У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

20 лютого 2023 року м. Чернігівсправа № 927/260/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали заяви б/н від 15.02.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», , бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133 до боржника: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до Господарського суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором № 329168-КС-001 про надання кредиту від 08.06.2021 у розмірі 75 689,28 грн, яка складається з суми прострочених платежів у розмірі 29 342,47 грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 44 969,54 грн, суми прострочених платежів за комісією у розмірі 1377,27 грн.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником умов договору № 329168-КС-001 про надання кредиту від 08.06.2021 в частині своєчасної оплати кредиту.

Розглянувши подану Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема в порядку наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.

Так, підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ ГПК України.

Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Заявником в заяві про видачу судового наказу зазначено місцезнаходженням боржника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - АДРЕСА_1

Судом отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, згідно якого місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Отже, заявником у заявником у заяві про видачу судового наказу вказано невірну адресу боржника.

Пунктом 1 ч. 1 ст.152 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє в видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 75 689,281 грн заборгованості задоволенню не підлягає.

За приписами ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник стверджує, що 08.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №329168-КС-001 про надання кредиту (далі Договір) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Як зазначено у заяві про видачу судового наказу 08.06.2021 заявником було направлено боржнику пропозицією (оферту) укласти договір № 329168-КС-001 про надання кредиту, а боржником 08.06.2021 прийнято (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного Договору.

Також ТОВ «Бізнес Позика» направлено одноразовий ідентифікатор ФОП ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему, котрий боржником було введено.

Разом з тим, зазначення заявником в тексті Договору способу його підписання і опис представником заявника послідовності вчинення дій з його підписання не є тотожним фізичному (технічному) підписанню в електронному вигляді (передання клієнту одноразового ідентифікатора і введення такого ідентифікатора як підпису на такому договорі в ІТС на сайті позичальника).

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» не надано відповідних доказів, а відтак і не підтверджено підписання сторонами Договору про надання кредиту № 329168-КС-001 від 08.06.2021 в електронній формі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, в тому числі, коли заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 75 689,281 грн заборгованості задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої ст. 152 цього Кодексу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 147, 148, 152, 153, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 75 689,28 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 20.02.2023. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун