ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2023 року м. Дніпро Справа № 904/7467/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.

при секретарі судового засідання: Радіновському Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Манько Г.В.) від 25.10.2022р. у справі № 904/7467/21

за позовом Фермерського господарства "Букурія", с. Гуляйполе Криничанського району Дніпропетровської області

до Затишнянської сільської територіальної громади в особі Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, с. Затишне Криничанського району Дніпропетровської області

про визнання частково незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022р. у справі № 904/7467/21:

- позов задоволено повністю;

- визнано незаконним пункт 2 рішення 12-сесії VIII скликання від 17.06.2021р. Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області;

- скасовано пункт 2 рішення 12-сесії VIII скликання від 17.06.2021р. Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області;

- стягнуто з Затишнянської сільської територіальної громади в особі Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області (52363, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Затишне, вул. Леніна, 9, ідентифікаційний код 04525053) на користь фермерського господарства "Букурія" (52370, Дніпропетровської області, Криничанський р-н., с. Гуляйполе, ідентифікаційний код 24242647) 4540 грн. судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Затишнянська сільська рада Криничанського району Дніпропетровської області, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022р. у справі № 904/7467/21 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- судом першої інстанції прийнято до провадження та розглянуто по суті позовну заяву, яка підлягала поверненню, оскільки позивачем визначено відповідачем за позовом Затишнянську сільську територіальну громаду в особі Затишнянської сільської ради, яка відсутня в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- судом першої інстанції не враховано, що позовна заява позивача не містила належного змісту позовних вимог, а саме назви та номеру рішення відповідача, яке позивач просить визнати незаконним та скасувати, що призвело до не зазначення ідентифікуючих ознак рішення в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення;

- судом першої інстанції прийнято до провадження та розглянуто позовну заяву за відсутності підстав для захисту прав позивача, а також доказів на обгрунтування доводів позовної заяви, оскільки на час пред`явлення позову будь-які права позивача не були порушені;

- рішення суду першої інстанції грунтується лише на обставинах, встановлених у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2021р. у справі № 904/1289/21, без врахування доводів відповідача проти позову щодо неможливості виконання вказаного судового рішення внаслідок відсутності відомостей про спірну земельну ділянку згідно даних Публічної кадастрової карти України та відсутності цього рішення на час прийняття спірного рішення та подання позову, тобто наявності у відповідача прав на розпорядження спірною земельною ділянкою.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022р. у справі № 904/7467/21, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 17.01.2023р.

У судовому засіданні по справі оголошувалась перерва з 17.01.2023р. по 07.02.2023р.

Представник апелянта у судовому засіданні по справі доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу апелянта безпідставною, посилаючись при цьому на те, що позивач на законних підставах користується спірною земельною ділянкою, що підтверджено судовим рішенням у справі № 904/1289/21, втім відповідачем безпідставно вчинені дії з розпорядження цією земельною ділянкою шляхом прийняття спірного рішення 12-сесії VIII скликання від 17.06.2021р., чим порушені права позивача як землекористувача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційного суду дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2021р. у справі № 904/1289/21, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2021р., згідно з Державним актом на право постійного користування землею серія ДП від 24.06.1996 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 441, рішенням Криничанської районної Ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області від 14.06.1996 року за № 6-ХП/ХХП громадянину ОСОБА_1 надана у постійне користування земельна ділянка площею 100 га згідно з планом та кількісними характеристиками: 1) 50,0 га - ріллі; 2) 46,7 га - кормових угідь; 3) 3,3 га-під лісами та іншими угіддями.

Земельна ділянка розташована на території Гуляйпільської сільської Ради народних депутатів та надана для ведення селянського (фермерського господарства).

27.06.1996 року зареєстровано Фермерське господарство Букурія (позивач), засновником якого став ОСОБА_1 .

