СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Харків Справа № 922/5120/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А. , суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Соляник Н.В.

за участю представників сторін:

апелянта Савенко Є.О.

позивача Замніуса А.Ю.

відповідача не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ «Таміра», м. Дніпро (вх.№1359Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 12.01.2022 у справі № 922/5120/21 (суддя Байбак О.І., текст ухвали складено та підписано 12.01.2022)

за позовом ТОВ «ЕСВЕ Девелопмент», м. Харків

до ТОВ «Діадема Баттерфляй», м. Харків

про стягнення 10160508,19 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2022 задоволено заяву ТОВ "Есве Девелопмент" (вх. № 386 від 11.01.2021) про вжиття заходів забезпечення позову.

1. Накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, які належать ТОВ «Діадема Батерфляй» (), в межах суми боргу в розмірі 10 160 508,19 грн. (десять мільйонів сто шістдесят тисяч п`ятсот вісім грн. 19 коп.), а саме, на 1/2 частки у праві власності наступних об`єктів нерухомого майна:

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 3а, 63б, 67-:-102, 114-:-116, приміщення антресолі №125-:-147 в літ. Г-1 загальною площею 6219,5 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- нежитлові приміщення антресолі № 118, 120-:-124, 125а, приміщення антресолі 2-го рівня № 148 в літ. Г-1, загальною площею 1034,9 кв. м, які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- нежитлову будівлю літ. Г-3, загальною площею 1678.2 кв. м., яка розташована за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 35-46, антресолі № 47, 48 в будівлі літ. Г-1, загальною площею 208.5 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлову будівлю літ. Л-2, загальною площею 851.8 кв. м., яка розташована за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлову будівлю літ. Ф-1, загальною площею 69.9 кв.м., яка розташована за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлову будівлю літ. Ц-2, загальною площею 765,0 кв.м., яка розташована за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 3 в літ. Ш-2, загальною площею 284.7 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 14, 15 в літ. А-З, загальною площею 84.4 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Заборонено ТОВ «Діадема Батерфляй» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40058810), третім особам, а також будь-яким державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, усім посадовим особам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії, спрямовані на зміну власника, поділ, об`єднання, зміну інших характеристик, передачу третім особам будь-яких речових прав, щодо належної Товариству з обмеженою відповідальністю «Діадема Батерфляй» () частки в розмірі 1/2 наступних об`єктів нерухомого майна:

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 3а, 63б, 67-:-102, 114-:-116, приміщення антресолі №125-:-147 в літ. Г-1 загальною площею 6219,5 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- нежитлові приміщення антресолі № 118, 120-:-124, 125а, приміщення антресолі 2-го рівня № 148 в літ. Г-1, загальною площею 1034,9 кв. м, які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- нежитлову будівлю літ. Г-3, загальною площею 1678.2 кв. м., яка розташована за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 35-46, антресолі № 47, 48 в будівлі літ. Г-1, загальною площею 208.5 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлову будівлю літ. Л-2, загальною площею 851.8 кв. м., яка розташована за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлову будівлю літ. Ф-1, загальною площею 69.9 кв. м., яка розташована за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлову будівлю літ. Ц-2, загальною площею 765,0 кв. м., яка розташована за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 3 в літ. Ш-2, загальною площею 284.7 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 14, 15 в літ. А-З, загальною площею 84.4 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 257 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Особа, яка не є учасником справи - товариство з обмеженою відповідальністю «Таміра», в порядку ст. 254 ГПК України звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Харківської області від 12.01.2022 у справі №922/5120/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви «ЕСВЕ Девелопмент» про забезпечення позову відмовити.

Обґрунтовуючи правові підстави подання апеляційної скарги на судове рішення в порядку ст. 254 ГПК України, апелянт зазначає, що ТОВ «Таміра» було і є власником нерухомого майна, щодо якого застосовані заходи забезпечення позову, і ці заходи безпідставно перешкоджають реалізації прав власника відносно належного йому майна.

Так, ТОВ Таміра є підприємством, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, яка розглядається Господарським судом Дніпропетровської області.

28.12.2021 з сайту Судова влада ТОВ «Таміра» стало відомо, що ТОВ «ЕСВЕ Девелопмент» звернулось до господарського суду Харківської області із позовом про стягнення заборгованості з ТОВ «Діадема Батерфляй» у розмірі 10 160 508,19 грн. 17.01.2022 з Єдиного державного реєстру судових рішень апелянту стало відомо, що ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2022 у справі №922/5120/21 задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно за переліком, викладеним в ухвалі суду.

Апелянт зазначає, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №29/5005/6325/2011 (904/7806/21) за позовом ТОВ «Таміра» про визнання недійсними, правочинів, витребування майна та стягнення коштів (в межах справи про банкрутство ТОВ «Таміра»). Позовні вимоги у справі пред`явлено до відповідачів - ТОВ фірма «Ідалія», ТОВ «Діадема Батерфляй», ТОВ «Ятрань Плюс», Спільного Українсько-Американського підприємства «Європоль» у формі ТОВ. Позовними вимогами у вказаній справі, між інших, є вимоги про витребування з чужого незаконного володіння, в тому числі з володіння ТОВ «Діадема Батерфляй» та ТОВ «Ятрань Плюс», дев`яти об`єктів нерухомого майна, що розташовані за адресою: м. Харків, пр. Московський, 257. Тобто об`єктів нерухомого у відношенні яких оскаржуваною ухвалою вжито заходи забезпечення позову.

Посилаючись на вказані обставини, апелянт вважає, що оскаржувана ухвала стосується спірного майна, щодо якого існує спір щодо права власності за позовом ТОВ «Таміра» і є підстави вважати, що подана позовна заява та вжиті заходи забезпечення позову унеможливлять повернення у власність ТОВ «Таміра» спірного нерухомого майна на підставі судового рішення в межах справи, що перебуває в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області.

Апелянт зазначає, що вже звертався до апеляційного суду з апеляційною скаргою на дану ухвалу, апеляційне провадження по даній справі було закрито з посиланням на те, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 у справі №29/5006/6325/2011 (904/7806/21) на час розгляду апеляції не набрало законної сили. На даний час рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 у справі №29/5006/6325/2011 (904/7806/21) вже набрало законної сили, що на думку апелянта, беззаперечно доводить право апелянта на апеляційне оскарження ухвали та необхідність скасування цієї ухвали.

На думку апелянта, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права та не з`ясовані та не взяті до уваги обставини, які мають суттєво значення для вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову у цій справі.

В якості таких порушень апелянт зазначає наступні:

- при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не було надано оцінки наявності реального спору між позивачем та відповідачем, а також відсутності жодних доказів на вчинення останнім дiй, спрямованих на невиконання майбутнього рішення у спорі між сторонами у справі №922/5120/21; саме лише посилання заявника на потенційну можливість ухилення боржника від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову;

- обрані у даній справі способи заходів забезпечення позову суперечать принципам адекватності, збалансованості, співмірності тощо, оскільки, по-перше, судом першої інстанції в частині накладення арешту на нерухоме майно не було досліджено питання вартості даного майна, наявність у відповідача іншого майна, а, по-друге, заходи забезпечення позову шляхом заборони реєстраційних обтяжень не релевантні предмету спору у даній справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Таміра», м. Дніпро на ухвалу господарського суду Харківської області від 12.01.2022 у справі № 922/5120/21. Встановлено строк учасникам справи для подання відзивів на апеляційну скаргу Призначено справу № 922/5120/21 до розгляду на 09.02.2023.

В судове засідання, призначене на 09.02.2023, з`явились представники апелянта та позивача, представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності зазначеного представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Щодо розумності строку розгляду справи судова колегія зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі..

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, у тому числі в м. Харкові та Харківській області, а також особливого (дистанційного) режиму роботи Східного апеляційного господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі Східного апеляційного господарського суду з міркувань безпеки, розгляд даної апеляційної скарги здійснений судом апеляційної інстанції у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судових засіданнях учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Місцевий господарський суд, задовольняючи заяву позивача, дійшов висновку, про те, що у випадку відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна (в т.ч. з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань за договором позики від 04.01.2016), останній такими діями може створити ситуацію за якої виконання судового рішення по даній справі, у випадку його винесення на користь позивача, буде значно ускладнене або взагалі буде практично неможливо.

Таким чином, в даному випадку, на думку суду першої інстанції, існує обґрунтована загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у зв`язку з чим є необхідним накласти арешт на все нерухоме майно боржника, зазначене в заяві про вжиття заходів до забезпечення позову, в межах суми позовних вимог.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що обрані заходи забезпечення позову не будуть мати наслідком припинення господарської діяльності підприємства відповідача, не призведуть до погіршення стану належного йому майна чи зниження його вартості, не позбавляють відповідача права користуватися таким майном, та не припиняють такого права. При цьому такі заходи спрямовані на зменшення ризику відчуження спірного майна іншим особам, на нівелювання ризиків пов`язаних із вчиненням дій, що можуть вплинути на цілісність і схоронність такого майна, та застосовуються судом виключно як гарантія задоволення вимог позивача у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується із висновками місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Отже, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Посилання позивача, в заяві про забезпечення позову, на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що не застосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту заяви позивача про забезпечення позову не вбачається обґрунтування твердження про існування обставин, які дійсно (а не імовірно) можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача: вчинення відповідачем конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання.

Як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що сума позовних вимог в межах даної справи є значною, та становить 10160508,19 грн., тоді як ініціювання позивачем судового процесу зі стягнення зазначеної заборгованості може слугувати додатковою підставою для того, щоб відповідач, з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань, може реалізувати все наявне в нього майно, тобто своїми діями створить ситуацію за якої виконання судового рішення, у випадку його винесення на користь позивача, буде практично неможливо.

Колегією суддів встановлено, що доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на невиконання в майбутньому рішення суду, в матеріалах справи не міститься, а наявні лише посилання позивача в заяві на потенційну можливість ухилення боржника від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування.

Таким чином, заява про забезпечення ґрунтується лише на припущеннях і доводах позивача щодо ускладнення невиконання в майбутньому рішення суду щодо стягнення заборгованості з відповідача.

Відсутність доказів, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, свідчить про відсутність підстав вжиття заходів забезпечення позову.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 13.01.2020 у справі №922/2163/17, від 08.11.2019 у справі №904/421/19.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути адекватними характеру позовних вимог. Між тим, у даній справі суд першої інстанції забезпечив позов забороною учинення будь-яких дій з нерухомим майном боржника, не розглядаючи альтернативи у вигляді арешту коштів на рахунках в межах суми позову. При цьому матеріали справи не містять даних про відсутність коштів на рахунках боржника або про наявність перешкод іншого виду, які могли б завадити забезпеченню грошових вимог арештом саме грошових коштів на рахунках.

Верховний Суд у постанові від 21.08.2020 по справі № 904/2357/20 дійшов висновку, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Тому Верховний Суд зазначив, що пропорційним заходом забезпечення позову про стягнення грошових коштів є арешт грошових коштів відповідача, що знаходяться на рахунках відповідача.

Таким чином, застосовані у даній справі засоби забезпечення позову є очевидно неспівмірними позовним вимогам.

Крім того, колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення позову повинні бути пропорційними заявленим позивачем вимогами.

Між тим, розмір обтяження (забезпечення позову) очевидно не відповідає вартості позову, що є ознакою неадекватності застосованих засобів забезпечення. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, вартість спірного майна становить щонайменше 31 млн.грн. що підтверджується договорами купівлі-продажу, укладеними щодо спірного майна у 2009 році між ТОВ "Таміра" як продавцем та ТОВ фірма "Ідалія" як покупцем. Така вартість щонайменше втричі перевищує розмір коштів, які ТОВ "Есве Девелопмент" стягує з ТОВ "Діадема Батерфляй" (10 млн. Грн.), отже є неспівмірною з розміром позовних вимог.

Окрім викладеного, самостійною підставою скасування оскаржуваної ухвали є той факт, що заходами забезпечення позову накладені заборони на майно учасника цивільного обороту, до якого позивач вимог не заявляв. Так, зі змісту судового рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) вбачається, що апелянт є власником спірних об`єктів нерухомості, а оскаржена ухвала перешкоджає йому у вчиненні широкого переліку юридичних дій щодо свого майна, в тому числі реєстрації за собою права власності. За таких умов оскаржувана ухвала суду підлягає безумовному скасуванню.

З огляду на усе вищевикладене, апеляційну скаргу ТОВ «Таміра» слід задовольнити, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Есве Девелопмент" про вжиття заходів забезпечення позову.

Оскільки суд апеляційної інстанції не розглядає справу по суті, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, п.2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, ст. ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ «Таміра», м. Дніпро на ухвалу господарського суду Харківської області від 12.01.2022 у справі № 922/5120/21 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 12.01.2022 у справі № 922/5120/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Есве Девелопмент" про вжиття заходів забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15.02.2023.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк