ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023м. ДніпроСправа № 904/3770/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Мельников А.О.;

від відповідача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився;,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" (м.Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Вільногірськ Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт № 2/31 від 19.03.2020 у загальному розмірі 475 839 грн. 95 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 09.01.2023) Суддя

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Вільногірськ Дніпропетровської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" (м. Дніпро)

про стягнення неустойки за договором про виконання робіт № 2/31 від 19.03.2020 у розмірі 59 240 грн. 52 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач) заборгованість за договором про виконання робіт № 2/31 від 19.03.2020 у загальному розмірі 438 315 грн. 13 коп.

Ціна позову, на момент звернення з ним до суду, складалася з наступних сум:

- 374 940 грн. 00 коп. - основний борг;

- 45 742 грн. 68 коп. - пеня;

- 13 872 грн. 78 коп. - інфляційні втрати;

- 3 759 грн. 67 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про виконання робіт № 2/31 від 19.03.2020 в частині повного та своєчасного розрахунку за виконані позивачем роботи, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 374 940 грн. 00 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 5.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 28.06.2022 по 27.10.2022 в сумі 45 742 грн. 68 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з липня по вересень 2022 року у сумі 13 872 грн. 78 коп., а також 3% річних за період прострочення з 28.06.2022 по 27.10.2022 у сумі 3 759 грн. 67 коп.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору та витрати пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 31.10.2022 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" надійшла зустрічна позовна заява (вх. суду № 4145/22 від 18.11.2022), в якій він просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" неустойку за договором про виконання робіт № 2/31 від 19.03.2020 у розмірі 59 240 грн. 52 коп.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані порушенням відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань за договором про виконання робіт № 2/31 від 19.03.2020 в частині своєчасного виконання робіт, у зв`язку з чим, на підставі пункту 5.3. договору, позивач за зустрічним позовом нарахував та просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом неустойку у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно виконаних робіт за кожен день прострочення з 31.12.2021 по 06.06.2022 (158 днів) в сумі 59 240 грн. 52 коп.

При цьому, судом відзначено, що у розрахунку (а.с.60) позивачем за зустрічним позовом було допущено описку у визначенні періоду нарахування заявленої до стягнення неустойки (помилково зазначено з 31.12.2021 по 06.07.2022), до вказаного висновку суд прийшов з огляду на те, що сам позивач за зустрічним позовом зазначає, що роботи виконані 07.06.2022, а також зазначає, що кількість днів прострочення у заявленому ним періоді - 158 днів, отже, фактично позивач за зустрічним позовом здійснює нарахування неустойки за період прострочення з 31.12.2021 по 06.06.2022 (158 днів).

Також, позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути судові витрати з відповідача за зустрічним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 39951/22 від 18.11.2022), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- відповідачем не здійснено оплати за виконані по договору роботи, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що підтверджується листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, який є загальнодоступним (а отже і загальновідомим);

- договір № 2/31 укладено 19.03.2020 та додаток № 2, відповідно до якого позивачем здійснено ремонт генератора 2ГЕПЭ 85/36-6КУ2 1000кВт 900В (зав. № 50238) - 05.10.2021, тобто до початку військової агресії Російської Федерації проти України. Відповідач не мав можливості уникнути дану агресію та вона знаходиться поза контролем відповідача;

- підприємство відповідача перебуває в стадії будівництва гірничо-збагачувального комплексу та не здійснює виробництво та реалізацію продукції, відповідно не має доходу;

- у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запровадженням з 24.02.2022 воєнного стану згідно з Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, враховуючи перерви у логістичних ланцюжках, що унеможливлює забезпечення ТОВ "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" необхідними для будівництва та роботи товарно-матеріальними цінностями, зупинення роботи підрядників відповідача, а також, для забезпечення працівникам відповідача максимального рівня безпеки під час воєнного стану в країні, та враховуючи кількість мобілізованих працівників, роботу структурних підрозділів підприємства відповідача було частково зупинено, оголошено простій та призупинено фінансування будівництва;

- діяльність підприємства відповідача є збитковою, що підтверджується балансом на 30.09.2022 та звітом про фінансові результати за 9 місяців 2022 року. У зв`язку з тяжким фінансовим становищем, працівникам відповідача до теперішнього часу не сплачена заробітна плата за жовтень 2022 року;

- позивачем безпідставно здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат по договору про виконання робіт № 2/31 від 19.03.2020, так як належне виконання відповідачем зобов`язання з оплати виконаних робіт виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, а саме: військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022.

Ухвалою суду від 21.11.2022 зустрічну позовну заяву було залишено без руху, визначено недоліки зустрічної позовної заяви та встановлено строк на їх усунення.

Від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви (вх. суду № 42287/22 від 05.12.2022).

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 12.12.2022 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

Судом було відзначено, що відповідно до частини 7 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 12.12.2022 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовче засідання на 10.01.2023.

Від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про залучення до участі у справі представника в порядку самопредставництва (вх. суду № 261/23 від 03.01.2023), в якому він просить суд залучити до участі у справі в порядку самопредставництва юридичної особи провідного юрисконсульта служби юридичного та кадрового забезпечення ТОВ "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" Баранову Марину Валентинівну.

Від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання (вх. суду № 238/23 від 03.01.2023), в якому він просить суд, у зв`язку з воєнними діями, відкласти підготовче засідання у справі на іншу дату та час - після закінчення дії воєнного стану на території України.

Від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 635/23 від 05.01.2023), в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі, посилаючись на таке:

- загальний спад в економіці країни та гіпотетичні труднощі у веденні господарської діяльності відповідача не є підставою, як для звільнення відповідача від відповідальності, так і для його відмови виконувати взяті на себе зобов`язання за договором;

- відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності обставин непереборної сили (форс-мажор), а також ним не додержано встановленої договором процедури повідомлення про наявність обставин непереборної сили (форс-мажор), що в свою чергу, навіть при їх наявності, позбавляє його права на них посилатись;

- відповідачем не надано суду жодних доказів, які б доводили, що ним було вжито усі можливі заходи для уникнення такого порушення;

- відповідачем не надано до суду жодних доказів, які б доводили наявність обставин непереборної сили, які безпосередньо впливали на спроможність відповідача виконувати зобов`язання за договором, причинно-наслідковий зв`язок між цим.

Від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду №634/23 від 05.01.2023), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- положення договору визначають певний порядок дій, які сторони повинні здійснити з метою досягнення кінцевого результату обумовленого предметом договору. Підписання лише самого додатку до договору не є достатньою умовою за якої роботи фактично можуть бути виконані. ТОВ "Укрспецсервіс" поставлений у залежність від належного та повного виконання ТОВ "Мотронівський ГЗК" обов`язків за договором. Так, ТОВ "Мотронівський ГЗК" повинно було: власним транспортом доставити обладнання на територію ТОВ "Укрспецсервіс"; направити спеціалістів, на ремонтну базу ТОВ "Укрспецсервіс", для участі у дефектуванні обладнання; затвердити остаточну вартість робіт, після здійснення дефектування, оскільки зазначена в додатку № 2 є орієнтовною;

- додаток № 2 було підписано сторонами - 05.10.2021, при цьому, погоджене в ньому обладнання, яке підлягає ремонту, було фактично передане ТОВ "Мотронівський ГЗК" на адресу ТОВ "Укрспецсервіс" лише 17.12.2021, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі електрообладнання для ремонтних робіт від 17.12.2021. Тобто, передача обладнання фактично здійснена через 2,5 місяці після підписання сторонами додатку № 2 та один цей факт свідчить про необґрунтованість вимог ТОВ "Мотронівський ГЗК", оскільки саме з його вини обладнання було передано з таким запізненням;

- у зв`язку із тим, що тривалий час ТОВ "Мотронівський ГЗК" не направляв своїх спеціалістів для проведення дефектування, воно було проведено лише 18.01.2022, що підтверджується відповідним актом сумісного дефектування обладнання ТОВ "Мотронівський ГЗК" від 18.01.2021;

- за результатами дефектування та внаслідок викладених у сумісному акті рекомендацій спеціалістів ТОВ "Мотронівський ГЗК", ТОВ "Укрспецсервіс" 08.02.2022 звернулось до позивача із зустрічним позовом листом № 75, в якому зазначено, що викладені в акті сумісного дефектування рекомендації з боку замовника впливають на попередньо погоджену сторонами вартість, а отже, у даному випадку необхідне додаткове узгодження;

- листом № 89 від 11.02.2022 ТОВ "Укрспецсервіс" повідомило ТОВ "Мотронівський ГЗК" про зміну вартості робіт, за умови дотримання вказівок його спеціалістів, а також про строки необхідні для поставки комплектуючих, на яких наполягають його спеціалісти, з проханням погодити оновлену вартість робіт та строки їх виконання. Однак, відповідь на даний лист було отримано від ТОВ "Мотронівський ГЗК" лише 11.05.2022, лист № 01-19/233. Даним листом ТОВ "Мотронівський ГЗК" відмовився від погодження нової вартості робіт;

- листом № 206 від 18.05.2022 ТОВ "Укрспецсервіс" погодився із позицією ТОВ "Мотронівський ГЗК" виконати ремонт за орієнтовно погодженими в додатку № 2 цінами. У відповідь, листом № 01-19/246 від 31.05.2022 ТОВ "Мотронівський ГЗК" повідомило про вдячність ТОВ "Укрспецсервіс" за поступки при погодженні ціни та попрохало виконати ремонт у найкоротший термін. ТОВ "Укрспецсервіс" пішло на зустріч ТОВ "Мотронівський ГЗК" та завершило ремонтні роботи у найкоротший термін, а саме: 07.06.2022 було підписано акт приймання виконаних робіт № 77.

- таким чином ТОВ "Укрспецсервіс" виконав взяті на себе обов`язки належним чином. В той же час, затримка в здійсненні ремонтних робіт, на яку ТОВ "Мотронівський ГЗК" посилається як на підставу своїх вимог за зустрічним позовом, спричинена не з вини ТОВ "Укрспецсервіс", а в наслідок бездіяльності з боку ТОВ "Мотронівський ГЗК", а саме: затримки у переданні обладнання в ремонт, затягуванні дефектування обладнання, відсутності належної комунікації з його боку, тривалого часу погодження остаточної вартості робіт;

- бездіяльність ТОВ "Мотронівський ГЗК" щодо належного виконання в розумні строки взятих на себе обов`язків за договором, відсутність з боку позивача за зустрічним позовом сприяння підряднику, зумовило збільшення строків погодження необхідних та достатніх умов, для належного проведення ремонтних робіт. Фактично, своєю бездіяльністю, ТОВ "Мотронівський ГЗК" створював умови за яких ТОВ "Укрспецсервіс", певний час, не могло виконувати ремонтні роботи.

Від позивача за первісним позовом надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. суду № 919/23 від 09.01.2023), в якій він, керуючись положеннями статті 42 Господарського процесуального кодексу України, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про виконання робіт № 2/31 від 19.03.2020 у загальному розмірі 475 839 грн. 95 коп., що складається з наступних сум:

- 374 940 грн. 00 коп. - основний борг;

- 68 239 грн. 08 коп. - пеня;

- 26 620 грн. 74 коп. - інфляційні втрати;

- 6 040 грн. 13 коп. - 3% річних. Так, за прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 5.2. договору позивач за первісним позовом нарахував та просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом пеню за період прострочення з 28.06.2022 по 26.12.2022 в сумі 68 239 грн. 08 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з липня по листопад 2022 року у сумі 26 620 грн. 74 коп., а також 3% річних за період прострочення з 28.06.2022 по 09.01.2023 у сумі 6 040 грн. 13 коп.

Отже, фактично, позивачем за первісним позовом було здійснено розрахунок заявлених до стягнення пені, інфляційний втрат та 3% річних за більший період.

Також, позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 1500/23 від 11.01.2023), яка вже раніше надійшла до суду (вх. суду № 635/23 від 05.01.2023) та наявна в матеріалах справи.

У підготовче засідання 10.01.2023 з`явився представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) у вказане засідання не з`явився, при цьому судом враховані та залучені до матеріалів справи поданні останнім заяви по суті справи, з яких вбачається, що ТОВ "Мотронівський ГЗК" повідомлене про день, час та місце підготовчого засідання.

Так, ТОВ "Мотронівський ГЗК" повідомлене про день, час та місце підготовчого засідання шляхом направлення на його електронну адресу ухвали суду від 12.12.2022, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено Довідку про доставку електронного листа (а.с. 92), згідно з якою ухвалу суду від 12.12.2022 доставлено до електронної скриньки ТОВ "Мотронівський ГЗК" - 12.12.2022.

У вказаному засіданні судом розглянуто заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Так, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Оскільки заява позивача про збільшення розміру позовних вимог подана останнім з додержанням вимог статті 46 Господарського процесуального кодексу України, суд приймає її до розгляду.

Також, судом було відзначено, що строк для подачі заперечень на відповідь на відзив на первісну позовну заяву та строк для подачі відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву станом на 10.01.2023 не закінчився.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 10.01.2023 підготовче засідання було відкладено на 07.02.2023.

Від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання (вх. суду № 3858/23 від 24.01.2023), в якому він просить суд відкласти підготовче засідання, у зв`язку з воєнними діями, на іншу дату, після закінчення дії воєнного стану на території України, посилаючись на таке:

- з огляду на те, що воєнні дії не мають локалізації та ведуться в тому числі і на території Дніпропетровської області, з урахуванням масованих ракетних атак та віддаленості розташування підприємства відповідача за первісним позовом від приміщення суду, ТОВ "Мотронівський ГЗК" не має можливості забезпечити прибуття представника підприємства у підготовче засідання, яке призначене на 07.02.2023, у зв`язку з наявною небезпекою для життя;

- керуючись статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що справа не є невідкладною, враховуючи наявність загрози ракетного обстрілу, з метою мінімізації ризиків життю та здоров`ю учасників судового процесу та з метою надання можливості всім учасникам справи прийняти участь у підготовчому засіданні та реалізувати свої права відповідач за первісним позовом просить відкласти підготовче засідання.

У підготовче засідання 07.02.2023 з`явився представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) у вказане засідання не з`явився, при цьому, судом враховано наявність його клопотання про відкладення підготовчого засідання, з якого вбачається, що останній повідомлений про день, час та місце підготовчого засідання 07.02.2023 належним чином.

У вказаному засіданні судом розглянуто клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про відкладення підготовчого засідання, для задоволення якого суд не вбачав підстав з огляду на таке:

- встановлений Господарським процесуальним кодексом шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження закінчується 10.02.2023;

- ухвалою суду від 31.10.2022, судом було запропоновано відповідачу за первісним позовом, у 5-ти денний строк з дня отримання від позивача відповіді на відзив, надати суду, а також усім учасникам справи заперечення з урахуванням вимог частин третьої - шостої статті 165 та статті 167 ГПК України. Судом здійснено відстеження поштового відправлення на адресу відповідача за первісним позовом, в якому містилася відповідь на відзив на первісну позовну заяву через офіційний сайт Акціонерного товариства "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) за трек-номером 487 та з`ясовано, що відповідь на відзив на первісну позовну заяву відповідач за первісним позовом отримав 11.01.2023;

- також, слід відзначити, що ухвалою суду від 12.12.2022, з урахуванням вимог частин третьої - шостої статті 165 та статті 166 ГПК України, судом було запропоновано позивачу за зустрічним позовом у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на зустрічний позов подати суду, а також усім учасникам справи відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. Судом здійснено відстеження поштового відправлення на адресу позивача за зустрічним позовом, в якому містився відзив на зустрічну позовну заяву через офіційний сайт Акціонерного товариства "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) за трек-номером 479 та з`ясовано, що на відзив на зустрічну позовну заяву позивач за зустрічним позовом отримав 12.01.2023;

- крім того, судом здійснено відстеження поштового відправлення на адресу відповідача за первісним позовом, в якому містилася заява про збільшення розміру позовних вимог через офіційний сайт Акціонерного товариства "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) за трек-номером 703 та з`ясовано, що заяву про збільшення розміру позовних вимог відповідач за первісним позовом отримав 12.01.2023;

- судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем заперечень на відповідь на відзив або клопотання до суду поштовим зв`язком. Однак, станом на 07.02.2023 строк на подання заперечень на відповідь на відзив на первісну позовну заяву, строк для подання відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву та строк на подання заперечень щодо заяви про збільшення розміру позовних вимог, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився;

- у поданому клопотанні про відкладення підготовчого засідання відповідачем не наведено поважних причин неможливості явки його представника у судове засідання, а також підстав для відкладення розгляду справи до закінчення воєнних дій, оскільки активні бойові дії у місці розташування підприємства відповідача та суду не ведуться;

- відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

- у даному випадку неявка представника відповідача за первісним позовом у судове засідання 07.02.2023 є повторною;

- таким чином, в даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 183 та 202 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Отже, у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення підготовчого засідання до моменту закінчення дії воєнного стану судом було відмолено.

У підготовчому засіданні 07.02.2023 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 07.02.2023 підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 21.02.2023.

Від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання (вх. суду № 8182/23 від 17.02.2023), в якому він просить суд відкласти розгляд справи на період після закінчення дії воєнного стану на території України, посилаючись на таке:

- з огляду на те, що воєнні дії не мають локалізації та ведуться в тому числі і на території Дніпропетровської області, з урахуванням масованих ракетних атак та віддаленості розташування підприємства відповідача за первісним позовом від приміщення суду, ТОВ "Мотронівський ГЗК" не має можливості забезпечити прибуття представника підприємства у судове засідання, яке призначене на 21.02.2023, у зв`язку з наявною небезпекою для життя;

- керуючись статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що справа не є невідкладною, враховуючи наявність загрози ракетного обстрілу, з метою мінімізації ризиків життю та здоров`ю учасників судового процесу та з метою надання можливості всім учасникам справи прийняти участь у судовому засіданні та реалізувати свої права відповідач за первісним позовом просить відкласти судове засідання та здійснити розгляд даної справи після закінчення воєнного стану.

У судове засідання 21.02.2023 з`явився представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) у вказане засідання не з`явився, при цьому, судом враховано наявність його клопотання про відкладення судового засідання, з якого вбачається, що відповідач за зустрічним позовом (позивач за зустрічним позовом) повідомлений про день, час та місце підготовчого засідання 21.02.2023 належним чином.

Крім того, належне повідомлення ТОВ "Мотронівський ГЗК" про день, час та місце судового засідання 21.02.2023 підтверджується також Довідкою про доставку електронного листа (а.с. 166), якою підтверджується, що ухвалу суду від 07.02.2023 доставлено до електронної скриньки ТОВ "Мотронівський ГЗК" - 09.02.2023, отже завчасно.

У судовому засіданні 21.02.2023 представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) заперечував проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Щодо клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про відкладення розгляду справи суд зазначає таке.

Враховуючи норми Господарського процесуального кодексу України, представники учасників справи мають можливість прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Отже, у випадку наявності складнощів у явці в судове засідання в приміщення суду, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) не був позбавлений права та можливості звернутися із відповідною заявою до суду та прийняти участь у судовому засіданні 21.02.2023 в режимі відеоконференції. Однак, подаючи протягом розгляду справи судом клопотання про відкладення розгляду справи з аналогічним обґрунтуванням, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) жодного разу не звертався до суду із клопотанням про надання можливості участі у судових засідання в режимі відеоконференції.

Суд відзначає, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не містить жодної інформації щодо неможливості прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

При цьому, місцезнаходженням як відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) так і суду є Дніпропетровська область (м. Вільногірськ та м. Дніпро, відповідно), в якій з початку військової агресії не велися активні бойові дії, ситуація протягом всього часу воєнного стану в Україні є контрольованою Збройними Силами України.

Суд не вбачав підстав для задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи з огляду також на таке:

- як вбачається з поданого відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) 17.02.2023 клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) обізнаний про день, час та місце даного судового засідання;

- відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

- у даному випадку причину неявки позивача - "воєнні дії", суд визнає неповажною, оскільки воєнний стан в Україні триває вже майже один рік і в кожен день цього періоду існує загроза ракетних ударів, при цьому, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану;

- відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 922/1200/18, від 04.06.2020 у справі № 914/6968/16.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про відкладення розгляду справи та вважає за можливе здійснити розгляд справи у даному судовому засіданні, оскільки сторонами у повному обсязі висловлені свої правові позиції та долучені всі необхідні докази; доказів протилежного суду не надано, таких відомостей суду не повідомлено.

В даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 21.02.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом),

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про надання послуг, строку його дії, порядок та строки надання послуг, факт надання та передачі послуг замовнику, наявність прострочення у наданні послуг, загальна вартість наданих послуг, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати, наявність підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних у заявлених сумах, а також неустойки за прострочення надання послуг.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 19.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" (далі - виконавець, позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - замовник, відповідач за первісним позовом) укладено договір про виконання робіт № 2/31 (далі - договір, а.с.11-17), відповідно до умов пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених договором, виконавець зобов`язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку здійснити ремонт електричних машин замовника (далі - обладнання), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані належним чином роботи.

У пункті 12.1. договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками, і діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. У випадку, якщо не пізніше, ніж за один місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить про його припинення, то цей договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік.

Доказів визнання недійсним зміни, розірвання або припинення вказаного договору сторонами суду не надано.

Визначаючи правову природу спірних правовідносин, суд звертає увагу на таке.

Відокремлення договорів про надання послуг від договорів про виконання робіт (договорів підряду) можливо здійснити за наступними критеріями:

- предмет договору підряду є завжди індивідуалізованим, тобто являє собою упредметнений (матеріалізований) результат зусиль (робіт) підрядника. Результат роботи підрядника виражається в тій чи іншій матеріальній формі. Основним результатом при наданні послуг є результат нематеріального характеру, який не втілюється у жодну з матеріальних форм, однак, попри відсутність матеріальної форми, має економічну цінність та корисний ефект для замовника такої послуги;

- виконуючи взяту на себе роботу за договором підряду, підрядник зберігає певну самостійність, яка виражається в тому, що він сам організовує свою роботу, визначає способи її виконання, черговість виконання окремих операцій. Щодо договорів про надання послуг чинним законодавством не передбачений контроль з боку замовника за процесом надання йому послуги виконавцем, хоча він і є можливим за наявності згоди сторін, вираженої в конкретних умовах договору;

- юридичним завершенням договору підряду є підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт, і ця процедура, на відміну від договору про надання послуг, також врегульована чинним законодавством.

Таким чином, основний критерій відмінності роботи від послуги, на який найчастіше звертається увага при розгляді господарських справ (встановлення дійсних правовідносин між сторонами спору) - майновий результат роботи і відсутність такого у послуги.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У пункті 1.3. договору визначено, що детальна інформація щодо робіт, які виконуються договором, а також перелік запасних частин та матеріалів, що використовуються виконавцем, зазначаються в додатках до договору, які є невід`ємними частинами договору з моменту їх підписання сторонами.

Згідно з пунктом 2.1. договору ціна робіт погоджується сторонами та зазначається у додатках до договору.

За умовами пункту 2.3. договору загальна сума договору визначається на підставі суми всіх додатків до договору, підписаних відповідно до його умов, але у будь-якому разі не може перевищувати 4 000 000 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ.

В той же час, в подальшому - 05.10.2021 сторонами була укладена Додаткова угода №5 до договору № 2/21 від 19.03.2020, в якій сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 2.3. розділу 2 договору "Ціна та порядок проведення розрахунків", виклавши його в наступній редакції: "Загальна сума договору визначається на підставі суми всіх додатків до договору, підписаних відповідно до його умов, але у будь-якому разі не може перевищувати 6 000 000 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ" (а.с.19).

Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. договору місце виконання робіт: територія виконавця. Замовник здійснює доставку обладнання для виконання робіт до місця виконання робіт та забирає обладнання власним транспортом.

Положеннями пункту 3.5. договору визначено, що строк виконання робіт, передбачених договором, погоджується сторонами при здачі обладнання в ремонт в залежності від стану обладнання, необхідності виготовлення спеціального оснащення, придбання або виготовлення комплектуючих виробів та виходячи з наступних середніх термінів ремонту.

Згідно з пунктом 3.6. договору відлік строку для виконання робіт починається з дня підписання акту приймання-передачі обладнання та здійснення передплати, якщо інше не зазначено у додатках.

У відповідності до вказаних вище умов, 05.10.2021 сторонами був підписаний Додаток № 2 до договору № 2/21 від 19.03.2020, в якому сторони узгодили найменування обладнання, що підлягає ремонту, його кількість ціну, а також умови щодо терміну виконання робіт та порядку їх оплати (а.с.18).

Так, за умовами пункту 1 додатку № 2 виконавець зобов`язується виконати роботи з ремонту, зокрема, наступного обладнання замовника: капітальний ремонт генератора 2ГПЭ 85/36-6КУ2, 1 000 кВт, 900В, зав. № 50238 (екскаватор ЭШ 10/50 № 8).

Згідно з пунктом 6 договору термін виконання робіт складає до 60-ти календарних днів і відліковується з дати підписання додатку № 2.

Умовами пункту 3.8. договору визначено, що роботи, передбачені розділом 1 договору, вважаються виконаними з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем були надані відповідачу послуги по капітальному ремонту обладнання, вартість яких склала 374 940 грн. 00 коп., на підтвердження чого сторонами був складений та підписаний Акт приймання виконаних робіт від 07.06.2022 (а.с.23-24).

Вказаний акт підписаний позивачем та відповідачем та скріплений їх печатками без будь-яких зауважень.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання замовником акту приймання виконаних робіт, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин між сторонами, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за виконані роботи (надані послуги).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача за первісним позовом стосовно обсягів, строку, вартості та якості виконаних робіт (наданих послуг).

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу прийняття виконаних позивачем за первісним позовом робіт (наданих послуг) за зазначеним Актом приймання виконаних робіт від 07.06.2022 відповідачем за первісним позовом також не заявлено.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем за первісним позовом дотримано вимоги договору в частині виконання його зобов`язань за ним.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку виконавця за договором надати послугу відповідає обов`язок замовника оплатити вартість цієї послуги.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 2.4. договору порядок та умови оплати за виконані роботи погоджуються та зазначаються сторонами у додатку до договору.

Замовник оплачує роботи у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, на підставі виставлених ним рахунків, у порядку, передбаченому договором (пункт 2.5. договору).

Згідно з пунктом 2.6. договору днем оплати вважається день списання грошових коштів з поточного рахунку замовника.

Так, відповідно до пункту 4 додатку № 2 до договору оплата за послуги здійснюється на умовах 100% оплати впродовж 20-ти календарних днів з дня підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Як вказує позивач за первісним позовом, ним було виставлено відповідачу рахунок на оплату за виконані роботи з капітального ремонту обладнання на суму 374 940 грн. 00 коп., копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 20), який у добровільному порядку не був оплачений відповідачем за первісним позовом.

Враховуючи вказане, позивач за первісним позовом звертався до відповідача із претензією, в якій вимагав сплати існуючу заборгованість в сумі 374 940 грн. 00 коп. протягом 7 днів з моменту отримання даної претензії (а.с.25-26). Вказана претензія була залишена відповідачем за первісним позовом без відповіді та задоволення

Таким чином, як зазначає позивач за первісним позовом, ним взяті на себе зобов`язання щодо виконання робіт (надання послуг) були виконані у повному обсязі та належним чином, претензій щодо якості та обсягу виконаних робіт (наданих послуг) відповідач з моменту їх надання і до теперішнього часу не висловлював, в свою чергу відповідачем за первісним позовом взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем за первісним позовом послуг по капітальному ремонту обладнання на суму 374 940 грн. 00 коп. були порушені - надані позивачем за первісним позовом послуги оплачені відповідачем за первісним позовом не були, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 374 940 грн. 00 коп., що і стало причиною звернення позивача за первісним позовом із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи визначені контрагентами у пункті 4 Додатку № 2 від 05.10.2021 до договору порядок розрахунків за виконані роботи (надані послуги), приймаючи до уваги їх прийняття відповідачем за первісним позовом за відповідним Актом приймання виконаних робіт від 07.06.2022 на суму 374 940 грн. 00 коп., строк оплати є таким, що настав 27.06.2022.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження оплати виконаних робіт (наданих послуг) на суму 374 940 грн. 00 коп. відповідач за первісним позовом не надав, доводи позивача за первісним позовом щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом в цій частині є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги за первісним позовом в частині стягнення основного боргу в сумі 374 940 грн. 00 коп.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, у пункті 5.2. договору сторони передбачили, що за порушення терміну оплати виконаних робіт замовник сплачує останньому пеню у розмірі 0,1% від вартості робіт, оплату яких прострочено, за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який підлягає нарахуванню пеня.

За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 5.2. договору позивач за первісним позовом нарахував та просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом пеню за період прострочення з 28.06.2022 по 26.12.2022 в сумі 68 239 грн. 08 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем за первісним позовом, та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно. Отже, розрахунок пені, долучений позивачем до заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 136), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищезазначене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги за первісним позовом в частині стягнення пені в сумі 68 239 грн. 08 коп.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з липня по листопад 2022 року у сумі 26 620 грн. 74 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, зробленого позивачем за первісним позовом (а.с.137), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, але арифметично розрахунок проведено невірно.

Отже, розрахунок інфляційних втрат, долучений позивачем за первісним позовом до заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.137), визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок:

"З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Господарським судом, здійснюючи власний розрахунок інфляційних втрат, враховано таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Отже, враховуючи визначені судом періоди прострочення виконання відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем за первісним позовом у розрахунку, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат (з урахуванням вказаної вище методики), судом встановлено, що інфляційні втрати за період з липня по листопад 2022 року складають 26 545 грн. 55 коп.

Враховуючи викладене, вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумі 26 545 грн. 55 коп.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач за первісним позовом нарахував та просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом 3% річних за період прострочення з 28.06.2022 по 09.01.2023 у сумі 6 040 грн. 13 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем за первісним позовом (а.с. 7), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Отже, розрахунок 3% річних, долучений позивачем до заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.137), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення 3% річних в сумі 6 040 грн. 13 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З приводу обставин, наведених відповідачем за первісним позовом у відзиві на позовну заяву, щодо наявності форс-мажорних обставин та наявності підстав для звільнення відповідача за первісним позовом від відповідальності за порушення грошового зобов`язання перед позивачем за первісним позовом, суд зазначає таке.

У розділі 8 договору сторонами були визначені умови щодо форс-мажорних обставин.

Так, у пункті 8.3. договору сторони погодили, що сторона, для якої виявиться неможливим виконання своїх зобов`язань за договором внаслідок обставин, вказаних у пунктах 8.1., 8.2. договору, повинна повідомити іншу сторону в письмовій формі про виникнення та припинення дії вищевказаних обставин не пізніше 10 днів з моменту їх початку або припинення. Повідомлення повинно містити відомості про дату виникнення (припинення, характер обставин та їх можливих наслідків. У випадку невиконання вимог даного пункту, а також пункту 84. договору, сторони не вправі посилатись на форс-мажорні обставини, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором.

Доказів виконання вказаних вище умов відповідачем за первісним позовом матеріали справи не містять.

Слід також відзначити, що відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Таким чином, судом розцінюється критично посилання відповідача за первісним позовом на його незадовільний фінансовий стан та дані Балансу (звіту про фінансовий стан), Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), Звіту про рух грошових коштів (за прямим методом) в контексті наявності форс-мажорних обставин.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Стаття 218 Господарського кодексу України унормовує, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).

Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 по справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем за первісним позовом не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору про виконання робіт № 2/31 від 19.03.2020, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань за вказаним договором.

Слід відзначити, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач за первісним позовом не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем за первісним позовом не доведено відповідними доказами. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач за первісним позовом не надав доказів того, що підприємство повністю зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники, керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Більше того, з наданих суду доказів - Наказу від 28.02.2022 вбачається, що на підприємстві відбулося лише часткове зупинення роботи структурних підрозділів.

В даному випадку сторона не надала доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача за первісним позовом як недоведені документально і такі, що ґрунтуються на бажанні уникнути виконання грошового зобов`язання.

Відтак, аргументи відповідача за первісним позовом судом відхиляються.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню та у визначених вище сумах.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за первісним позовом покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог за первісним позовом; стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає частина витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 7 136 грн. 47 коп.

Надаючи правову оцінку вимогам за зустрічним позовом, суд виходить із такого.

Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. договору місце виконання робіт: територія виконавця. Замовник здійснює доставку обладнання для виконання робіт до місця виконання робіт та забирає обладнання власним транспортом.

Положеннями пункту 3.5. договору визначено, що строк виконання робіт, передбачених договором, погоджується сторонами при здачі обладнання в ремонт в залежності від стану обладнання, необхідності виготовлення спеціального оснащення, придбання або виготовлення комплектуючих виробів та виходячи з наступних середніх термінів ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи, та посилаючись на що, відповідач за зустрічним позовом заперечує проти прострочення виконання робіт за договором, обладнання в ремонт було передано замовником (позивачем за зустрічним позовом) лише 17.12.2021, про що сторонами було складено та підписано Акт прийому-передачі електрообладнання для ремонтних робіт від 17.12.2021 (а.с.124).

Згідно з пунктом 3.6. договору відлік строку для виконання робіт починається з дня підписання акту приймання-передачі обладнання та здійснення передплати, якщо інше не зазначено у додатках.

Як встановлено судом, 05.10.2021 сторонами був підписаний Додаток № 2 до договору № 2/21 від 19.03.2020, в якому сторони узгодили найменування обладнання, що підлягає ремонту, його кількість ціну, а також умови щодо терміну виконання робіт та порядку їх оплати (а.с.18).

Так, за умовами пунктів 1, 6 додатку № 2 виконавець зобов`язується виконати, зокрема, роботи з капітального ремонту генератора 2ГПЭ 85/36-6КУ2, 1 000 кВт, 900В, зав. № 50238 (екскаватор ЭШ 10/50 № 8); термін виконання робіт складає до 60-ти календарних днів і відліковується з дати підписання додатку № 2.

Таким чином, у додатку № 2 до договору сторонами були визначені інші умови щодо терміну виконання робіт та його відліку і саме положення пункту 6 додатку № 2 до договору підлягають застосуванню під час визначення терміну виконання робіт з капітального ремонту генератора вартістю 374 940 грн. 00 коп.

При цьому, у договорі сторони не передбачили умов щодо строку передачі обладнання в ремонт (від замовника до виконавця), як і не передбачили наслідків непередачі такого обладнання протягом тривалого строку, отже судом розцінюються критично посилання відповідача за зустрічним позовом щодо допущення самим замовником (позивачем за зустрічним позовом)прострочення у виконання його зобов`язань.

При цьому, надане відповідачем за зустрічним позовом листування між сторонами, а також проведення дефектування також не є достатньою підставою для зміни строків виконання робіт, оскільки зміни до умов договору у встановленому порядку сторонами не вносились. Більше того, приймаючи обладнання в ремонт 17.12.2021, а також усвідомлюючи, що строк на виконання робіт закінчується 30.12.2021, відповідач за зустрічним позовом не звертався до замовника з пропозицією щодо внесення змін до умов договору (Додатку № 2).

Отже, враховуючи умови пункту 6 Додатку № 2 до договору, граничним строком виконання робіт на суму 374 940 грн. 00 коп. є 30.12.2021.

Умовами пункту 3.8. договору визначено, що роботи, передбачені розділом 1 договору, вважаються виконаними з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт.

Як було встановлено судом вище, виконані роботи на суму 374 940 грн. 00 коп. були передані позивачу за зустрічним позовом лише 07.06.2022, що підтверджується Актом приймання виконаних робіт від 07.06.2022 (а.с.23-24).

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність прострочення виконання робіт на суму 374 940 грн. 00 коп. в період з 31.12.2021 по 06.06.2022 (158 днів).

При цьому, згідно з пунктом 5.3. договору за порушення строків виконання робіт виконавець на письмову вимогу замовника сплачує останньому неустойку у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно виконаних робіт, за кожен день прострочення.

Так, на підставі пункту 5.3. договору, позивач за зустрічним позовом нарахував та просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом неустойку у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно виконаних робіт за кожен день прострочення з 31.12.2021 по 06.06.2022 (158 днів) в сумі 59 240 грн. 52 коп.

При цьому, судом відзначено, що у розрахунку (а.с.60) позивачем за зустрічним позовом було допущено описку у визначенні періоду нарахування заявленої до стягнення неустойки (помилково зазначено з 31.12.2021 по 06.07.2022), до вказаного висновку суд прийшов з огляду на те, що сам позивач за зустрічним позовом зазначає, що роботи виконані 07.06.2022, а також зазначає, що кількість днів прострочення у заявленому ним періоді - 158 днів, отже, фактично позивач за зустрічним позовом здійснює нарахування неустойки за період прострочення з 31.12.2021 по 06.06.2022 (158 днів).

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем за зустрічним позовом, та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно. Отже, розрахунок пені, долучений позивачем до зустрічної позовної заяви (а.с. 60), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищезазначене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги за зустрічним позовом в частині стягнення пені в сумі 59 240 грн. 52 коп.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача за зустрічним позовом; стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягають витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 481 грн. 00 коп.

Також, суд відзначає, що відповідно до частини 11 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

За змістом частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи вказане, приймаючи до уваги задоволення як первісного так і зустрічного позовів, суд вважає за необхідне в порядку частини 11 статті 238 та частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами та зарахувати первісні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" 374 940 грн. 00 коп. основного боргу, 68 239 грн. 08 коп. - пені, 26 545 грн. 55 коп. інфляційних втрат, 6 040 грн. 13 коп. 3% річних та 7 136 грн. 47 коп. частину витрат по сплаті судового збору в рахунок погашення зустрічних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" про стягнення 59 240 грн. 52 коп. - пені та 2 481 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт №2/31 від 19.03.2020 у загальному розмірі 475 839 грн. 95 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 09.01.2023) - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" (вулиця Молодіжна, будинок 30-А, приміщення 3, м. Вільногірськ, Дніпропетровська область, 51700; ідентифікаційний код 39376858) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" (проспект Героїв, будинок 17, квартира 239, м. Дніпро, 49100; ідентифікаційний номер 19088807) 374 940 грн. 00 коп. основного боргу, 68 239 грн. 08 коп. - пені, 26 545 грн. 55 коп. інфляційних втрат, 6 040 грн. 13 коп. 3% річних та 7 136 грн. 47 коп. частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом - відмовити

Позовні вимоги за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" про стягнення неустойки за договором про виконання робіт № 2/31 від 19.03.2020 у розмірі 59 240 грн. 52 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" (проспект Героїв, будинок 17, квартира 239, м. Дніпро, 49100; ідентифікаційний номер 19088807) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" (вулиця Молодіжна, будинок 30-А, приміщення 3, м. Вільногірськ, Дніпропетровська область, 51700; ідентифікаційний код 39376858) - 59 240 грн. 52 коп. - пені та 2 481 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В порядку частини 11 статті 238 та частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами.

Зарахувати первісні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" 374 940 грн. 00 коп. основного боргу, 68 239 грн. 08 коп. - пені, 26 545 грн. 55 коп. інфляційних втрат, 6 040 грн. 13 коп. 3% річних та 7 136 грн. 47 коп. частину витрат по сплаті судового збору в рахунок погашення зустрічних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" про стягнення 59 240 грн. 52 коп. - пені та 2 481 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судового збору, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат" (вулиця Молодіжна, будинок 30-А, приміщення 3, м. Вільногірськ, Дніпропетровська область, 51700; ідентифікаційний код 39376858) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" (проспект Героїв, будинок 17, квартира 239, м. Дніпро, 49100; ідентифікаційний номер 19088807) - 374 940 грн. 00 коп. основного боргу, 8 998 грн. 56 коп. - пені, 26 545 грн. 55 коп. інфляційних втрат, 6 040 грн. 13 коп. 3% річних та 4 655 грн. 47 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 21.02.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко