ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року

м. Київ

cправа № 910/13118/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Юдицького К.О.;

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - Каракаша В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу МАРА БЕТАЙЛІГУНГСВЕРВАЛЬТУНГС ГмбХ (MARA Beteiligungsverwaltungs GmbH) в інтересах Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка»

на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Руденко М.А., судді - Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.)

від 01.11.2022,

у справі за позовом МАРА БЕТАЙЛІГУНГСВЕРВАЛЬТУНГС ГмбХ (MARA Beteiligungsverwaltungs GmbH) в інтересах Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка»

до ОСОБА_1

про стягнення 1 311 607,92 грн

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2021 року МАРА БЕТАЙЛІГУНГСВЕРВАЛЬТУНГС ГмбХ (MARA Beteiligungsverwaltungs GmbH) в інтересах ПрАТ з ІІ «Слобожанська Будівельна Кераміка» звернулося з позовом до Господарського суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ з ІІ «Слобожанська Будівельна Кераміка» збитків в сумі 1 311 607,92 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 311 607,92 грн збитків та 19 674,12 грн судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 стягнуто з відповідача на користь позивача 75 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 скасовано, прийнято нове рішення про відмову в позові.

Постановою Верховного Суду від 07.09.2022 постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 залишено без змін.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 скасовано.

Задоволено частково заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат. Стягнуто з ПрАТ з ІІ «Слобожанська Будівельна Кераміка» на користь ОСОБА_1 21 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та 72 964,31 грн - в суді апеляційної інстанції.

У грудні 2022 року МАРА БЕТАЙЛІГУНГСВЕРВАЛЬТУНГС ГмбХ (MARA Beteiligungsverwaltungs GmbH) в інтересах ПрАТ з ІІ «Слобожанська Будівельна Кераміка» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказану додаткову постанову і прийняти нове рішення, яким вимоги відповідача про розподіл судових витрат задовольнити частково, зменшити суму відшкодування позивачем витрат відповідача на правничу допомогу на 50 %, а у стягненні «гонорару успіху» - відмовити.

Підставами для скасування судового рішення відповідач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції. Стверджує, що судом застосовано статтю 15, частини 3, 4 статті 126, частини 5-7, 9 статті 129 ГПК України, статтю 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» без урахування висновків, щодо застосування цих статей у подібних правовідносинах, викладених у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, у постанові Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 915/294/21, у додаткових постановах Верховного Суду від 27.09.2022 у справі № 910/3547/21, від 15.11.2022 у справі №873/29/22.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 вважає додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін.

Вказує на суперечливу позицію позивача щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу, а саме: ним заявлено до відшкодування 81 000,00 грн витрат на правничу допомогу у місцевому суді виключно за одну інстанцію, проте позивач вважає, що стягнуті апеляційним судом витрати відповідача (з урахуванням зменшення судом) в сумі 21 000,00 грн за розгляд в суді першої інстанції та в сумі 72 964,31 грн за розгляд в суді апеляційної інстанції - надмірними. Зазначає, що причиною майнових втрат позивача є його поведінка щодо подання безпідставного та надуманого позову.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми його витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, які він планує понести у зв`язку з касаційним переглядом додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022.

08.02.2023 представник позивача адвокат Фадєєв А.Є. подав клопотання про відкладення розгляду справи з врахуванням строків закінчення воєнного стану, яке обґрунтовано тим, що в Україні введено воєнний стан, наявні проблеми з електропостачанням та аварійні відключення споживачів, адвокат є внутрішньо переміщеною особою, що перешкоджає йому належним чином забезпечити позивачу правову допомогу, яка стосуються касаційного розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої, зокрема, підстави: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для відкладення розгляду справи.

З огляду на вищевикладене та те, що позивач був завчасно повідомлений про дату, час і місце судового засідання в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду відповідно до вимог ст. 120 ГПК України, клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи необхідно залишити без задоволення. Водночас, явку представників сторін не було визнано обов`язковою, про що свідчить ухвала Верховного Суду від 16.01.2023, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду касаційної скарги позивача та ухвалення законного і обґрунтованого рішення відповідно до вимог ст. 236 ГПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши наявність зазначеної у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження судового рішення (п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України), дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, заперечення проти неї і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п. п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

У п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначено, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У постанові Верховного Суду від 11.06.2021 у справі № 34-16/17-3683-2011 викладено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Як встановлено апеляційним господарським судом, у відзиві на позов відповідач навів попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він поніс та очікує понести, у відповідності до якого станом на дату подання відзиву сума його судових витрат складе 156 660,79 грн, а вказані витрати є витратами відповідача на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі відповідач навів розрахунок власних витрат на правову допомогу зазначивши про те, що в першій інстанцій розмір таких витрат становить 29000,00 грн, а у апеляційній інстанції - орієнтовна вартість становить 145 428,63 грн та додав до апеляційної скарги належним чином засвідчені копії укладеного з АО «Стоїк» договору про надання правової допомоги від 02.12.2021 та платіжних доручень №@2PL377415 від 06.12.2021 та №@2PL992196 від 22.12.2021.

08.02.2022 до апеляційного суду від відповідача надійшла заява про приєднання документів до матеріалів справи доказів на підтвердження його витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідачем до матеріалів справи долучені засвідчені копії:

- договору про надання правової допомоги № 07/09/21 від 07.09.2021 (договір-1) укладеного між відповідачем як клієнтом та адвокатом Макаренко Юрієм Олександровичем як адвокатом, додаткової угоди від 07.09.2021 до вказаного договору, акту приймання-передачі виконаних робіт з надання правової допомоги від 26.11.2021 до договору № 07/09/01 від 07.09.2021 та меморіальних ордерів №@2PL041964 від 14.09.2021, №@2PL091140 від 06.10.2021, №@2PL913614 від 03.11.2021, №@2PL128191 від 19.11.2021, №@2P541769 від 25.11.2021 на загальну суму 29000,00 грн;

- договору про надання правової допомоги від 02.12.2021 (договір-2) укладеного між відповідачем як довірителем та адвокатським об`єднанням «Стоїк» як виконавцем, акту про виконані роботи (надані послуги) від 31.01.2022, платіжних доручень №@2PL377415 від 06.12.2021, №@2PL992196 від 22.12.2021 та квитанції № 0.0..1 від 17.01.2022 на загальну суму 37 800,00 грн;

- акту про виконані роботи (надані послуги) від 31.01.2022 підписаного відповідачем та АО «Стоїк»;

- квитанції № 0.0..1 від 17.01.2022.

За умовами договору-1 адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту необхідну правову допомогу з представництва інтересів клієнта та захисту його прав та інтересів у господарській справі № 910/13118/21 (п. 1.1); умови виплати гонорару адвоката встановлюються додатковою угодою сторін (п. 4.1).

У додатковій угоді від 07.09.2021 до договору-1 сторонами погоджено, що відповідно до п. 4.1 договору надання правової допомоги за договором адвокат отримує від клієнта гонорар на умовах цієї додаткової угоди, а саме:

- 3 000,00 грн за кожне судове засідання (в тому числі ті, які були відкладені або в яких була оголошена перерва), кожне інше відвідування (представництво) державних органів (установ), фізичних та юридичних осіб, що робиться адвокатом в інтересах клієнта - сплачується авансом повністю не пізніше дня такого судового засідання (іншого відвідування/представництва);

- 5 000,00 грн - за складання однієї позовної заяви/відзиву на позовну заяву, однієї апеляційної або касаційної скарги/відзиву на апеляційну або касаційну скаргу - сплачується авансом повністю, не пізніше дня подачі документу до суду;

- 3 500,00 грн - за складання однієї відповіді на відзив, одних заперечень на відзив, одних письмових пояснень, одного іншого документа, в якому викладаються аргументи по суті справи - сплачується авансом повністю, не пізніше дня подачі документу до суду;

- 1 500,00 грн - за складання будь-якого іншого (одного) документа правового характеру (заяви, клопотання тощо) - сплачується авансом повністю, не пізніше дня подачі документу до суду (або за належністю);

- 500,00 грн - за складання одного адвокатського запиту - сплачується авансом повністю, не пізніше дня його направлення;

- 10 % від ціни позову у справі, яка є на даний час, а саме 1 311 607,92 грн - сплачується повністю не пізніше дня ухвалення судового рішення про повну або часткову відмову у позові, або залишення позову без розгляду, або закриття провадження у справі.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт з надання правової допомоги за договором-1 від 26.11.2021 підписаного між відповідачем та адвокатом Макаренко Ю.О. адвокат передав, а клієнт прийняв виконані роботи з надання правової допомоги за договором-1 на загальну суму 29 000,00 грн, а саме:

- участь адвоката в судових засіданнях - 15 000,00 грн (5 судових засідань (06.10.2021, 26.10.2021, 09.11.2021, 23.11.2021, 30.11.2021) по 3 000,00 грн);

- складання адвокатських запитів - 2 500,00 грн (5 адвокатських запитів (до Соборука Ю.Ф., Гуменюка М.А., Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, 2 запити до позивача) по 500,00 грн);

- складання процесуальних документів - 11 500,00 грн (відзив на позов 5 000,00 грн, заперечення на відповідь на відзив - 3 500,00 грн, клопотання про витребування доказів - 1 500,00 грн, клопотання про відкладення - 1 500,00 грн).

Вказані послуги сплачені повністю, про що сторони дійшли згоди у вказаному акті.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи факт надання відповідачу адвокатом Макаренко Ю.О. в суді першої інстанції послуг на загальну суму 29 000,00 грн.

Врахувавши результати розгляду справи, надавши оцінку доказам понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, взявши до уваги заперечення позивача, керуючись ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, апеляційний господарський суд, стягнув з позивача на користь відповідача частину заявлених витрат в сумі 21 000, 00 грн за розгляд справи у суді першої інстанції. Витрати в цій сумі є обґрунтованими, відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і є співмірними з наданими позивачу послугами у суді першої інстанції.

28.06.2022 до апеляційного суду надійшла заява відповідача про розподіл судових витрат, в якій останній просить стягнути з позивача судові витрати понесені відповідачем за надання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції в сумі 153 002,56 грн.

За умовами п. 4.1.6 договору про надання правової допомоги, який укладений 02.12.2021 між Пилипенком С.В. (довіритель) та АО «Стоїк» (виконавець), передбачено, що у разі якщо у позові буде відмовлено повністю або частково, провадження у справі буде закрито повністю або в частині позову, а в решті відмовлено у позові, то в такому разі довіритель зобов`язується сплатити виконавцеві остаточний гонорар в розмірі 8% від тієї суми коштів, щодо якої буде відмовлено в позові або/чи закрите провадження.

Відповідач зазначав, що за участю АО «Стоїк» справу було вирішено на користь ОСОБА_1 , а тому АО «Стоїк» підлягає сплаті гонорар успіху в розмірі 112 502,56 грн.

Крім того, відповідно п. 4.1.2 договору за кожне судове засідання, в якому взяв участь виконавець (визначений ним адвокат), довіритель сплачує виконавцю по 2 750 грн за кожне судове засідання. Також за п. 4.1.1 договору ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити АО «Стоїк» 35 000 грн за підготовку та подачу апеляційної скарги.

Відповідно до акту про виконані роботи (надані послуги) від 27.06.2022 виконавцем надано довірителю у червні 2022 року послуги за договором від 02.12.2021 про надання правової допомоги, а саме:

1. Остаточний гонорар за виграш справи №910/13118/21 в Північному апеляційному господарському суді - вартість 112 502,56 грн.

2. Представництво інтересів довірителя 07.06.2022 у судовому засіданні в Північному апеляційному господарському суді у справі №910/13118/21 - вартість 2 750 грн.

3. Представництво інтересів довірителя 21.06.2022 у судовому засіданні в Північному апеляційному господарському суді у справі №910/13118/21 - вартість 2 750 грн.

