РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023Справа № 910/12563/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Укркомунобслуговування"

до Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва"

про стягнення 149 145, 74 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Укркомунобслуговування" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 149 145, 74 грн (з урахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви), з яких:

- експлуатаційні послуги за лютий-червень 2022 - 113 588, 19 грн, пеню у розмірі 21 999, 10 грн, 3 % річних у сумі 1 389, 43 грн та індекс інфляції у розмірі 10 041, 55 грн;

- експлуатація модему - 1 787, 96 грн, пеню у розмірі 257, 17 грн, 3 % річних у сумі 15, 43 грн та індекс інфляції у розмірі 66, 91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 02/2018 на технічне обслуговування приміщень Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" та оплату комунальних послуг від 01.02.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 позовну заяву Державного підприємства "Укркомунобслуговування" - залишено без руху. Встановлено Державному підприємству "Укркомунобслуговування" строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.12.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від Державного підприємства "Укркомунобслуговування" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, разом з уточненою редакцією позовної заяви (надіслана засобами поштового зв`язку - 05.12.2022).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зокрема встановлено відповідачу строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подачі заяви з обгрунтованими запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Крім того, судом повідомлено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (частина 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

02.01.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовна заява про стягнення заборгованості у розмірі 149 145, 74 грн підписана неуповноваженою на те особою. Також, відповідач зазначає, що додані до позовної заяви документи не підтверджують позицію позивача стосовно надання послуг за лютий-червень 2022 року за їх видами та тарифами, визначеними договором № 02/2018, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд з урахуванням твердження відповідача щодо підписання позовної заяви та заяви про усунення недоліків позовної заяви неуповноваженою на те особою, дослідивши позовну заяву Державного підприємства "Укркомунобслуговування" та заяву про усунення недоліків позовної заяви, зазначає наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються офіційними, достовірними і можуть бути використані для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Верховний Суд у своєму рішенні (постанова КГС ВС від 27.07.2018 у справі № 910/9224/17) дотримується позиції, що процесуальне представництво юридичної особи може здійснюватись як в порядку самопредставництва, так і іншими особами - представниками юридичної особи за довіреністю.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами.

Позовна заява ДП "Укркомунобслуговування" підписана директором Сушон Аллою, відомості щодо якої внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та зазначено, що така особа уповноважена діяти від імені юридичної особи.

В свою чергу, заява про усунення недоліків позовної заяви до якої додано нову редакцію позовної заяви, підписана представником ДП "Укркомунобслуговування" Кирилом Міхо.

Чинними нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема частиною другою статті 58, регламентовано, що при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 12 Господарського процесуального кодексу України України малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто процесуальним законом встановлено, що малозначними є справи, по-перше, визначені такими законом (пункт 1 частини п`ятої статті 12 ГПК України), і по-друге, визнані малозначними судом (пункт 2 частини п`ятої статті 12 ГПК України). Така правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 25.06.2018 у справі № 927/5/18.

Отже, Верховний Суд у своїх рішеннях (постанови КГС ВС від 02.10.2018 у справі № 910/2915/18, від 25.06.2018 у справі № 927/5/18, від 01.06.2018 у справі № 904/7536/17, від 11.10.2018 у справі № 910/6435/18) дотримується позиції, що представництво інтересів учасника справи у малозначних справах може здійснюватися не лише адвокатом, а й іншим законним представником з наданням доказів суду щодо уповноваження такої особи на представництво інтересів учасника справи відповідно до вимог процесуального законодавства.

Оскільки ціна спору не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що підпадає під ознаки малозначної справи, судом вирішено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Тобто, представником у даній справі може бути не лише адвокат.

Як зазначено судом вище, заява про усунення недоліків позовної заяви, разом з новою редакцією позовної заяви підписана представником ДП "Укркомунобслуговування" Кирилом Міхо, на підтвердження повноважень якого додано довіреність № 07 від 27.07.2022 видану ДП "Укркомунобслуговування", відповідно до якої представнику надано право подавати до суду у тому числі позовні заяви.

При цьому, нова редакція позовної заяви не була розцінена судом, як заява про зменшення розміру позовних вимог, оскільки на момент подання такої позовної заяви разом із заявою про усунення недоліків позовної заяви провадження у справі не було відкрито і таку позовну заяву було подано позивачем для усунення недоліків, встановлених судом в ухвалі від 21.11.2022.

Тож, суд вважає безпідставними твердження відповідача щодо підписання позовної заяви та заяви про усунення недоліків позовної заяви неуповноваженою на те особою.

Також, 02.01.2023 до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін.

Крім того, суд зазначає, що аналогічний відзив на позовну заяву та аналогічне клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін було також сформовано відповідачем у системі "Електронний суд", і надіслано засобами поштового зв`язку.

09.01.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав відповідь на відзив, в якій позивач зокрема зазначає, що вартість послуг з утримання будівлі, прибирання і додержання в належному санітарному стані прибудинкової території, організація вивозу побутових відходів, щомісячно відображається виконавцем у рахунку разом з іншими фактично наданими послугами відповідно до діючих тарифів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у задоволенні клопотання Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін відмовлено.

25.01.2023 до суду надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи читабельних копій документів.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ

01.02.2018 між Державним підприємством "Укркомунобслуговування" (далі -виконавець) та Державним підприємством "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" (далі - замовник) було укладено договір №02/2018 на технічне обслуговування приміщень Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" та оплату комунальних послуг, згідно з умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення експлуатації будівлі 1-ї черги площею 2 942,10 кв. м., яка знаходиться на балансі Замовника, в належному технічному стані, а також зобов`язання з технічного обслуговування інженерного обладнання, мереж водопроводу, водовідведення інженерних мереж, прибирання і додержання в належному санітарному стані прибудинкової території, організацію вивозу побутових відходів, за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 (надалі - Будівля), а Замовник бере участь у відшкодуванні витрат Виконавця на утримання Будівлі та відшкодування витрат Виконавця з виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій Будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Виконавцем за цим Договором.

Крім пропорційно займаної площі Договір може передбачити й інші критерії розподілу й оплати спожитих послуг, один з яких обирається за взаємною згодою сторін, а саме: пропорційно кількості користувачів; за кількістю джерел електрообладнання. У разі відсутності лічильників з обліку спожитих послуг окремим споживачем або з інших поважних причин застосовується критерій - пропорційно до займаної площі.

Відповідно до п.4.1 договору вартість робіт та послуг, що надаються Замовнику за умовами цього Договору визначається Виконавцем щомісячно згідно діючих тарифів та фактичних показників вимірювальних приладів за тепло-, електро- енергію, водопостачання, та зазначається у рахунку, що виставляється Замовнику до 10 числа поточного (розрахункового) місяця. Вартість послуг з утримання будівлі, прибирання і додержання в належному санітарному стані прибудинкової території, організація вивозу побутових відходів, щомісячно відображається Виконавцем у рахунку разом з іншими фактично наданими послугами відповідно до діючи тарифів.

Згідно з п.4.2 договору до 27 числа поточного місяця сплачується сума (рахунок) передплати, яку «Енергопостачальна організація» до початку розрахункового періоду (місяця), виставляє Виконавцю заявленої у договорі кількості тепло- енергії на наступний місяць.

У п.4.3 договору зазначено, що в рахунки включається вартість наданих комунальних послуг та експлуатаційних витрат пропорційно до площі, що використовується Замовником та пропорційно площ спільного користування. У разі виникнення переплати коштів за надані Виконавцем послуги, Виконавець зобов`язаний за погодженням із Замовником або повернути надмірно сплачену суму Замовнику, або зарахувати її в рахунок майбутніх платежів.

Згідно з п.4.4 договору приймання та передача послуг оформлюються Актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується та скріплюється печатками Сторін після фактичного та повного надання послуг передбачених умовами цього Договору. Датою виконання зобов`язань Виконавця за цим Договором є дата отримання Замовником Акту приймання-передачі наданих послуг. Замовник зобов`язаний підписати Акт прийому-передачі наданих послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його надходження від Виконавця. Якщо Замовник протягом встановленого строку не підпише отриманий Акт або не висловить свої вмотивовані заперечення щодо його підписання, то такий Акт вважається погодженим Сторонами.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у разі порушення Замовником своїх зобов?язань, передбачених п. 2.2.3 цього Договору, Замовник за кожен день прострочення сплачує на користь Виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь час прострочення зобов?язання.

Як визначено пунктом 7.1 Договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018, але у будь-якому разі до повного розрахунку.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України сторони домовились, що умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2018 (пункт 7.2 договору).

Додатками № 1, №2 до договору №02/2018 на технічне обслуговування приміщень Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" та оплату комунальних послуг від 01.02.2018 сторони погодили планову калькуляцію на оплату комунальних послуг та технічне обслуговування інженерного ДП «УКРІІНТР».

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору №02/2018 на технічне обслуговування приміщень Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" та оплату комунальних послуг від 01.02.2018 позивачем було надані експлуатаційні послуги за період січень 2022 - лютий 2022, квітень 2022 - червень 2022 на загальну суму 132 925,46 грн, а відповідачем в свою чергу прийняті вказані послуги, що підтверджується актами надання послуг №192 від 31.01.2022 на суму 47 869,53 грн., №337 від 30.04.2022 на суму 13 265,30 грн., №739 від 30.04.2022 на суму 14 726,11 грн., №846 від 31.05.2022 на суму 28 532,26 грн., №945 від 30.06.2022 на суму 28 532,26 грн., а також послуги з технічного обслуговування обліку теплової енергії за січень-квітень 2022, що підтверджується актом надання послуг 3874 від 24.06.2022 на суму 494,02 грн.

Крім того, позивач зазначає, що на виконання умов договору №02/2018 від 01.02.2018 ним було надіслано на адресу відповідача для підписання акти надання послуг №875 від 24.06.2022 на суму 1 787,96 грн. (дольова участь у придбанні модема), №948 від 30.06.2022 на суму 796 грн. (комунальні послуги за червень 2022), які були отримані останнім 30.06.2022 за вх. №30/06/22-02, 16.06.2022 за вх. №16/06/22-01, що підтверджується відповідними штампами Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" на листах.

Таким чином, як зазначає позивач, сума основного боргу відповідача за надані послуги за договором №02/2018 на технічне обслуговування приміщень Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" та оплату комунальних послуг від 01.02.2018 за лютий 2022 - червень 2022 становить 115 376,15 грн., з яких: експлуатаційні послуги за лютий-червень 2022 - 113 588, 19 грн, експлуатація модему - 1 787, 96 грн.

Враховуючи що у вищезазначений строк відповідачем не було сплачено за надані послуги за договором, позивач звернувся до відповідача з вимогою №97 від 03.06.2022, в якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 803 146,01 грн., що підтверджується відповідним штампом Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" за вх. №06/06/22-03 від 06.06.2022 на листі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг, зокрема, щодо погашення заборгованості, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 149 145, 74 грн (з урахування заяви про усунення недоліків позовної заяви), з яких:

- експлуатаційні послуги за лютий-червень 2022 - 113 588, 19 грн, пеню у розмірі 21 999, 10 грн, 3 % річних у сумі 1 389, 43 грн та індекс інфляції у розмірі 10 041, 55 грн;

- експлуатація модему - 1 787, 96 грн, пеню у розмірі 257, 17 грн, 3 % річних у сумі 15, 43 грн та індекс інфляції у розмірі 66, 91 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору №02/2018 на технічне обслуговування приміщень Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" та оплату комунальних послуг від 01.02.2018, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором надання послуг.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що на виконання умов договору №02/2018 на технічне обслуговування приміщень Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" та оплату комунальних послуг від 01.02.2018 позивачем були надані експлуатаційні послуги за період січень 2022 - лютий 2022, квітень 2022 - червень 2022 на загальну суму 132 925,46 грн, а відповідачем в свою чергу прийняті вказані послуги, що підтверджується актами надання послуг №192 від 31.01.2022 на суму 47 869,53 грн., №337 від 30.04.2022 на суму 13 265,30 грн., №739 від 30.04.2022 на суму 14 726,11 грн., №846 від 31.05.2022 на суму 28 532,26 грн., №945 від 30.06.2022 на суму 28 532,26 грн., а також послуги з технічного обслуговування обліку теплової енергії за січень-квітень 2022, що підтверджується актом надання послуг 3874 від 24.06.2022 на суму 494,02 грн.

Крім того, на виконання умов договору №02/2018 від 01.02.2018 позивачем було надіслано на адресу відповідача для підписання акти надання послуг №875 від 24.06.2022 на суму 1 787,96 грн. (дольова участь у придбанні модема), №948 від 30.06.2022 на суму 796 грн. (комунальні послуги за червень 2022), які були отримані останнім 30.06.2022 за вх. №30/06/22-02, 16.06.2022 за вх. №16/06/22-01, що підтверджується відповідними штампами Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" на листах.

Згідно з п.4.4 договору приймання та передача послуг оформлюються Актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується та скріплюється печатками Сторін після фактичного та повного надання послуг передбачених умовами цього Договору. Датою виконання зобов`язань Виконавця за цим Договором є дата отримання Замовником Акту приймання-передачі наданих послуг. Замовник зобов`язаний підписати Акт прийому-передачі наданих послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його надходження від Виконавця. Якщо Замовник протягом встановленого строку не підпише отриманий Акт або не висловить свої вмотивовані заперечення щодо його підписання, то такий Акт вважається погодженим Сторонами.

Проте, суд зазначає, що всупереч п. 4.4. договору №02/2018 від 01.02.2018 відповідачем не були підписані акти надання послуг №875 від 24.06.2022 на суму 1 787,96 грн. (дольова участь у придбанні модема), №948 від 30.06.2022 на суму 796 грн. (комунальні послуги за червень 2022), а також не надано вмотивованих заперечень щодо їх підписання, відтак послуги вважаються наданими позивачем належним чином й прийнятими відповідачем.

Тож, з урахуванням умов договору, а саме п. 4.4., суд приходить до висновку, що надані позивачем послуги на загальну суму 2 583, 96 грн. за акти надання послуг №875 від 24.06.2022 на суму 1 787,96 грн. (дольова участь у придбанні модема), №948 від 30.06.2022 на суму 796 грн. (комунальні послуги за червень 2022) прийняті відповідачем без заперечень і зауважень, у зв`язку з чим у Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" виник обов`язок по оплаті за надані послуги.

Однак, відповідач за надані позивачем послуги у загальному обсязі розрахувався частково, сплативши лише суму в розмірі 20 133, 27 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача, внаслідок чого за Державним підприємством "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" утворилась заборгованість у загальному розмірі 115 376,15 грн.

Судом розглянуті та відхилені заперечення відповідача щодо відсутності належних доказів на підтвердження надання послуг за лютий - червень 2022 за їх видами, визначеними договором, оскільки акти надання послуг підписані уповноваженими представниками сторін й скріплені печатками підприємств без заперечень та зауважень, в добровільному порядку, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/174, та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, виходячи з приписів чинного законодавства та умов Договору, а тому є підставами виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за надані позивачем комунальні послуги.

При цьому, суд зауважує, що відповідач своїми конклюдентними діями із здійснення часткової оплати за надані послуги підтверджує факт надання даних послуг позивачем й виникнення обов`язку по оплаті за надані послуги .

Згідно з п.4.2 договору до 27 числа поточного місяця сплачується сума (рахунок) передплати, яку «Енергопостачальна організація» до початку розрахункового періоду (місяця), виставляє Виконавцю заявленої у договорі кількості тепло- енергії на наступний місяць.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до беззаперечного висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати наданих послуг у розмірі 115 376,15 грн. та кожного 28 числа поточного місяця відбувалося прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору №02/2018 на технічне обслуговування приміщень Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" та оплату комунальних послуг від 01.02.2018 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 115 376,15 грн.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 22 256, 27 грн за період з 01.05.2022 - 02.11.2022, 3 % річних у сумі 1 404, 86 грн за період з 01.05.2022 - 02.11.2022 та інфляційні втрати у розмірі 10 108, 46 грн. за період з 01.05.2022 - 02.11.2022.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у разі порушення замовником своїх зобов?язань, передбачених п. 2.2.3 цього договору, замовник за кожен день прострочення сплачує на користь Виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь час прострочення зобов?язання.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та встановив, що в останньому допущено помилки у визначенні періоду простроченого грошового зобов`язання, розрахунок проведено за період більше 6 місяців в порушення положень ч. 6 ст. 232 ГК України при нарахуванні пені на суми прострочення 28 532, 26 грн за період з 01.05.2022 по 02.11.2022 та 13 265, 30 грн. за період з 01.05.2022 по 02.11.2022, тож в цій частині нарахування обмежується 6 місячним строком.

Таким чином, за розрахунком суду обгрунтованою до стягнення є сума пені у розмірі 22 199,03 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 01.05.2022 по 02.11.2022, а тому вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за період з 01.05.2022 - 02.11.2022 у розмірі 1 404, 86 грн та інфляційних втрат у розмірі 10 108, 46 грн. суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019 р., у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019 р., у справі №910/21564/16 від 10.07.2019 р.

Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що позивачем допущено помилку у визначенні загальної суми інфляційних, які підлягають до стягнення, при цьому розмір 3% річних визначений позивачем вірно.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума інфляційних втрат у розмірі 9 623,89 грн та сума 3% річних у розмірі 1 404,86 грн, які розраховані з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.05.2022 по 02.11.2022, а тому вимоги в цій частині також підлягають частковому задоволенню.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Укркомунобслуговування" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва" (бульвар Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код - 38488780) на користь Державного підприємства "Укркомунобслуговування" (вул. Предславинська, буд. 51, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код - 16466350) 115 376 (сто п`ятнадцять тисяч триста сімдесят шість) грн 15 коп. - заборгованості, 22 199 (двадцять дві тисячі сто дев`яносто дев`ять) грн. 03 коп. - пені, 1 404 (одна тисяча чотириста чотири) грн. 86 коп. - 3% річних, 9 623 (дев`ять тисяч шістсот двадцять три) грн 89 коп. - інфляційних втрат та 2 471 (дві тисячі чотириста сімдесят одна) грн 99 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков