УХВАЛА

м. Київ

13.02.2023Справа № 910/10790/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до державного реєстратора Забавської Наталії Володимирівни

про визнання недійсними та скасування рішень державного реєстратора,

Представники:

не прибули

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся з позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Забавської Наталії Володимирівни про:

- визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора Забавської Наталії Володимирівни №006012250 від 01.07.2022 про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, яким було визнано актуальними стані відомості про кінцевого бенефіціарного власника, а також яким було внесено зміни щодо інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою; зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи; зміна місцезнаходження юридичної особи; зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб-платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо; зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора Забавської Наталії Володимирівни №007012250 від 01.07.2022 про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, яким було виправлено помилки;

- визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора Забавської Наталії Володимирівни №008012250 від 16.07.2022 про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, яким були внесені зміни видів економічної діяльності юридичної особи; зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд своєю ухвалою від 21.10.2022 відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 28.11.2022, запропонував учасникам судового процесу брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програми Easycon у порядку ст. 197 Господарського процесуального кодексу України.

Представники сторін у судове засідання не прибули, про причини неприбуття суду не повідомили.

За результатами підготовчого засідання, проведеного 28.11.2022, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.01.2023.

Представник позивача - Войтович Максим Олегович , у судове засідання 16.01.2023 не прибув, подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки станом з 16.01.2023 його відносини з ОСОБА_1 є припиненими.

Суд відклав розгляд справи до 06.02.2023.

У судове засідання 06.02.2023 позивач/представник позивача не прибув, про причини неприбуття суду не повідомив.

Суд відклав розгляд справи до 13.02.2023.

У судове засідання 13.02.2023 ОСОБА_1 не прибув, подав клопотання про відкладення розгляду справи. ОСОБА_1 зазначив, що дізнався про судове засідання випадково з Єдиного державного реєстру судових рішень. Наразі у нього відсутній адвокат, а прибуття в судове засідання особисто є проблемою, оскільки мешкає за межами Києва.

Відповідно до частин 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи (ч. 1 ст. 41 ГПК України).

За приписами п. 2 ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених ст. 46 ГПК України.

Вирішуючи питання порядку реалізації стороною свого конституційного права на суд Верховний Суду у постанові № 560/5541/20 від 17 листопада 2022 року зазначив, що така реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи. Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема «Електронний кабінет» ЄСІТС. Все безкоштовно і доступно. Однак поки що не обов`язкове. Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі та з мінімальними витратами. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Оцінюючи стан виконання позивачем - ОСОБА_1 , своїх процесуальних обов`язків, суд не знаходить їх такими, що відповідають критеріям добросовісності і розумності. Позивач є особою, яка ініціювала цей спір. Процес подачі позову полягає не тільки у технічному виготовлені позовної заяви, а й у формуванні доказів, що підтверджують наведені обставини, вжитті організаційних заходів (планування та організація порядку представництва позивача, форма такої участі, тощо), спрямованих на забезпечення продуктивності судових засідань та інтенсифікацію самого розгляду. Водночас, позивач чи його представник у жодному судовому засіданні участі не прийняли, а мотиви клопотань про відкладення судових засідань не свідчать про наявність старанності у позивача, спрямованої на забезпечення прискорення процедури розгляду.

Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою (ч. 1 ст. 120 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 202 ГПК України в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Отже, у випадку якщо позивач має намір взяти участь у судовому засіданні, однак не має можливості взяти участь у першому засіданні, він має повідомити суд про причини неявки і у випадку визнання таких причин поважними, суд може відкласти розгляд справи.

Позивач не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, а причини неявки позивача суд не поважними з підстав, наведених вище.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 листопада 2017 року у справі «Sukhanov and Others v. Russia» (заяви №№ 56251/12, 23302/13, 53116/15) дійшов висновку, що присутність у судовому засіданні є правом, але не обов`язком позивача.

Водночас у цьому випадку саме позивачем не дотримано порядку, передбаченого нормами статей 202, 226 ГПК України, лише за умов дотримання якого можливе виникнення у позивача права на розгляд справи за його відсутності.

Доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Враховуючи повторну неявку представника позивача у судове засідання і оскільки причини неявки не є поважними, суд вважає за можливе залишити позов без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 226, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Забавської Наталії Володимирівни.

Судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 01.03.2023.

Суддя С. А. Ковтун