Всього: 118 002,56 грн.

На підтвердження оплати послуг відповідачем було надано платіжне доручення №@2PL604679 від 27.06.2022.

Дослідивши розрахунок «гонорару успіху», здійснений відповідачем, апеляційний суд встановив його неправильний обрахунок (враховуючи ціну позову за висновком суду розмір «гонорару успіху» складає 104 928,63 грн, а не 112 502,56 грн) та встановив, що заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на правничу допомогу у апеляційному суді є завищеним. Стягнення 8% «гонорар успіху» від ціни позову в сумі 104 928,63 грн не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не співмірні з виконаною роботою в суді апеляційної інстанції, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини цієї справи матиме надмірний характер, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу в частині «гонорар успіху» в розмірі 52 464,31 грн. Зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача за підготовку та подачу адвокатом апеляційної скарги з 35 000,00 грн до 15 000,00 грн. Визнав обґрунтованими та документально підтвердженими витрати відповідача на послуги адвоката за участь у двох судових засіданнях в сумі 5 500,00 грн. Всього 72 964,31 грн правничої допомоги у суді апеляційної інстанції.

З огляду на встановлені обставини та зміст постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо розподілу таких витрат, керувався, зокрема критеріями, як обґрунтованість, реальність, пропорційнійсть, співмірність та розумність їхнього розміру, що узгоджується з процесуальними нормами права, дійшов, заснованого на правильному застосуванні ст. ст. 126, 129 ГПК України, висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Таке рішення апеляційного суду відповідає вимогам статей 74, 86, 129, 236 ГПК України та статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" .

Досліджуючи доводи касаційної скарги Верховний Суд зазначає, що вони переважно стосуються заперечення обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, та зводяться до їх переоцінки, що не може бути предметом розгляду в касаційному порядку в силу приписів частини другої статті 300 ГПК України. Судом апеляційної інстанції надано оцінку всім наданим сторонами доказам, до переоцінки яких, суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

У касаційній скарзі скаржник посилається на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України та стверджує, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, у постанові Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №915/294/21, у додаткових постановах Верховного Суду від 27.09.2022 у справі №910/3547/21, від 15.11.2022 у справі №873/29/22.

Необхідно зазначити, що у вказаних скаржником справах суди за наслідками розгляду і вирішення позовних вимог, поданих в них доказів та доведеності понесених витрат на професійну правничу допомогу, вирішували питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, тобто за інших фактичних обставин приймали судові рішення, ніж у справі, яка переглядається.

Крім того, суд апеляційної інстанції при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі враховував такі ж критерії, якими керувався Верховний Суд у наведених скаржником постановах. Незгода позивача з сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка стягується з нього за розгляд справи, не свідчить про неправильно здійснений судом апеляційної інстанції розподіл цих витрат.

При вирішенні питання оцінки аргументів скаржника щодо пропорційності розміру витрат на професійну допомогу адвоката, який підлягає розподілу, Верховний Суд вважає слушними доводи відповідача про суперечливу позицію позивача, а саме: позивачем заявлено до відшкодування 81 000,00 грн витрат на правничу допомогу виключно у місцевому суді, проте, на думку позивача, стягнуті апеляційним судом витрати відповідача (з урахуванням зменшення судом) в сумі 21 000,00 грн за розгляд в суді першої інстанції та в сумі 72 964,31 грн за розгляд в суді апеляційної інстанції - надмірними.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки не знайшли свого підтвердження доводи скаржника, що суд ухвалив оскаржуване судове рішення без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, оскільки зміст оскаржуваного судового рішення не суперечить цим висновкам, на які посилається скаржник, а тому оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Зважаючи на те, що судовий збір за подання касаційної скарги на додаткову постанову про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу не сплачується, відповідно судом касаційної інстанції не здійснюється його розподіл.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу МАРА БЕТАЙЛІГУНГСВЕРВАЛЬТУНГС ГмбХ (MARA Beteiligungsverwaltungs GmbH) в інтересах Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» залишити без задоволення, а додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 у справі № 910/13118/21- без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець