РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2023Справа № 910/12296/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (Україна, 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31; ідентифікаційний код: 41916045)

до Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Шевченківського району міста Києва (Україна, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 100; ідентифікаційний код: 38947811)

про стягнення 60 207,76 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Шевченківського району міста Києва (далі - відповідач) про стягнення 60 207,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 33477013П-Т121 про постачання електричної енергії споживачу від 27.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

06.12.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що після укладення Договору № 33477013П-Т121 про постачання електричної енергії споживачу від 27.01.2021 неодноразово збільшувалась його ціна, що свідчить про порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

09.12.2022 позивачем сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що всі укладені додаткові угоди до Договору, які змінювали ціну за 1 кВт*год, укладались у зв`язку із коливанням ціни електричної енергії на ринку. При цьому, уклавши Договір відповідач погодився з можливістю збільшення ціни на одиницю товару, про що зазначено в Комерційній пропозиції. Враховуючи, що ані Договір, ані додаткові угоди до нього не визнавались недійсними, фактично спожита відповідачем електрична енергія у розрахунковому періоді має бути ним оплачена.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр" Шевченківського району міста Києва (споживач) було укладено Договір № 33477013П-Т121 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір), відповідно до п. 2.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

У п. 5.5 Договору визначено ціну за 1 кВт*год електричної енергії за цим Договором, яка на момент його укладення становила 2,184 грн з ПДВ.

При цьому у п. 5.2 Договору зазначено, що ціна за одиницю товару за цим Договором може змінюватися за дотримання сторонами норм, передбачених частиною п`ятою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що оформлюється додатковою угодою. До зміни ціни за одиницю товару постачальник зобов`язаний постачати товар за ціною, яка зазначена у Договорі в чинній його редакції.

Так, додатковими угодами № 2 від 23.03.2021, № 3 від 20.08.2021, № 4 від 25.08.2021, № 5 від 26.08.2021, № 6 від 30.09.2021, № 7 від 29.10.2021 та № 8 від 02.11.2021 до Договору було змінено ціну за 1 кВт*год електричної енергії, яка зрештою склала 3,07802 грн.

За умовами пунктів 5.6 - 5.9 Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються щомісячно, на підставі рахунка-розшифровки та акта прийняття-передавання товарної продукції, складених відповідно до показників приладів комерційного обліку споживача, які постачальник підписує у 2-х примірниках та надсилає споживачу поштою до 10-го числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

Споживач протягом 7 календарних днів з дати отримання рахунка-розшифровки та акта прийняття-передавання товарної продукції розглядає їх, підписує та направляє постачальнику один підписаний примірник акта прийняття-передавання товарної продукції або направляє в цей же строк постачальнику мотивовану відмову від підписання.

У разі отримання постачальником мотивованої відмови споживача від підписання акта прийняття-передавання товарної продукції сторонами складається протокол, в якому вказуються зауваження і терміни їх усунення.

Згідно з п. 13.1 Договору він набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

09.11.2021 сторони уклали Додаткову угоду № 9 до Договору, у якій домовились з 01.12.2021 припинити (розірвати) Договір.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що в листопаді 2021 на об`єкти відповідача було поставлено електричну енергію обсягом 29 704,000 кВт*год вартістю 119 282,82 грн, що підтверджується актом № 33477013/11/1 прийняття-передавання товарної продукції.

На оплату вартості спожитої електричної енергії позивачем було виставлено рахунок №33477013/11/1 від 01.12.2021 на суму 119 282,82 грн.

Листом № 01/1593 від 09.12.2021 відповідач надав мотивовану відмову від підписання акту № 33477013/11/1 прийняття-передавання товарної продукції, посилаючись на те, що внаслідок неодноразового підвищення ціни за 1 кВт*год електричної енергії відповідач вичерпав ліміт коштів для оплати послуг за цим Договором.

Рахунком № 33477013/11/1 від 26.01.2022 позивач відкоригував у бік зменшення вартість спожитої відповідачем у листопаді 2021 року електричної енергії на суму -9 567,41 грн.

Відповідно до виписок по рахунку позивача, відповідачем було сплачено 49 507,65 грн.

З огляду на те, що відповідач повністю не розрахувався з позивачем за спожиту електричну енергію, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 60 207,76 грн заборгованості.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до преамбули вказаного закону, він визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Частинами першою та другою статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

За приписом пункту 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ), постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до законів України "Про ліцензування видів господарської діяльності", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" та "Про ринок електричної енергії" Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (позивач) є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, згідно з постановою НКРЕКП №429 від 14.06.2018.

Спір у цій справі виник у зв`язку із неповною оплатою відповідачем спожитої у листопаді 2021 року електричної енергії.

У якості підтвердження обсягу споживання позивачем оформлено акт № 33477013/11/1 приймання-передавання товарної продукції за листопад 2021 року.

Крім цього, на запит позивача оператором системи розподілу - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" надано інформацію щодо обсягів споживання електричної енергії відповідачем.

За змістом пунктів 4.1, 4.2 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Послуги з розподілу або передачі електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Як вбачається з умов Договору, сторони узгодили здійснення споживачем оплати за фактично відпущену електричну енергію на підставі рахунків постачальника.

Пункт 4.12 ПРРЕЕ визначає, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується:

протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем;

протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем;

в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку (п. 4.13 ПРРЕЕ).

Відповідно до абз. 1, 3 п. 4.14 ПРЕЕ платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.

На оплату вартості спожитої відповідачем електричної енергії позивачем було виставлено рахунок № 33477013/11/1 від 01.12.2021 на суму 119 282,82 грн. В подальшому рахунком №33477013/11/1 від 26.01.2022 позивач відкоригував в бік зменшення вартість спожитої відповідачем у листопаді 2021 року електричної енергії на суму - 9 567,41 грн.

У відповідності до п. 5.7 Договору постачальник підписує у 2-х примірниках рахунок та акт, які надсилає споживачу поштою до 10-го числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

Матеріали справи не містять доказів направлення позивачем відповідачу рахунків №33477013/11/1 від 01.12.2021, №33477013/11/1 від 26.01.2022 та акта № 33477013/11/1 приймання-передавання товарної продукції за листопад 2021 року.

Водночас згідно з п. 5.1 Комерційної пропозиції "Тендерна-Ф", яка є Додатком № 2 до Договору, споживач самостійно формує розрахункові документи (рахунок, акт приймання-передавання) в сервісі "особистий кабінет" не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду.

Відповідач не заперечив отримання рахунків від позивача та, більше того, надав мотивовану відмову від підписання акта № 33477013/11/1 приймання-передавання товарної продукції за листопад 2021 року.

Суд не може визнати обґрунтованими доводи відповідача щодо порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", адже правомірність будь-якого правочину презюмується. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України), а в силу статті 629 названого Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Уклавши Договір сторони погодилися з передбаченими у ньому умовами щодо строків розрахунків за спожиту електроенергію, і кожна зі сторін цього Договору беззаперечно взяла на себе певні обов`язки, які відображені в його умовах.

Враховуючи, що зобов`язання сторін за Договором не припинились у будь-який спосіб, передбачений статтями 598 - 609 Цивільного кодексу України, укладений між сторонами Договір на момент виникнення спірних правовідносин не було розірвано, не визнано його недійсним, тому, попри його розірвання з 01.12.2021, він зберігає чинність в частині проведення розрахунків за листопад 2021 року, а відтак має виконуватись.

З наведеного слідує, що строк виконання грошових зобов`язань відповідача за вказаний період є таким, що настав.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем перераховано на рахунок позивача 49 507,65 грн в якості часткової оплати за поставлену електричну енергію в листопаді 2021 року.

Доказів виконання грошового зобов`язання в повному обсязі матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу у повному обсязі відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 60 207,76 грн визнається судом обґрунтованою.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 60 207,76 грн.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн, відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Шевченківського району міста Києва (Україна, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 100; ідентифікаційний код: 38947811) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (Україна, 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31; ідентифікаційний код: 41916045) заборгованість в розмірі 60 207 (шістдесят тисяч двісті сім) грн 76 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.02.2023

Суддя О.В. Нечай