Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Господарський суд Харківської області 21 лютого 2023 року м. Харків
справа № 922/2234/22
склад суду:суддя Бринцев О.В.
позивач:Концерн "СОЮЗЕНЕРГО"
відповідач: Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини"
вимоги позивача:стягнення 451.065,96 грн
без виклику учасників справи

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про закупівлю продукції, а також відсотки річних та інфляційні втрати.

1.2. Відповідач проти нарахування відсотків річних та інфляційних втрат заперечує та просить суд відмовити в їх стягненні або зменшити на 90%.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Між АТ «Турбоатом» (в подальшому змінено назву на АТ «Українські енергетичні машини, покупець) та Концерном «СоюзЕнерго» (постачальник) був укладений Договір про закупівлю продукції від 06.04.2021 №5121 (далі Договір). За умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцю, а покупець прийняти та сплатити продукцію матеріально-технічного призначення на загальну суму 694.349,35 грн з ПДВ.

2.2. На виконання умов Договору позивачем була поставлена, а відповідачем прийнята продукція на загальну суму 694.349,35 грн з ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковою накладною від 10.06.2021 №909, товарно-транспортною накладною від 10.06.2021 №909. Також позивачем були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні від 08.04.2021 №45 та від 10.06.2021 №67.

2.3. Як вказує позивач у позові станом на 31.10.2022 відповідач має заборгованість за отриману за Договором продукцію в розмірі 347.174,67 грн.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача 347.174,67 грн основного боргу, 13.639,68 грн 3% річних та 90.251,61 грн інфляційних втрат.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 526, 530, 532, 610-612, 625, 655, 692, 712 ЦК України, статті 173, 193, 197, 216, 218, 220, 265 ГК України.

3.3. Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача щодо оплати вартості поставленої позивачем продукції за Договором.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач у відзиві на позов проти наявності заборгованості перед позивачем не заперечує, проте просить суд відмовити в стягнення відсотків річних та інфляційних втрат або зменшити їх розмір на 90%.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.11.2022 позовну заяву залишено без руху.

5.2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.12.2022, враховуючи незначну складність характеру спірних правовідносин, справу 922/2234/22 визнано малозначною, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи без повідомлення учасників справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи були порушені відповідачем обов`язки за Договором? Якщо так, то чи є це підставою для застосування способів захисту права обраних позивачем?

- Чи правильно виконані розрахунки відсотків річних та інфляційних втрат?

- Чи є підстави для зменшення відсотків річних та інфляційних втрат?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на перше та друге питання, негативну на третє, а відповідач протилежне.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПОРУШЕННЯ ВІДПОВІДАЧЕМ УМОВ УКЛАДЕНОГО ДОГОВОРУ ТА СТЯГНЕННЯ БОРГУ.

7.1. Позивач стверджує, що відповідачем були порушені умови Договору в частині повної оплати вартості поставленої продукції.

7.2. Суд погоджується з цими твердженнями позивача з огляду на наступне.

7.3. Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

7.4. У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

7.5. Як було зазначено вище, на виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію на загальну суму 694.349,35 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною.

7.6. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

7.7. У строк встановлений пунктом 4.1. Договору (протягом 30 днів після поставки товару на склад покупця) відповідач за отриману продукції оплату не здійснив. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на момент звернення з даним позовом становить 347.174,67 грн.

7.8. Зазначена обставина відповідачем у відзиві на позов не заперечується, у зв`язку з чим не підлягає доведенню з огляду на приписи частини першої статті 75 ГПК України (обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом).

7.9. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 347.174,67 грн основного боргу за Договором.

8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЧАСТКОВЕ СТЯГНЕННЯ ВІДСОТКІВ РІЧНИХ ТА ІНФЛЯЦІЙНИХ ВТРАТ.

8.1. Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 13.639,68 грн та інфляційні втрати в розмірі 90.251,61 грн за період з 11.07.2021 по 31.10.2022.

8.2. Суд вважає, що зазначені суми нараховані позивачем відповідачеві частково обґрунтовано. Підставами такого висновку є наступне.

8.3. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

8.4. Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, свідчать про правомірність нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

8.5. Перевіркою доданого до позовної заяви розрахунку 3% річних судом встановлено, що позивачем допущені помилка, а саме: останнім не враховані положення частини п`ятої статті 254 ЦК України (якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день). Оскільки останній день строку оплати за поставлену продукцію припадав на 10.07.2021 (вихідний день, субота), то днем закінчення строку оплати є 12.07.2021 (перший робочий день).

8.6. З огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України, господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

8.7. Враховуючи вищенаведене, здійснивши перерахунок 3% річних за період з 13.07.2021 по 31.10.2022, суд зазначає, що їх розмір становить 13.582,61 грн. В іншій частині 3% річних у сумі 57,07 грн нараховані безпідставно.

8.8. Встановлена судом помилка не вплинула на розрахунок інфляційних втрат, а тому таке нарахування здійснено позивачем арифметично вірно та відповідно до вимог чинного законодавства. Отже, позовні вимоги в цій частині (про стягнення інфляційних втрат у розмірі 90.251,61 грн) є законними та обґрунтованими.

8.9. Заперечення відповідача щодо ненадання позивачем доказів обчислення індексу інфляції центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, судом відхиляються як безпідставні. Оскільки зазначена інформація є загальнодоступною та загальновідомою, а тому не потребує доказування.

9. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ВІДСУТНІСТЬ ПІДСТАВ ДЛЯ ЗМЕНШЕННЯ ВІДСОТКІВ РІЧНИХ ТА ІНФЛЯЦІЙНИХ ВТРАТ.

9.1. У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд зменшити суми 3% річних та інфляційних втрат, що підлягають стягненню на 90%, посилаючись на приписи статті 233 ГК України та постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

9.2. У пункті 8.38. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зазначено, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

9.3. Тобто, Великою Палатою зроблено висновок відносно можливості зменшення: 1) неустойки; 2) відсотків річних, що встановлені статтею 625 ЦК України. Таким чином, вказаний висновок не стосується інфляційних втрат, а отже не може бути застосовний до цієї справи. У зв`язку з чим відсутні правові підстави для зменшення розмірі інфляційних втрат.

9.4. При цьому суд зазначає, що інфляційні втрати не є штрафними санкціями, нараховуються незалежно від вини боржника та входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

9.5. Щодо зменшення 3% річних суд зазначає, що їх розмір, який підлягає стягненню з відповідача в даній справі, становить 13.582,61 грн та складає 3,91% від суми основного боргу. А отже, їх зменшення явно не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. З урахуванням цього підстави для зменшення нарахованих відповідачеві відсотків річних також відсутні.

10. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЧАСТКОВЕ ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

10.1. Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача шляхом стягнення з відповідача: 347.174,67 грн основного боргу, 13.582,61 грн 3% річних та 90.251,61 грн інфляційних втрат.

10.2. В частині стягнення 3% річних у сумі 57,07 грн суд відмовляє.

11. СУДОВІ ВИТРАТИ.

11.1. Згідно статі 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно, витрати зі сплати судового збору в розмірі 6.765,13 грн покладаються на відповідача, в іншій частині 0,86 грн залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (61037, м. Харків, пр. Героїв Харкова, буд. 199, ) на користь Концерну «СОЮЗЕНЕРГО» (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Спаська, буд. 8, )

- 347.174,67 грн основний борг;

- 13.582,61 грн 3% річних;

- 90.251,61 грн інфляційні втрати;

- 6.765,13 грн витрати зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 21.02.2023.

Суддя Бринцев О.В.