ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" лютого 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/1125/22

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Московчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код - 14360570

до: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

про стягнення 14 571,45 грн

В С Т А Н О В И В :

03.11.2022 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява б/н від 12.10.2022 року Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення 14 571,45 грн заборгованості, з яких 1 000,00 грн заборгованість за кредитом, 2 719,67 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 411,78 грн пені, 3 440,00 грн комісії за договором банківського обслуговування б/н від 18.02.2014 року.

Ухвалою суду від 07.11.2022 року зобов`язано Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області надіслати на поштову та електронну адреси Господарського суду Вінницької області інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 (відома суду адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

25.11.2022 року до суду від Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області надійшов лист № 09-44-90 від 09.11.2022 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 30.11.2022 року відкрито провадження у справі № 902/1125/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

Ухвалою суду від 18.01.2023 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 07.02.2023 року.

В судовому засіданні 07.02.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/1125/22 для судового розгляду по суті на 28.02.2023 року.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

В судовому засіданні 28.02.2023 року представники позивача та відповідача правом участі в судовому засіданні правом участі не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Суд зазначає, що ухвалу від 08.02.2023 року позивачу надіслано засобами електронного зв`язку за наступною адресою: позивачу - .

Зазначену ухвалу відповідачу надіслано засобами поштового зв`язку за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим адресована відповідачу ухвала від 08.02.2023 року підприємством зв`язку до суду не повернута.

При цьому згідно інформації отриманої з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, адресована відповідачу ухвала значиться, що 08.02.2023 року "відправлення не вручено під час доставки".

Суд зважає на положення ст. 242 ГПК України, п.п. 4 та 5 ч. 6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ч. 10 ст. 242 ГПК України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на підписання 18.02.2014 року Фізичною особою-підприємцем Чепур Тетяною Миколаївною заяви про відкриття поточного рахунку та про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, внаслідок чого між позивачем та відповідачем укладено Договір банківського обслуговування (Договір) із наданням кредитного ліміту на поточний рахунок відповідача.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов вказаного Договору в частині повного та своєчасного погашення кредитних коштів, позивачем заявлено до стягнення 1 000,00 грн заборгованість за кредитом, 2 719,67 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 411,78 грн пені, 3 440,00 грн комісії за договором банківського обслуговування б/н від 18.02.2014 року.

Матеріали справи не містять відзиву або іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 18.02.2014 року між Фізичною особою-підприємцем Чепур Тетяною Миколаївною (Боржник, відповідач) було підписано з Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (Банк, позивач) заяву про відкриття поточного рахунку (Заява), на підставі якої Банком було відкрито поточний рахунок відповідачу (а.с. 11, т. 1).

За умовами Заяви від 18.02.2014 року Клієнт банку, підписавши дану заяву погоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті банку www.pb.ua, Тарифами Банку, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування.

Клієнт банку підписавши Заяву підтвердив, що він приєднується та зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах Банку - Договір банківського обслуговування в цілому. Відносини між Банком та Клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження щодо банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.pb.ua або інший Інтернет/SMS-ресурс, зазначений Банком).

Сторони за Заявою від 18.02.2014 року також погодили, що при укладенні договорів, а також додаткових угод до них Банк та Клієнт допускають використання факсимільного відтворення печатки Банку і підпису особи, уповноваженої підписувати договори та угоди до них від імені Банку, здійсненого за допомогою засобів копіювання.

Як слідує з наявної у матеріалах справи довідки про встановлення кредитних лімітів (вих. № 40224VIZ0S0CH від 10.06.2022 року), відповідачу станом на 24.02.2014 встановлено кредитний ліміт в розмірі 1 000,00 грн (а.с. 22, т.1).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що між сторонами при підписанні відповідачем Заяви від 18.02.2014 року виникли правовідносини, що підпадають під регулювання наступних статей чинного законодавства.

Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У ст.633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У ч. 1 ст. 1067 ЦК України закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Отже, суд приходить до висновку, що Умови та правила надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач , підписавши Заяву про відкриття поточного рахунку від 18.02.2014 року, містять істотні умови змішаного договору - кредитного договору та договору банківського рахунку. При цьому підписання Заяви є дотриманням письмової форми змішаного договору.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач (позичальник) отримав від позивача кредитні кошти в межах кредитного ліміту в розмірі 1 000,00 грн (т. 1 а.с. 26).

Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за вказаним договором в межах кредитних лімітів на поточному рахунку відповідача станом на 04.10.2022 року обліковується заборгованість в сумі 14 571,45 грн, яка складається 1 000,00 грн заборгованість за кредитом, 2 719,67 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 411,78 грн пені, 3 440,00 грн комісії за договором банківського обслуговування б/н від 18.02.2014 року.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Розглянувши позовну вимогу позивача про стягнення 1 000,00 грн - заборгованості за кредитом, суд дійшов висновку про її обґрунтованість, враховуючи умови укладеного договору та приписи ст.ст. 526, 1054 ЦК України.

Щодо заявлених до стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені внаслідок прострочення виконання зобов`язання суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом установлено, що у Заяві відповідача про відкриття поточного рахунку від 18.02.2014 року процентна ставка, розмір комісії за використання ліміту не зазначені, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

При цьому, наданий позивачем Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила.

Крім того, зазначений Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, а тому не може вважатися саме частиною договору банківського обслуговування, укладеного між сторонами 18.02.2014 року.

Окрім того, позивачем не надано підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг (вказаний Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг взагалі не містить посилання станом на яку дату є актуальним). При цьому у Заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, умов про застосування до відповідача відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання, та, відповідно, не визначено її розміру.

На виконання вимог ухвал суду від 18.01.2023 та 08.02.2023 рр. КБ "ПРИВАТБАНК" не надіслано до матеріалів докази про підписання ОСОБА_1 "Умов та правил надання банківських послуг", у редакції станом на 18.02.2014 року.

Окремо слід зазначити, що позивач вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 Цивільного кодексу України не заявляв, а позовні вимоги аргументовані умовами договору банківського обслуговування з посиланням на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Разом з тим наданий Банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатися стандартною (типовою) формою, встановленою до укладеного із відповідачем договору банківського обслуговування, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин, в той час як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічні висновки щодо необхідності доведення позивачем належними та допустимими доказами тієї обставини, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка установлена у вигляді сплати процентів за користування кредитом, комісії за використання ліміту, а також відповідальності у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц.

Таких же висновків притримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 17.07.2020 у справі №910/8189/19.

Враховуючи вищенаведене, позов у частині стягнення з відповідача 2 719,67 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 7 411,78 грн пені, 3 440,00 грн комісії не підлягає задоволенню.

Таким чином, заявлений Акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" позов підлягає задоволенню судом частково з урахуванням мотивів щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам, комісії за користування кредитом, пені.

В силу приписів ст.129 ГПК України, витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 170,26 грн. Тому, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 310,74 грн залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код - 14360570) 1 000,00 грн - заборгованості зі сплати суми основного боргу за кредитом згідно Договору банківського обслуговування б/н від 18.02.2014 року, 170,26 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 2 719,67 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 7 411,78 грн пені та 3 440,00 грн комісії.

4. Судові втрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви в сумі 2 310,74 грн - залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набранням судовим рішенням законної сили.

6. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку: позивачу - .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повний текст судового рішення складено 03 березня 2023 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - позивачу (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094)

4 - відповідачу ( АДРЕСА_1 )