ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2604/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі"

на рішення Господарського суду Одеської області від 19.12.2022 року, прийняте суддею Литвиновою В.В. у м. Одесі

у справі №916/2604/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горяц-Т"

до скаржника

про стягнення 86 069,56 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю /далі по тексту ТОВ/ "Горяц-Т" до Акціонерного товариства /далі- АТ/ "ДТЕК Одеські електромережі" про стягнення 86 069,56 грн., з яких 70 249,22 грн. втрати від інфляції та 15 820,34 грн. 3% річних за період з 25.10.2016 до 24.06.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.10.2016 припинив дію договір про постачання електричної енергії № Кю-1251 від 29.12.2007, укладений між сторонами. За час дії даного договору позивач надмірно сплатив відповідачу 93 129,23 грн. і зазначені кошти були стягнуті з відповідача на користь позивача рішенням Господарського суду Одеської області від 02.11.2021 у справі № 916/1877/21, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2022. Позивач зазначає, що відповідач сплатив 93 129,23грн. лише 27.06.2022, тому ним здійснено нарахування виплат, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Рішенням Господарського суд Одеської області від 19.12.2022 позовні вимоги задоволено в повному обсязі з підстав їх обґрунтованості та стягнуто з АТ "ДТЕК Одеські електромережі" на користь ТОВ "Горяц-Т" 86 069,56 грн. заборгованості та 2 481 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що ним з поважних причин, а саме внаслідок неодноразового оголошення сигналу повітряної тривоги, не було подано відзив у встановлений місцевим господарським судом строк, що в свою чергу спричинило неможливість заявити заяву про застосування строку позовної давності, при цьому судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст. 13, 42, 165, 119 ГПК України та надано перевагу лише доводам позивача. За таких обставин, відповідач заявляє у апеляційний скарзі про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог позивача про стягнення 86 069,56 грн., оскільки вважає, що трирічний строк звернення з такими вимогами сплинув 25.10.2019.

Також скаржник зазначає, що оскаржуване рішення є суперечливим за своєю суттю, оскільки в ньому встановлено, що спірні відносини виникли на підставі договору, при цьому застосовано положення ст. 1212 ЦК України, що є підставою для застосування доктрини venire contra faktum proprium (заборона суперечливої поведінки).

Крім того, апелянт вважає, що висновок суду про обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості наданого позивачем є лише припущенням, що не відповідає вимогам обґрунтованості судового рішення зазначеним у ч. 5 ст. 236 ГПК України.

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою та такою, що не спростовує висновків суду першої інстанції, вважає, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» було обізнано про зміст позовних вимог, проте заяву про застосування позовної давності до винесення судом першої інстанції рішення не подавало, у зв`язку з чим пропустило строк на звернення із такою заявою без поважних причин. Також на думку позивача, судом першої інстанції не було порушено і норм матеріального права, а тому він вважає, що оскаржуване рішення має бути залишено без змін.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість оскарженого рішення господарського суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (постачальник) (наразі - AT «ДТЕК Одеські електромережі») та ТОВ «Горяц-Т» (споживач, позивач) 29.12.2007 укладений договір про постачання електричної енергії №Кю-1251, відповідно до якого постачальник електричної енергії продає електричку енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з у мовами цього договору.

Вказаний договір про постачання електричної енергії №Кю-1251 припинив дію з 24.10.2016 через відключення позивача від електропостачання.

Під час дії зазначеного договору ТОВ «Горяц-Т» надмірно сплатило відповідачу грошові кошти в сумі 93 129,23 грн., що встановлено рішенням Господарського суду Одеської області від 02.11.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2022, у справі за №916/1877/21, в якій повністю задоволено позов ТОВ «Горяц-Т» до AT «ДТЕК Одеські електромережі» про стягнення користь ТОВ «Горяц-Т» цього боргу.

Відповідно до ч. 4ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаними судовими рішеннями встановлені наступні обставини:

-згідно витягів з виписок по рахункам ТОВ «Горяц-Т» в ПАТ «Марфін Банк» та AT «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Горяц-Т» було перераховано на рахунок відповідача: 16.09.2016р. - 60000грн.; 20.09.2016р. - 33847,31 грн. Призначення платежу за вищезазначеними перерахуваннями доплата/сплата за активну електроенергію за жовтень 2016 року, тобто, як оплата за наступний місяць - жовтень 2016 року, що відповідало умовам Договору від 29.12.2007,

-предметом позову є вимога про стягнення надмірно сплачених коштів за спожиту ТОВ «Горяц-Т» електроенергію, при чому це стосується періоду до 01.11.2016, що випливає із невизначення періоду виникнення боргу позивачем (у сенсі положень ст.ст. 1212,1213 ЦК України) та визнання відповідачем, що надмірна сплата коштів виникла за період до 01.11.2016;

-сторонами визнається, що договір № 1251 припинив дію з 24.10.2016;

-підписання сторонами акту розрахунків від 03.05.2019 є діями відповідача, що свідчать про визнання боргу, що відповідно до приписів ч.ч. 1, 3ст. 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності та він починає відраховуватись заново.

Вказані вище надмірно сплачені грошові кошти в сумі 93 129,23 грн. фактично стягнуто на користь ТОВ «Горяц-Т» лише 27.06.2022, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2022 про стягнення з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» на користь ТОВ «Горяц-Т» 93 129,23 грн. та 2 270 грн. судового збору за наказом суду № 916/1877/21.

У справі № 916/1877/21 підставою стягнення була ст.1212 ЦК України, оскільки укладений сторонами договір припинив дію з 24.10.2016.

Частиною 1 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Пунктом 3 частини 3 цієї статті ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Оскільки зобов`язання повернути грошові кошти на підставі статті 1212 ЦК України є грошовим, а правовідносини щодо наслідків невиконання грошового зобов`язання врегульовані, зокрема, статтею 625 ЦК України, то на відповідача поширюється дія частини другої, яка передбачає цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Правовідносини, в яких виникло зобов`язання повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти (у зв`язку з припиненням дії договору), є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього також можуть нараховуватися інфляційні втрати на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Отже, враховуючи чинне рішення у справі №916/1877/21 з висновком про право боржника отримати в судовому порядку на підставі статті 1212 ЦК України сплачені ним кошти за Договором, через припинення правової підстави для їх набуття, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача ґрунтуються на належному йому праві на отримання виплат, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, та про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права щодо застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України, колегією суддів відхиляються в зв`язку з тим, що предметом даного позову є вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України на суму основного боргу, а положення ст. 1212 ЦК до спірних правовідносин судом не застосовувались, отже судове рішення не є суперечливим за своєю суттю.

Щодо посилання відповідача в суді апеляційної інстанції на пропуск позивачем строку позовної давності, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

В матеріалах справи відсутня заява відповідача про застосування позовної давності, подана при розгляді справи в суді першої інстанції.

Окрім того, суд приймає до уваги, що за змістом ч. ч. 1, 3 ст. 165 ГПК України заперечення проти позову відповідач викладає у відзиві, який повинен містити, зокрема заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Частиною 4 ст. 165 ГПК України встановлено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Враховуючи те, що відповідач відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції не подавав, з урахуванням положень ч. 4 ст. 165 ГПК України, відповідач не вправі заперечувати проти обставин пропуску позовної давності під час розгляду справи по суті з підстав, які були ним наведені лише в апеляційній інстанції.

При цьому, твердження апелянта про те, що ним внаслідок неодноразового оголошення сигналу повітряної тривоги, не було реалізовано право на ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву у встановлений місцевим господарським судом строк, що в свою чергу спричинило неможливість подати заяву про застосування строку позовної давності під час розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки по перше з матеріалів справи вбачається, що на вимогу відповідача судом першої інстанції йому було надано доступ до матеріалів справи у електронному вигляді майже за місяць до прийняття рішення у справі (а. с. 69), що не позбавляло його можливості ознайомитися зі змістом позовної заяви, надіслати відзив на неї, а також подати заяву про застосування строку позовної давності. По-друге посилаючись на відсутність можливості реалізувати своє право на ознайомлення з матеріалами справи у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, відповідач не надав жодного доказу щодо часу настання та тривалості зазначених обставин, а також неможливості реалізувати свої права у іншій час. Таким чином, колегія дійшла висновку, що відповідач на власний розсуд не вживав заходів для реалізації своїх прав з подання заяв по суті справи.

Отже, перевіривши здійсненні позивачем розрахунки втрат від інфляції та річних відсотків, колегія дійшла висновку про їх обґрунтованість і вірність висновків суду першої інстанції про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 15 820,34 грн. та інфляційних в сумі 70 249,22 грн..

Твердження апелянта про те, що висновок суду про обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості, наданий позивачем, є лише припущенням, колегією відхиляються, оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами, до того ж відповідачем не представлявся суду контр-розрахунок позовних вимог щодо 3% річних та інфляційних.

Інші твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують викладених у мотивувальній частині цієї постанови висновків, а тому не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів залишає апеляційну скаргу АТ «ДТЕК Одеські електромережі" без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 19.12.2022 року у справі №916/2604/22 - без змін.

Судові витрати скаржника, пов`язані з апеляційним розглядом, відповідно до правил ст. 129 ГПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 19.12.2022 у справі №916/2604/22 без змін.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено 06.03.2023 о 10.45

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Савицький Я.Ф.