СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Харків Справа №917/457/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

за участю представників сторін:

від позивача - Самойленко М.О.,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Заєць Владислава Олександровича (вх.№1278П від 28.11.2022) на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.11.2022 у справі №917/457/22 (м. Полтава, суддя Іванко Л.А., повний текст рішення складено 02.11.2022),

за позовом Фізичної особи - підприємця Яцина Олександра Олександровича, м. Кременчук, Полтавська область,

до Фізичної особи - підприємця Заєць Владислава Олександровича, м. Кременчук, Полтавська область,

про стягнення 767412,37 грн, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП Яцина Олександр Олександрович (далі - Позивач) звернувся з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з ФОП Заєць Владислава Олександровича (далі - Відповідач) 767 412, 37 грн., в тому числі 673 550, 00 грн. боргу по орендній платі, 12 252, 10 грн. - пені, 62 127, 04 грн. - інфляційні та 19 483, 23 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору найму (оренди) б/н від 01.06.2020 щодо зобов`язань зі сплати орендної плати за користування об`єктом оренди.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.11.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Зайця Владислава Олександровича на користь Фізичної особи - підприємця Яцина Олександра Олександровича 673 550, 00 грн. заборгованості з орендної плати, 62 127, 04 грн. -інфляційні, 19 483, 23 грн. - 3% річних, 11 943, 94 грн. - пені, 11 506, 56 грн. - витрат зі сплати судового збору. Ухвалено видати наказ з набранням цим рішенням законної сили. В іншій частині - у позові відмовлено.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить дослідити докази, які не були досліджені судом першої інстанції, згідно клопотань, які додаються до апеляційної скарги; за результатами розгляду апеляційної скарги по суті - скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 02.11.2022 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Яцини Олександра Олександровича до Фізичної особи-підприємця Заєць Владислава Олександровича в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції по справі апелянт вказує, що суд першої інстанції не мав права виносити судове рішення поки на розгляді апеляційного господарського суду знаходилось відкрите апеляційне провадження з розгляду ухвали про повернення зустрічної позовної заяви. Зокрема, апелянт вважає, що протиправно відмовивши відповідачу в доступі до суду, суд першої інстанції не з`ясував істотні обставини справи, на які відповідач вказував в зустрічному позові з підтвердженням відповідними документами. Також апелянт стверджує, що укладав договір з батьком позивача, а не з позивачем та надає власну редакцію договору, підписану тільки з боку відповідача. При цьому відповідач стверджує, що договір оренди, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, є підробленим зі сторони орендодавця та підписаний з боку орендаря (відповідача) внаслідок введення його в оману іншою стороною, а відповідно є недійсним.

Також відповідачем разом з апеляційною скаргою подано клопотання про призначення експертизи та витребування документів (вх.№7432 від 28.11.2022), в якому просить:

1.Призначити у справі судову почеркознавчу експертизу документів - договору найму (оренди) майна №Б/Н від 01.06.2020 року та Акту приймання-передачі об`єкта найму (оренди) від 01.06.2020 року.

2.Проведення експертного дослідження доручити експерту(там) Незалежного інституту судових експертиз (адреса: 04207, Україна, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21, корпус 3, офіс 7, телефон .

3.На вирішення експерта(тів) поставити наступні запитання:

3.1.Чи зроблений підпис від імені Фізичної особи-підприємця Яцини Олександра Олександровича, РНОКПП НОМЕР_1 , в пункті 12 «Місцезнаходження та реквізити Сторін» Договору №Б/Н найму (оренди) майна від 01.06.2020 року в лівому нижньому куту сторінки навпроти напису «/О.О.Яцина/» власноручно позивачем за первісним позовом - Яциною Олександром Олександровичем?

3.2.Чи зроблений підпис від імені Фізичної особи-підприємця Яцини Олександра Олександровича , РНОКПП НОМЕР_1 в лівому нижньому куту Акта приймання-передачі Об`єкта найму (оренди) від 01.06.2020 року між друкованим написом «Передав: Від Орендаря» і друкованим написом «/О.О.Яцина/» власноручно позивачем за первісним позовом - Яциною Олександром Олександровичем ?

4.Для проведення експертизи витребувати у позивача оригінали договору найму (оренди) майна №Б/Н від 01.06.2020 року та Акту приймання-передачі об`єкта найму (оренди) від 01.06.2020 року.

5.Для проведення експертизи зобов`язати відповідача особисто прибути в судове засідання та надати в судовому засіданні необхідні зразки особистого підпису.

6.Обов`язок оплати експертного дослідження покласти на відповідача.

Крім того, відповідачем разом з апеляційною скаргою подано клопотання про допит свідків (вх.№7433 від 28.11.2022), в якому просить викликати в судове засідання апеляційного суду для допиту в якості свідка ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_2 ); викликати в судове засідання для допиту за правилами допиту свідка відповідача ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 ); клопотання про дослідження документів (вх.№7434 від 28.11.2022), в якому просить долучити до матеріалів провадження та дослідити в судовому засіданні апеляційного суду в якості доказів перелічені в додатку до цього клопотання документи.

Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.11.2022 для розгляду справи №917/457/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., судді Склярук О.І. та Сгара Е.В.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.11.2022 у зв`язку з відпусткою судді Сгари Е.В. для розгляду справи №917/457/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., судді Склярук О.І. та Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Заєць Владислава Олександровича (вх.№1278П від 28.11.2022) на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.11.2022 у справі №917/457/22. Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/457/22. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Східним апеляційним господарським судом в умовах воєнного стану, зважаючи на утруднення реалізації учасниками справи прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України рекомендовано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (відзиви, заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/ Учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень.

Від представника позивача - адвоката Самойленка М.О. надійшла заява про вступ у справу як представника (вх.№7879 від 08.12.2022).

14.12.2022 на виконання вимог ухвали суду від Господарського суду Полтавської області надійшли матеріали справи №917/457/22 (вх.№8159).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 призначено справу №917/457/22 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Заєць Владислава Олександровича (вх.№1278П від 28.11.2022) на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.11.2022 до розгляду на « 01» лютого 2023 р. о 14:15 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Роз`яснено учасникам справи, що в умовах дії режиму воєнного стану, з міркувань безпеки та враховуючи приписи ст.3 Конституції України, розгляд апеляційної скарги може бути перенесений на іншу дату. Запропоновано учасникам справи заздалегідь визначитися із бажанням та можливістю взяти участь у судовому засіданні, про що письмово повідомити Східний апеляційний господарський суд. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду .

Представником позивача - адвокатом Самойленко М.О. було надано суду апеляційної інстанції заяву (вх.№395 від 12.01.2023) про участь у судовому засіданні, призначеному на 01.02.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2023 задоволено заяву представника позивача - адвоката Самойленко М.О. про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/457/22, яке відбудеться "01" лютого 2023 р. о 14:15 год., у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву. Судове засідання у справі №917/457/22, яке відбудеться "01" лютого 2023 р. о 14:15 год. ухвалено провести за участю представника позивача - адвоката Самойленко М.О. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Повідомлено представника позивача - адвоката Самойленко М.О., що Інструкція щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon» знаходиться за веб-посиланням: https://easycon.com.ua/vkz_help_uk-ua.pdf, та роз`яснено, що для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду необхідно використовувати комп`ютерну техніку або смартфони з доступом в мережу Інтернет, які дозволяють передавати аудіосигнал та відеозображення; за 10 хвилин до початку судового засідання представник зобов`язаний зайти та авторизуватися в системі відеоконференцзв`язку, активувати технічні засоби (мікрофон, навушники та камеру), перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою системи відеоконференцзв`язку та очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі в судовому засіданні.

Від Фізичної особи - підприємця Яцини Олександра Олександровича надійшов відзив (вх.№871 від 23.01.2023), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 02.11.2022 - без змін.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивач посилається на наступне:

- ФОП Заєць В.О. мав можливість звернутися до суду із позовною заявою про визнання договору недійсним в порядку загального позовного провадження, проте цього не зробив;

- з укладеного між сторонами договору вбачаються всі ідентифікаційні дані позивача, а отже відповідач безпомилково міг перевірити всі необхідні дані про особу орендодавця;

- жодних питань щодо правомірності укладення договору оренди спірного приміщення у відповідача не виникало, як і не виникало питань хто є власником орендованого ним приміщення;

- долучені відповідачем скрін-шоти переписки між ОСОБА_4 та жінкою на ім`я ОСОБА_5 не мають жодного відношення до орендних взаємовідносин між позивачем та відповідачем;

- позивач зауважує, що невключення до складу суми позовних вимог оплати комунальних послу є його правом;

- наявні у справі письмові докази свідчать про виконання сторонами спірного договору, що зумовлює можливість застосування до спірних правовідносин ст.241 ЦК України, та свідчить про недоречність призначення експертизи;

- твердження представника ФОП Зайця В.О. у апеляційній скарзі про необхідність надання доказів направлення щомісячно таких рахунків-фактур та актів виконаних робіт не ґрунтуються на нормах договору найму (оренди) майна б/н від 01.06.2020, в якому не передбачено такий спосіб підтвердження наявності договірних відносин;

- позивач разом із власниками суміжних приміщень було складено акт від 10.01.2022 в якому зафіксовано, що відповідач звільнив орендовані ним приміщення.

Також позивачем надано нотаріальну заяву свідка ОСОБА_2 від 12.09.2022, яку просить долучити до матеріалів справи.

Представник відповідача до судового засідання Східного апеляційного господарського суду 01.02.2023 не з`явився, про судове засідання повідомлявся шляхом надсилання копії ухвали від 26.12.2022 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трекінг Укрпошти 581).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення відповідача про призначення справи до слухання.

Також згідно картки обліку вихідних документів №3105 від 26.12.2022 про час та місце слухання справи повідомлявся представник відповідача шляхом направлення копії ухвали на електронну адресу, яку представник зазначив як контакту, про що в системі «Діловодство спеціалізованого суду» міститься додаток про успішне доставлення електронного листа.

Ураховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про призначення справи до розгляду на юридичні адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 01.02.2023 присутній представник позивача надав свої пояснення у справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2020 між ФОП Яциною О.О. (Орендодавець) та ФОП Зайцем В.О. (Орендар) було укладено Договір найму (оренди) майна №б/н, відповідно до якого Позивач передав Відповідачу, а Відповідач прийняв у строкове платне володіння та користування майно - нежитлове приміщення під адміністративно-торгівельні та побутові приміщення, загальною площею 70,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Соборна, 5/9.

Відповідно до п. 2.1. укладеного Договору, Об`єкт передається Орендодавцем Орендарю для використання останнім у господарській діяльності з метою здійснення підприємницької діяльності відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 3.1. Договору зазначено, що Орендодавець зобов`язаний передати Об`єкт оренди Орендарю протягом 3 (трьох) днів з моменту укладання цього договору, а Орендар зобов`язується прийняти Об`єкт оренди.

Відповідно до пункту 3.2. Договору Орендар вступає у строкове платне користування Об`єктом оренди з моменту підписання Сторонами Акта приймання-передачі Об`єкта оренди, який є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п. 4.1., п. 4.2 Договір оренди укладений строком до 01 червня 2021 року, та автоматично пролонгований до 01 червня 2022 року на тих же самих умовах, якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії Договору не заявить про свій намір його розірвати.

Згідно з пунктами 5.1., 5.2. Орендар зобов`язується вносити (перераховувати) орендну плату щомісячно до 5-го числа поточного місяця у грошовій формі, яка визначається з розрахунку 500,00 грн. за 1 кв.м. Орендну плату Орендар незалежно від наслідків його господарської діяльності сплачує в безготівковому порядку.

Відповідно до п. 5.3. Договору, плату за комунальні послуги, Орендар вносить на розрахункові рахунки організацій, які надають ці послуги, для чого Орендар зобов`язаний укласти відповідні договори з організаціями, які надають комунальні послуги.

Пунктом 7.1.2. передбачено, що Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

На виконання умов договору орендодавець передав орендарю в оренду нежитлове приміщення загальною площею 70, 9 кв. м., що розташоване за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, вул. Соборна, буд. 5/9, що підтверджується актом приймання - передачі від 01.06.2020, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 28).

Згідно акту за договором найму (оренди) нежитлового приміщення №б/н від 01.06.2020 від 10.01.2022, складеного за участю Позивача ФОП Яцини О.О., Яцини О.О. та ФОП Кука Є.М., встановлено, що Орендар, ОСОБА_3 , 31.12.2021 звільнив орендоване ним приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 шляхом вивезення своїх речей та робочого інвентаря (а.с. 29).

Відповідач не виконав умови Договору в частині своєчасного внесення орендних платежів, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.06.2020 по 31.12.2021 в розмірі 673 550, 00 грн. (розрахунок доданий до позовної заяви).

Позивачем на адресу відповідача надіслана претензія від 13.01.2022, яка отримана останнім 22.01.2022 (а.с. 76), та залишена ним без реагування.

Відповідно до пункту 9.3 за порушення строків внесення орендної плати Орендар сплачує неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 №543/96 - ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Ураховуючи, що відповідачем не проводилась належна оплата за орендоване нежитлове приміщення, позивачем нарахована пеня в розмірі 12 252, 10 грн. та відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні в розмірі 62 127, 04 грн. та 3 % річних в розмірі 19 483, 23 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить стягнути з відповідача 673 550, 00 грн. боргу по орендній платі, 12 252, 10 грн. - пені, 62 127, 04 грн. - інфляційні та 19 483, 23 грн. - 3% річних.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 673550,00 грн заборгованості по договору обґрунтовані нормами матеріального права, документально підтверджені, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. Крім того, суд вказав, що на підставі ст.625 ЦК України позивачем правомірно заявлено до стягнення 62127,04 грн. інфляційних за період з 08.06.2020 по 23.02.2022 та 19483,23 грн. - 3% річних за період з 08.06.2022 по 23.02.2022. Також після проведення перевірки розрахунку, судом визначено, що сума пені в межах позовної давності складає 11943, 94 грн.

Колегія суддів, надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до статей 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов`язковим для виконання кожної із сторін.

Згідно зі статтею 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 статті 759 Цивільного Кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного Кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 285 ГК України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу частини першої статті 291 ГК України не допускається.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем заборгованості з орендної плати, що є предметом позову.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав.

В силу положень 285, 291 ГК України сплата орендних платежів є обов`язком орендаря, одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Згідно з пунктами 5.1., 5.2. Орендар зобов`язується вносити (перераховувати) орендну плату щомісячно до 5-го числа поточного місяця у грошовій формі, яка визначається з розрахунку 500,00 грн. за 1 кв.м. Орендну плату Орендар незалежно від наслідків його господарської діяльності сплачує в безготівковому порядку.

Також Розділ 5 договору не ставить обов`язок зі сплати орендних платежів відповідачем від будь-яких конклюдентних дій позивача, як то виставлення рахунку-фактури, інше.

У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 673550,00 грн.

Стосовно посилань апелянта на те, що спірний договір ним не укладався, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, матеріали справи містять письмовий договір найму (оренди) майна №б/н від 01.06.2020, укладений між ФОП Яциною О.О. (Орендодавцем) та ФОП Зайцем В.О. (Орендарем).

У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів спростування презумпції правомірності спірного договору, у зв`язку з чим відповідні посилання апелянта є безпідставними.