В 2005 році із земель раніше наданих фермерському господарству у користування загальною площею 100,0 га членами ФГ Букурія отримано безоплатно у власність (розпайовано) наступні земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю):

1. ОСОБА_2 - 5,4515 га розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації № 185-р-05 від 18.03.2005 року та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ №875752 від 01.03.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 94. Земельна ділянка розташована на території Гуляйпільської сільської Ради Криничанського району Дніпропетровської області. Цільове призначення земельної ділянки - для веденню фермерського господарства.

2. ОСОБА_3 - 8,7228 га розпорядженням голови Криничан ської районної державної адміністрації № 185-р-05 від 18.03.2005 року та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ДП№095748 від 01.03.2006 року, за реєстрованого в Книзі записі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 93. Земельна ділянка розташована на території Гуляйпільської сільської Ради Криничанського району Дніпропетровської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства.

3. ОСОБА_4 - 8,7228 га розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації № 185-р-О5 від 18.03.2005 року та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ № 875751 від 20.02.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №68. Земельна ділянка розташована на території Гуляйпільської сільської Ради Криничанського району Дніпропетровської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства.

4. ОСОБА_5 - 8,7954 га розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації № 185-р-О5 від 18.03.2005 року та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ДП № 095750 від 22.02.2006 року, зареєстрованого в Книзі записі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 75. Земельна ділянка розташована на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства.

5. ОСОБА_6 - 9,5705 га розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації № 185-р-05 від 18.03.2005 року та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ДП № 095749 від 22.02.2006 року, зареєстрованого в Книзі записі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 76. Земельна ділянка розташована на території Гуляйпільської сільської Ради Криничанського району Дніпропетровської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства.

6. ОСОБА_1 - 8,7369 га розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації № 185-р-05 від 18.03.2005 року та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ДП № 095747 від 24.03.2006 року, зареєстрованого в Книзі записі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 15. Земельна ділянка розташована на території Гуляйпільської сільської Ради Криничанського району Дніпропетровської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства.

Тобто, із земель раніше наданих ОСОБА_1 ФГ Букурія фактично використовується 46,7 га, що підтверджується довідкою Гуляйпільської сільської Ради № 413 від 10.12.2015 року.

Право постійного користування земельною ділянкою площею приблизно 50,0 га з фізичної особи ОСОБА_1 на юридичну особу ФГ Букурія не переоформлювалося.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12.12.2005 року.

Станом на 04.04.2016 року членами ФГ Букурія стали ОСОБА_7 - голова господарства; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 .

На адвокатський запит від 18.09.2018 року Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області листом від 24.09.2018 за № 29-4-0.221-8284/2-18 повідомило, що в процесі інвентаризації земель, на підставі документації із землеустрою, земельній ділянці, на яку претендує позивач, площею 49,7503 га присвоєно кадастровий номер :01:001:0204.

За Затишнянською сільською радою зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку 05.05.2021 року на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області наказом від 24.12.2020 № 71-ОТГ.

17.06.2021р. Затишнянською сільською радою Криничанського району Дніпропетровської області прийнято рішення 12 сесії VІІІ скликання "Про затвердження проекту землеустрою та надання згоди на поділ земельної ділянки для проведення торгів у формі аукціону".

За текстом вказаного рішення, відповідно до ст.ст. 122,135-139 Земельного кодексу України "Про підготовку лота до продажу та проведення земельних торгів з продажу, права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності" та з метою проведення земельних торгів з продажу права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності, керуючись ст. 71 Бюджетного кодексу України, ст. 26, ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні), сільська рада вирішила:

1. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної форми власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 49,7503 га., (кадастровий номер :01:001:0204) за адресою: Затишнянська сільська рада Криничанського району Дніпропетровської області.

2. Організатору земельних торгів відповідно до Проекту Закону України № 2194 від 28.05.2021 року "Про внесення змін до Земельного кодексу України та інших законодавчих актів щодо удосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" провести поділ земельної ділянки площею 49,7503га., на земельні ділянки площами 20,000га, 20,000 га., 9,7503 га., та провести земельні торги у формі аукціону з продажу права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), комунальної власності.

3. Встановити: стартовий розмір річної орендної плати гривень - 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; розмір гарантованого внеску - 30 % стартового розміру річної орендної плати, п. 8 ст. 135 ЗКУ; крок торгів - 0,5% стартового розміру річної орендної плати, п. 18 ст. 137 ЗКУ; строк оренди - 7 років.

Таким чином, набувши право власності на земельну ділянку кадастровий № :01:001:0204, яка передавалася громадянину ОСОБА_1 у постійне користування для ведення фермерського господарства та яка знаходиться у фактичному користуванні Фермерського господарства Букурія, Затишнянська сільська рада Криничанського району Дніпропетровської області шляхом прийняття спірного рішення вчинила дії з поділу та розпорядження цією земельною ділянкою, що і було підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, місцевий господарський суд виходив з існування у позивача права користування спірною земельною ділянкою, чому перешкоджає спірне рішення Затишнянської сільської ради, тобто обгрунтованості позову позивача, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, згідно з ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України, земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням селянських (фермерських) господарств регулюються: Земельним Кодексом України у відповідних редакціях (1990 року та 2001 року), Законом України "Про селянське (фермерське) господарство", Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України.

Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для потреб сільського господарства або призначені для цих цілей (ст. 47 ЗК України в ред. 1990 року). Згідно з частиною першою статті 51 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент створення ФГ) громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до положень статті 7 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент створення ФГ) користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Згідно з частиною першою статті 23 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент створення ФГ) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2009-XII "Про селянське (фермерське) господарство" (у редакції, чинній на момент створення ФГ; втратив чинність 29.07.2003 - з моменту набрання чинності Законом України від 19.06.2003 № 973-IV "Про фермерське господарство") після одержання Державного акту на право приватної власності на землю, Державного акту на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, тобто за місцем розташування земельної ділянки. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи.

Отже, відповідно до законодавства, яке діяло на час створення ФГ Букурія, необхідною умовою набуття останнім статусу юридичної особи було отримання у користування земельної ділянки, у зв`язку з чим голова фермерського господарства з метою набуття та реалізацією фермерським господарством своїх прав, в тому числі, прав на користування земельною ділянкою для здійснення підприємницької діяльності відповідно до законодавства, здійснив дії щодо отримання у користування фермерським господарством земельної ділянки та оформлення прав на неї.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" (у редакції, чинній на дату створення позивача), у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, можуть бути земля, жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, птиця, бджолосім`ї, посіви та посадки сільськогосподарських культур і насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція і доходи від її реалізації, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення для ведення селянського (фермерського) господарства і заняття підсобними промислами. Майно цих осіб належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено угодою між ними.

Володіння, користування та розпорядження майном здійснювалося членами селянського (фермерського) господарства за взаємною домовленістю, згідно ст. 17 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" (у редакції, чинній на дату створення позивача).

При цьому, законодавством, чинним на момент створення ФГ, було передбачено одержання земельної ділянки, як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акту, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ.

За чинним Земельним кодексом України, громадяни України, які мають намір створити та вести фермерське господарство, повинні спочатку набути земельну ділянку на одному з прав, до яких Кодекс відносить право власності, право оренди та емфітевзис.

Однак, в Україні існують фермерські господарства, які використовують земельні ділянки, набуті у 90-ті роки на інших правах, зокрема, праві постійного користування. Чинний Земельний кодекс України не дозволяє громадянам набувати земельні ділянки для ведення фермерського господарства на таких правах, але захищає тих з них, хто набув право постійного користування чи право довічного успадковуваного володіння до введення Земельного Кодексу України 2001 року у дію.

Саме наявністю прав на землю свого засновника відрізняється правовий статус фермерського господарства від правового статусу інших юридичних осіб.

Зазначені особливості правового статусу фермерського господарства свідчать про те, що з моменту його створення фермерське господарство отримує право на користування землею, що була надана громадянину - його засновнику (голові), без укладення договору між цим громадянином та фермерським господарством та набуття на таку земельну ділянку речового права.

Отже, право фермерського господарства на земельну ділянку, надану його голові (засновнику) чи іншому члену, є нетиповим правом на землю, тому, його не можна кваліфікувати ні як речове, ні як зобов`язальне право. Втім, його виникнення у фермерського господарства не передбачає його припинення у голови (засновника) чи іншого члена цього фермерського господарства.

При створенні фермерського господарства відбувається двоетапний процес оформлення права користування на земельну ділянку, на першому з яких набувається набуття такого права громадянином України, яке є обмеженим, оскільки цей громадянин не може використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, а на другому етапі (державна реєстрація фермерського господарства як юридичної особи) фермерське господарство, засновником якого є громадянин України, в силу закону набуває правомочностей щодо володіння і користування земельною ділянкою.

19.06.2003 прийнято новий Закон України № 937-IV "Про фермерське господарство" (далі - Закон №937-IV), яким Закон України "Про селянське (фермерське) господарство" № 2009-XII визнано таким, що втратив чинність.

У статті 1 Закону № 937-IV вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно із частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону № 937-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому ЗК України.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону № 937-IV).

Згідно зі статтею 92 Земельного кодексу України (у редакції, чинній з 01.01.2002, тобто після державної реєстрації ФГ), право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності.

Пунктом 6 розділу Х Перехідні положення ЗК України була встановлена необхідність переоформлення права постійного користування земельною ділянкою особами, які не мали права відповідно до цього Кодексу мати її на такому праві, на право власності або оренди.

Однак Конституційний Суд України рішенням № 5-рп/2005 від 22.09.2005р. визнав вищезазначену норму неконституційною.

З урахування цього рішення, громадяни та юридичні особи, які до 01.01.2002 отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

Надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 Господарського кодексу України. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 320/5724/17.

Верховний Суд України, застосовуючи приписи статей 9, 11, 14, 16, 17, 18 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" № 2009-XII, який був чинним до 29.07.2003, та статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону № 937-IV, який набрав чинності 29.07.2003, зазначив, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство з дати державної реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась (ухвали Верховного Суду України від 24.10.2007 у справі № 6-20859св07, від 10.10.2007 у справі № 6-14879св07, від 30.01.2008 у справі № 6-20275св07).

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 13.03.2018 у справі № 348/992/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 317/2520/15-ц, від 22.08.2018 у справі № 606/2032/16-ц, від 31.10.2018 у справі № 677/1865/16-ц, від 21.11.2018 у справі № 272/1652/14-ц, від 12.12.2018 у справі № 704/29/17-ц, від 16.01.2019 у справі № 695/1275/17 та у справі № 483/1863/17, від 27.03.2019 у справі № 574/381/17-ц, від 03.04.2019 у справі № 628/776/18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 922/989/18 дійшла висновку, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.

У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа.

Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (фермерське господарство). У земельному законодавстві (як чинному на момент створення СФГ, так і з 01 січня 2002 року й до сьогодні) така підстава припинення права постійного користування фермерським господарством земельною ділянкою, як смерть громадянина - засновника СФГ відсутня.

Правове становище СФГ, як юридичної особи та суб`єкта господарювання, в тому числі його майнова основа, повинні залишатися стабільними незалежно від припинення участі в його діяльності засновника такого господарства як в силу об`єктивних причин (смерті, хвороби тощо), так і на підставі вільного волевиявлення при виході зі складу фермерського господарства.

Таким чином, у разі смерті громадянина - засновника СФГ відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку.

Після створення фермерського господарства і до теперішнього часу цільове призначення земельної ділянки і правовий зв`язок між фермерським господарством і земельною ділянкою збереглися, про що свідчать норми права щодо покладення обов`язків власника речових прав не на суб`єкта, вказаного в державному акті про право постійного користування землею (голову чи засновника фермерського господарства), а на юридичну особу Фермерське господарство.

Отже, землекористувачем спірної земельною ділянки з початку заснування Фермерського господарства Букурія і до теперішнього часу є саме Фермерське господарство Букурія на підставі Акту на право постійного користування землею.

З урахуванням наведеного рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2021р. у справі № 904/1289/21, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2021р., позов Фермерського господарства Букурія до Затишнянської сільської територіальної громади в особі Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області задоволено частково та визнано за Фермерським господарством "Букурія" право постійного користування земельною ділянкою площею 49,7503 га, кадастровий номер :01:001:0204, форма власності - комунальна, цільове призначення - землі запасу, згідно плану та технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 08.11.2013, яка знаходиться на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.

У відповідності до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що Фермерське господарство Букурія є законним землекористувачем земельної ділянки кадастровий № :01:001:0204, яка передавалася громадянину ОСОБА_1 у постійне користування для ведення фермерського господарства та яка знаходиться у фактичному користуванні Фермерського господарства Букурія, а Затишнянська сільська рада Криничанського району Дніпропетровської області шляхом прийняття спірного рішення вчинила дії з поділу та розпорядження цією земельною ділянкою, що безумовно свідчить про порушення прав та інтересів позивача у справі на користування цією земельної дідянкою, оскільки спірне рішення є підставою для її поділу та продажу права оренди новостворених земельних ділянок на аукціоні, тобто фактично передбачає припинення права землекористування позивача без встановлених законом підстав.

Згідно приписів ст.ст. 92, 95, 152, 155 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Приписами ст. 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи усе вищевикладене, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обгрунтованими та вірно задоволені місцевим господарським судом.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо відсутності порушених прав позивача, внаслідок прийняття спірного рішення, та відсутність підстав для задоволення позову, на час його подання, адже право користування спірною земельною ділянкою виникло у позивача не на підставі наведеного рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2021р. у справі № 904/1289/21, яким це право лише підтверджено, а на підставі відповідного Акту на право постійного користування землею та в силу вищенаведених норм законодавства України, яким регулюється порядок створення фермерського господарства та право користування земельними ділянками.

Безпідставними є і доводи апелянта щодо неможливості виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2021р. у справі № 904/1289/21 через відсутність відомостей про спірну земельну ділянку згідно даних Публічної кадастрової карти України, адже саме спірним рішенням і було передбачено поділ земельної ділянки кадастровий № :01:001:0204, що додатково свідчить про порушення прав позивача внаслідок його прийняття. Наслідком же скасування спірного рішення має бути відновлення у реєстрах земельної ділянки кадастровий № :01:001:0204 та реєстрація права користування нею за позивачем, що і призведе до реального захисту його порушеного права.

Не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення і визначення позивачем Затишнянську сільську територіальну громаду в особі Затишнянської сільської ради як відповідача у справі та не наведення у прохальній частині позову назви та номеру рішення відповідача, яке позивач просить визнати незаконним та скасувати.

Так, відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

За ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, зокрема належить: розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Отже, суб`єктами права власності на землю комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право через органи місцевого самоврядування.

Зі змісту позову позивача вбачається, що відповідачем у справі визначено Затишнянську сільську територіальної громаду саме в особі Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, що повністю узгоджується з вищенаведеними нормами Земельного кодексу України.

Також зі змісту позову позивача та оскаржуваного рішення вбачається, що предметом оскарження у справі є саме рішення Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області 12 сесії VІІІ скликання від 17.06.2021р. "Про затвердження проекту землеустрою та надання згоди на поділ земельної ділянки для проведення торгів у формі аукціону" № 12-12/ VІІІ, що виключає будь-які суперечності щодо предмету спору у справі.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, отже оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022р. у справі № 904/7467/21 відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 6810,00грн. слід покласти на апелянта.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022р. у справі № 904/7467/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022р. у справі № 904/7467/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Затишнянську сільську раду Криничанського району Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 14.02.2023 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А.Коваль

Суддя В.Ф. Мороз