригуза П.Д.

Заявником сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви у розмірі 1342,00 грн., які зараховані до державного бюджету.

Ухвалою суду від 23.02.2023 призначено судове засідання для розгляду поданої заяви про забезпечення позову до відкриття провадження на 28.02.2023 року.

В судове засідання, яке було призначене судом на 28.02.2023 на 11:00, з`явились представники сторін.

Представником відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області було подано в судовому засіданні заперечення на заяву про вжиття заходів забезпечення позову до відкриття провадження у справі, яке було приєднано судом до справи.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Левицький А.О. повністю підтримав доводи, які були викладені ним в заяві про забезпечення позову до відкриття провадження у справі. Так він просить заборонити Міжгірській селищній раді Хустського району Закарпатської області вчиняти будь-які дії, спрямовані на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення орієнтовною площею 9000,00 га згідно рішення Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області №1026 від 05.01.2023 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель" та договору про надання послуг від 13.02.2023, а також просить заборонити ТОВ "МОЯ ЗЕМЛЯ" вчиняти будь-які дії, спрямовані на розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення орієнтовною площею 9000,00 га.

Заявник зазначає, що наслідком такої інвентаризації може стати також в подальшому присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та реєстрація права власності на них за відповідачем.

Заявник також вказує, що планує звернутись з майбутнім позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області щодо визнання незаконним та скасування рішення позачергової сесії VIII скликання Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 05.01.2023 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель", визнання протиправними дій Міжгірської селищної ради щодо проведення процедури закупівлі - відкритих торгів на закупівлю послуг з розробки технічної документації із землеустрою.

Заявник вказує, що невжиття зазначеного вище заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він буде звертатись до суду, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду справи буде виготовлено технічну документацію із землеустрою, то вона може бути підставою для формування земельних ділянок та їх державної реєстрації за територіальною громадою в особі відповідача. Відтак позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду і це істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення його порушених прав.

Адвокат Левицький А.О. зазначає, що відповідач проводить інвентаризацію земельних ділянок лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні позивача та за які він сплачує на користь відповідача земельний податок.

Представник відповідача адвокат Радь І.І. в судовому засіданні повністю заперечив на доводи заявника та зокрема вказав, що право відповідача на прийняття вказаного вище рішення передбачено п. 24 перехідних положень Земельного кодексу України. Так, з 01.01.2023 це право територіальної громади не може ставитись під сумнів в тому числі підприємствами лісогосподарського призначення, якщо такі не оформили свої права постійного користування на землі лісогосподарського призначення згідно вимог чинного законодавства.

Адвокат Радь І.І. зазначає, що заявник Державне підприємство "Міжгірське лісове господарство" є неналежним користувачем зазначених земельних ділянок, оскільки його речові права не є зареєстровані і відсутні документи (державний акт/витяг), які б підтверджували таку реєстрацію права постійного користування вказаними земельними ділянками за заявником.

Відповідач вказує, що долучений заявником витяг з проекту організації та розвитку лісового господарства державного підприємства "Верхньогірське лісове господарство" Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства" не є належним доказом підтвердження права постійного користування зазначеними вище земельними ділянками. Крім того, він був виготовлений вже після набрання чинності Земельним кодексом України і тому навіть в розумінні пункту 5 розділу 7 "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України, такі матеріали не підтверджують право постійного користування ДП "Міжгірське лісове господарство" на земельні ділянки лісогосподарського призначення.

Так відповідач стверджує, що у період з 07.05.2003 по 01.01.2023 заявником не було вжито заходів щодо формування земельних ділянок і встановлення їх меж в натурі (на місцевості), їх державної реєстрації та оформлення визначених законодавством правовстановлюючих документів на право постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, зокрема, державного акту на право постійного користування.

Відтак, на думку відповідача, землі лісогосподарського призначення загальною орієнтованою площею 14 000 га, що розташовані за межами населеного пункту, в т.ч. на території Міжгірської та Пилипецької територіальної громади Хустського району Закарпатської області згідно прямої норми закону перейшли із земель державної власності до земель комунальної власності. Відповідно подальше розпорядження цими землями у межах Міжгірської територіальної громади здійснює Міжгірська селищна рада Закарпатської області.

Заслухавши учасників справи та дослідивши подані сторонами матеріали, що підтверджують наведені ними обставини, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову має бути відмовлено повністю. Приймаючи рішення про задоволення заяви суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 ГПК України, а саме: - якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; - якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: 1) забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Частиною 1 ст. 138 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Висновки суду.

Як встановлено судом, Міжгірською селищною радою справді 05.01.2023 було прийнято рішення №1026 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель".

11.01.2023 в електронній торговій системі Prozorro Міжгірською селищною радою опубліковано оголошення про проведення процедури закупівлі - відкритих торгів №UA-2023-01-11-008470-a на закупівлю послуг з розробки технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Міжгірської селищної ради.

Предметом закупівлі є виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж та визначення площ земельних ділянок лісогосподарського призначення на території Міжгірської територіальної громади, з метою формування земельних ділянок відповідно до вимог чинного законодавства, визначення точного їх місця розташування, меж і площі їх фактичного використання, державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

За результатами проведення процедури закупівлі між відповідачем та ТОВ "МОЯ ЗЕМЛЯ", як виконавцем, укладено договір про надання послуг від 13.02.2023 року. Кінцевим результатом надання послуг є передана замовнику технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель у паперовому та електронному вигляді.

Суд зазначає, що з 01.01.2023 це право територіальної громади не може ставитись під сумнів в тому числі підприємствами лісогосподарського призначення, якщо такі не оформили свої права постійного користування на землі лісогосподарського призначення згідно вимог чинного законодавства.

Законом України №1423-IX від 28.04.2021 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", який набрав чинності 27.05.2021, Розділ Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України було доповнено пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання ним чинності землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Відтак, до 1 січня 2023 року зазначені землі та земельні ділянки не можуть бути передані у власність та користування будь-яким іншим особам, крім тих, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою (крім передачі їх для розміщення об`єктів, передбачених статтею 15 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності"). У разі якщо до 1 січня 2023 року такі земельні ділянки не передані у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, такі земельні ділянки переходять у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані.

Отже, Законом №1423-IX було чітко сформульовано подальший принцип розмежування земель державної і комунальної власності. З 27.05.2021 року та до 01.01.2023 року було надано можливість, зокрема, державним лісогосподарським підприємствам, зокрема таким як ДП «Міжгірське лісове господарство», оформити у визначений законом спосіб право постійного користування на землі лісогосподарського призначення, на які у них відсутні відповідні правовстановлюючі документи.

Що стосується твердження заявника, що він являється постійним користувачем зазначених вище земельних ділянок, оскільки в нього наявні планово - картографічні матеріали лісовпорядкування на вказані земельні ділянки, зокрема проект організації та розвитку лісового господарства державного підприємства "Верхньогірське лісове господарство" Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства", правонаступником якого він являється, то суд зазначає, що пункт 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України чітко зазначає про два випадки, за наявності яких виникає право постійного користування, чи прирівняне до такого право користування у заявника:

1) це право постійного користування, що підтверджується належним державним актом на постійне користування землями лісогосподарського призначення;

2) це право постійного користування, що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування земель лісового фонду, які надані до набрання чинності Земельним кодексом України.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування заявника не можуть бути підтвердженням постійного користування, адже такі не надавалось Головному державному спеціалізованому лісогосподарському агропромисловому підприємству «Закарпатагроліс» (попереднику заявника) до дати набрання чинності Земельним кодексом України, адже таке створене тільки в 2003 році, що підтверджується доданими до заперечення доказами, зокрема наказом №57 від 07.03.2003 Міністерства аграрної політик України.

Розглядаючи подану заяву про забезпечення позову, суд також зазначає, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Згідно з частиною 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 6 ст.140 ГПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення поданої заяви ДП "Міжгірське лісове господарство" про забезпечення позову до відкриття провадження у справі і вжиття вказаних заходів забезпечення позову.

Суд виходить з того, що метою інвентаризації земель, яку здійснює на території місцевої громади Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області, яка підтверджена поясненнями представників відповідача, і це відповідає змісту норми ст. 35 Закону України "Про землеустрій", - є встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Для досягнення цієї мети Міжгірською селищною радою з ТОВ "Моя Земля" укладено господарський договір на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення орієнтованою площею 9000,00 га.

Заборона господарським судом ТОВ "Моя Земля" вчиняти дії на виконання господарських зобов`язань щодо здійснення робіт з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель є втручанням у процес здійснення господарської діяльності, що не є адекватним заходом забезпечення.

Окрім того, суд зазначає, що інвентаризація земель згідно рішення Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області №1026 від 05.01.2023 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель" та договору про надання послуг від 13.02.2023 року здійснюється у межах повноважень, що передбачені п. 24 Перехідних положень ЗК України, відповідно до змісту якого, у разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії буде здійснено відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

При цьому, суд враховує, що з дня набрання чинності цим пунктом 24 Перехідних положень ЗК України, до дня державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки.

Отже, інвентаризація земель за спірним рішенням не порушує прав землекористування позивача як в процесу здійснення робіт, так і не створює умов для порушення таких прав у майбутньому.

За таких обставин і правових підстав, заява про вжиття заходів забезпечення є необгрунтованою та не може бути задоволеною судом.

Керуючись 2, 4, 5, 7, 13, 14, 15, 74, 86, 136-140, 232-235, 255 ГПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити заявнику Державному підприємству "Міжгірське лісове господарство" у вжиті заходів забезпечення позову до відкриття провадження у справі шляхом заборони Міжгірській селищній раді Хустського району Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 04350910, юридична адреса: вул. Шевченка, 77, смт. Міжгір`я, Хустський район, Закарпатська область, вчиняти будь-які дії, спрямовані на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення орієнтованою площею 9 000,00 га згідно рішення Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області №1026 від 05.01.2023 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель" та договору про надання послуг №7/1-02 від 13.02.2023 року та шляхом заборони ТОВ "МОЯ ЗЕМЛЯ", код ЄДРПОУ - 34605133, юридична адреса: пл. Центральна, 3, смт. Вишково, Хустський район, Закарпатська область, вчиняти будь-які дії, спрямовані на розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення орієнтованою площею 9 000,00 га згідно рішення Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області №1026 від 05.01.2023 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель" та договору про надання послуг №7/1-02 від 13.02.2023 року.

Копію ухвали направити заявнику.

Повний текст ухвали складено 01.03.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 235, ст. 255 ГПК України, ухвала набрала законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена. Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складення її повного тексту. Апеляційна скарга подається до Західного апеляційного господарського суду в установленому порядку.

Суддя П.Д. Пригуза