Стосовно стягнення з ФОП Заєць Владислава Олександровича 62127,04 грн. - інфляційних втрат та 19483,23 грн. - 3% річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 62127,04 грн інфляційних втрат за період з 08.06.2020 по 23.02.2022 та 19483,23 грн 3% річних а період з 08.06.2022 по 23.02.2022.

Здійснивши на підставі наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання на суму заборгованості, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно встановив, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 19483,23 грн. 3% річних та 62127,04 грн інфляційних втрат є обґрунтованими (арифметично вірно розрахованими), у зв`язку з чим дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині у повному обсязі.

Стосовно стягнення з ФОП Заєць Владислава Олександровича 12 252, 10 грн. - пені.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з п.п.6, 7 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією.

Відповідно до п.п.3, 4, 6 ст. 232 ГК України, вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.9.3 Договору за порушення строків внесення орендної плати Орендар сплачує неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача, загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 12252,10 грн. Однак, перевіривши вказаний розрахунок, колегія суддів погоджується із висновок суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позову в цій частині, а саме в розмірі 11943,94 грн.

Щодо посилань апелянта на те, що суд першої інстанції не мав права виносити судове рішення поки на розгляді апеляційного господарського суду знаходилось відкрите апеляційне провадження з розгляду ухвали про повернення зустрічної позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: 6) про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно п.17.10. Перехідних положень ГПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-8, 10, 12-14, 17, 19, 21, 31-33 частини першої статті 255 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті абоповернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження), чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали.

В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи;

Отже, колегія суддів зазначає, що у разі оскарження ухвали про повернення зустрічного позову до суду апеляційної інстанції можуть бути передані копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, що в свою чергу свідчить про те, що оскарження ухвали про повернення зустрічної позовної заяви не зумовлює зупинення розгляду справи по суті первісних позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст.227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках:

1) смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;

2) необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи;

3) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

3-1) звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації;

4) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді;

5) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Ст.228 ГПК України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках:

1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі;

2) призначення судом експертизи;

3) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу;

4) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави;

6) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом;

7) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Отже, колегія суддів констатує, що вказаними вище ст.ст.227, 228 ГПК України, також, не передбачено зупинення провадження у справі у випадку оскарження ухвали про повернення зустрічної позовної заяви.

Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень процесуального законодавства судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що повернення зустрічної позовної заяви жодним чином не перешкоджає апелянту звернутися до суду з відповідним позовом.

Стосовно посилань апелянта на неправомірне повернення судом першої інстанції зустрічної позовної заяви, то колегія суддів зазначає, що вказані посилання зводяться до переоцінки обставин, встановлених постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 у даній справі, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.09.2022 у справі №917/457/22 про повернення зустрічної позовної заяви. Вказана постанова суду набрала законної сили.

При цьому, стосовно посилань апелянта на обмеження судом першої інстанції його прав на доступ до правосуддя при розгляді даної справи, колегія суддів зазначає наступне.

У світлі запровадженого ст.2 та закріпленого ст.13 Господарського процесуального кодексу України принципу змагальності сторін, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, що кореспондується з приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку доказування.

В силу положень ст.165 Господарського процесуального кодексу України, заперечення проти позову викладається відповідачем у відзиві на позов.

Відповідно до ч.3 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, відповідач не був позбавлений можливості доводити свою позицію шляхом її викладення у відповідних заявах по суті спору з наданням відповідних доказів в її підтвердження.

Однак, відповідачем відповідного зроблено не було.

При цьому, судом встановлено, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.05.2022, що направлялася відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві: Полтавська область, м.Кременчук, Квартал 278, буд.22А, кв.106, повернулася до суду без вручення, з відміткою поштової установи, датованою 12.07.2022: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, відповідно до ст. 242 ГПК України ухвала суду від 30.05.2022 вважається врученою відповідачу.

Щодо доданих до апеляційної скарги додаткових доказів, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 2, 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. (ч.ч. 4, 5 ст. 80 ГПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, надання судом апеляційної інстанції оцінки доказам, які були подані стороною у справі лише до суду апеляційної інстанції, без дослідження причин неподання цих доказів до суду першої інстанції, буде вважатися порушенням положень статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України.

Наведені положення Господарського процесуального кодексу України пов`язують вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів з одночасним виконанням критеріїв: «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи». При цьому тягар доведення зазначених обставин покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою) про долучення доказів.

Подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14, від 01.07.2021 у справі №46/603.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - відповідача). Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

При цьому, за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення зазначеної норми процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність.

Подібна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №922/2187/20.

Скаржник обґрунтовує необхідність долучення доказів тим, що під час розгляду справи в суді першої інстанції його докази були повернуті разом із зустрічної позовною заявою.

Як вже було зазначено вище, судом апеляційної інстанції вже встановлено, що суд не припустився порушень процесуального законодавства при винесенні ухвали про повернення зустрічної позовної заяви разом із доданими до неї документами.

При цьому, відповідачем не було подано до суду першої інстанції ані відзиву, ані інших процесуальних документів в яких би було зазначено про докази; причини, з яких докази не можуть бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на подання вказаних доказів.

Водночас, прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 ГПК України підстав для їх прийняття фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відтак, заявником не наведено жодної причини об`єктивної неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції та норми, яка б забороняла йому вчиняти такі дії, що виключає процесуальні підстави для дослідження їх апеляційним судом у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

З огляду на викладене, судова колегія не приймає докази, долучені до матеріалів апеляційної скарги як такі, що подані в суд апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права.

З тих же підстав колегія суддів відмовляє в клопотанні позивача про врахування під час розгляду справи нотаріальної заяви свідка ОСОБА_2 від 12.09.2022.

Щодо заявленого клопотання про призначення судової експертизи, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до положень частини 3 статті 98 ГПК України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. (Правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17).

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому питання щодо призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Аналогічний висновок наведений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №927/685/20.

У постановах від 28.07.2021 у справі №917/1500/18 (917/1932/20), від 05.03.2020 у справі №910/1584/19 Верховний Суду вказав, якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі, для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок експерта може бути доказом, до якого застосовуються вимоги ст. 80, 118, 182 ГПК України.

Судова колегія зазначає, що оскільки у суді першої інстанції відповідачем не заявлялось відповідне клопотання про призначення експертизи, то в силу приписів статті 207 ГПК України заявник повинен довести суду існування поважних причин неподання вказаного клопотання до суду першої інстанції.

Подання клопотання про призначення експертизи залежало виключно від суб`єктивної поведінки сторони, яка несе ризик вчинення або не вчинення певної процесуальної дії. За наявності сумнівів щодо достовірності відповідних документів відповідач мав можливість навести обґрунтування щодо необхідності проведення судової експертизи цих документів та заявити відповідне клопотання, проте останнім не було вчинено відповідних дій. Будь-яких доводів щодо існування поважних причин пропуску строку для звернення до суду із відповідними клопотаннями заявником суду наведено не було.

За таких обставин відсутні підстави для призначення на стадії апеляційного провадження судової експертизи, у зв`язку з недоведеністю поважності причин неподання вказаного клопотання до суду першої інстанції у встановлений законом строк. А тому колегія суддів відмовляє у його задоволенні.

Колегія суддів вважає, що під час апеляційного перегляду судового рішення судом було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Доводи, наведені апелянтом не спростовують висновків господарського суду першої інстанції та не свідчать про допущення будь-яких порушень при прийнятті оскаржуваного рішення. Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване судове рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні. З огляду на викладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних вимог.

Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 273 ГПК апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.248 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Заєць Владислава Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 02.11.2022 у справі №917/457/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23.02.2023.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук