ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"21" лютого 2023 р.м. Одеса № 916/670/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши заяву

за позовом: Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я "Одеської обласної ради" (, 65006, м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 9)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бінюк Марії Вікторівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,)

про стягнення 262741,00 грн.

в с т а н о в и в:

Позивач Комунальне некомерційне підприємство "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я "Одеської обласної ради" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Бінюк Марії Вікторівни про стягнення 262741,00 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди нежитлових приміщень від 26.10.2011 (зі змінами і доповненнями) в частині здійснення повної та своєчасної оплати платежів.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 3 ст. 56 ГПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 ГПК України.

За умовами ч.1 ст. 14 ГПК України, принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 162 ГПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Ці приписи також кореспондуються з положеннями статті 42 ГПК України про те, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника) (частина восьма цієї статті).

З системного аналізу зазначених норм вбачається, що позовна заява, подана до суду в паперовій формі, повинна містити власноручний підпис особи, яка відповідно до законодавства правомочна діяти в інтересах юридичної особи або підпис особи, яка, згідно вимог закону, наділена правом підписання відповідних документів.

При цьому, зазначені положення свідчать про обов`язковість та безумовність вимоги господарського процесуального закону стосовно підписання позовної заяви власноручним або електронним цифровим підписом позивача (його представника) або особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, як підтвердження справжньої волі позивача на настання відповідних правових наслідків на час звернення до суду з позовом, а отже, дотримання принципу диспозитивності господарського судочинства.

Використання в такому випадку факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису ГПК України не допускається.

Скріплення позовної заяви підписом позивача, його представника або іншої особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, має бути виконане власноручно у спосіб, визначений ч. 8 ст. 42, ч. 2 ст. 162 ГПК України.

Підпис - це графічне накреслення, що позначає виконавця підпису та наноситься ним з метою посвідчення. Як почерковий об`єкт, підпис має характерні риси, зокрема, це посвідчувальний знак обов`язково певної особи, виконується нею власноруч у вигляді графічного креслення, наноситься на документ з метою посвідчення різних фактів та подій.

Факсиміле - це печатка, за допомогою якої відтворюється підпис, який є копією підпису уповноваженої особи.

Разом з тим, процесуальним законодавством не передбачено інших способів звернення до суду, окрім особистого звернення заявника та підписання заяви уповноваженою особою. Відтак, підписання поданої до суду в паперовій формі позовної заяви, з використанням факсимільного відтворення підпису певної особи, який є фактично штампом із зображенням цього підпису, не відповідає вимогам ч.8 ст.42 та ч.2 ст.162 ГПК України, адже, відтворення підпису за допомогою факсиміле є лише копією підпису уповноваженої особи.

У разі недотримання цих вимог процесуальний закон не передбачає можливості залишення позовної заяви без руху для підтвердження волевиявлення позивача, а залежно від стадії процесу встановлює безумовні наслідки, зокрема, повернення позовної заяви і доданих до неї документів зі стадії відкриття провадження у справі (ч. 4 ст. 174 ГПК України) або залишення позову без розгляду після відкриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Близьку за змістом правову позицію щодо застосування частини восьмої статті 42 та/чи частини другої статті 162 ГПК України за обставин факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи на процесуальних документах викладено у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 5027/805-б/2012, від 26.06.2018 у справі № 922/4478/16, від 23.11.2018 у справі № 5023/1668/11, від 15.05.2018 у справі №922/4590/16, від 23.11.2018 у справі №5023/1668/11, від 03.05.2018 у справі №922/1743/17, від 08.07.2021 у справі № 916/3209/20.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Так, під час дослідження позовної заяви, поданої Комунальним некомерційним підприємством "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я "Одеської обласної ради", судом встановлено, що остання містить факсимільне відтворення підпису керівника позивача (Генерального директора Волощук А.Є.), а не його власноручний підпис.

За змістом п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України, позовна заява повертається позивачу в разі, якщо таку заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Отже, суд констатує, що процесуальним законодавством передбачено особисте звернення позивача до суду та власноручне підписання ним заяв по суті справи, а тому подання позовної заяви з використанням факсимільного відтворення підпису позивача, що є штампом із зображенням підпису та може бути виготовлений і використаний будь-ким, не відповідає приписам частини другої статті 4, статей 42, 46, частини другої статті 162 ГПК України та не може бути доказом волевиявлення особи на підписання позовної заяви.

Частиною 6 статті 174 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи вищенаведене, у відповідності до ст.174 ГПК України, позовну заяву Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я "Одеської обласної ради" слід повернути позивачу.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що згідно частини восьмої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. Позовну заяву Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я "Одеської обласної ради" і додані до неї документи повернути заявнику.

Додаток: позовна заява з додатками, всього на 55 арк.

Суддя М.Б. Сулімовська

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 21.02.2023.