ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.2023м. СумиСправа № 920/1012/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В.,
за участю секретаря судового засідання Кириченко-Шелест А.Г.,

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу № 920/1012/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Явір-2005 (вул. Хлібозаводська, буд. 7, м. Полтава, 36007)
до відповідача Державного підприємства Сумська біологічна фабрика (вул. Гамалія, буд. 25, м. Суми, 40021),
про стягнення 381728 грн 90 коп.,

представники учасників справи:
від позивача ОСОБА_1 ;
від відповідача не з`явився;

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 381728 грн 90 коп., в тому числі 318 107 грн 42 коп. заборгованості за надані послуги за березень 2022 року, червень-вересень 2022 року, 63621 грн 48 коп. штрафу відповідно до договору про надання послуг з фізичної охорони № 1213/С від 10.01.2022. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судові витрати (5725 грн 93 коп. витрат по сплаті судового збору, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн 00 коп.).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2022, справу призначено до розгляду судді Вдовенко Д.В.
Ухвалою від 06.12.2022 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/1012/22, задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Явір-2005 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву, надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив; надав відповідач семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
15.12.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 6035 від 15.12.2022), в якому просить суд позов задовольнити частково в сумі 182624 грн 96 коп. Відповідач зазначає, що 27.09.2022 сторонами підписаний акт відповідно до якого знято з-під охорони будівлі, споруди та майно замовника, тим самим припинено дію договору про надання послуг з фізичної охорони № 1213/С від 10.01.2022. Визнаючи заборгованість в сумі 182624 грн 96 коп. за надані послуги відповідач зазначає, що акти № 128 від 31.01.2022, № 129 від 31.01.2022, № 436 від 28.02.2022, № 941 від 30.04.2022 погоджені, підписані та оплачені. Акт № 1979 від 30.06.2022 погоджений, підписаний та оплачений тільки на суму 65479 грн 48 коп. Акти надання послуг № 1979 від 30.06.2022 на суму 65749 грн 48 коп., № 3123 від 31.08.2022 на суму 65479 грн 48 коп. № 4185 від 27.09.2022 на суму 51666 грн 00 коп. підписані, але не оплачені у зв`язку з відсутністю грошових коштів на підприємстві. Оригінали актів № 700 від 31.03.2022 за березень 2022 року та № 2582 від 31.07.2022 за липень 2022 року на підприємстві відсутні, тому не проведені по підприємству. Акт № 4639 від 03.10.2022 на суму 4523 грн 50 коп. (доплата за послуги фізичної охорони за вересень 2022) є безпідставним, оскільки з 27.09.2022 послуги з охорони припинені. Штрафні санкції в сумі 63621 грн 48 коп. відповідач не визнає вказуючи на форс-мажорні обставини, а саме військову агресію російської федерації проти України.
15.12.2022 відповідач подав клопотання (вх. № 3172 від 15.12.2022), в якому просить суд провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, оскільки дана справа потребує встановлення фактичних та об`єктивних даних, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.
Ухвалою від 22.12.2022 господарський суд задовольнив клопотання Державного підприємства Сумська біологічна фабрика про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін (вх. № 3172 від 15.12.2022); призначив розгляд справи по суті з повідомленням сторін на 09.01.2023, 11:00.
Ухвалою від 30.12.2022 господарський суд задовольнив заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Явір-2005 (вх. № 3320 від 29.12.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; забезпечив участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю Явір-2005 у судовому засіданні 09.01.2023 об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
05.01.2023 позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме копій: аркушів за березень та вересень 2022 року Журналу обліку приймання-здавання поста і перевірок несення служби з охорони об`єкта Сумська біофабрика; аркушів за березень та вересень 2022 року Журналу здавання (приймання) під охорону, зняття (приймання) з-під охорони режимних приміщень (зон, територій) об`єкт Сумська біофабрика; аркушів за березень та вересень 2022 року Журналу реєстрації в`їзду/виїзду автомобілів об`єкт Сумська біофабрика. Позивач просить суд визнати поважними причини неподання до суду доказів разом з поданням позовної заяви № 850 від 29.11.2022, враховуючи, що позиція відповідача по справі стала відомою позивачу лише після подання останнім відзиву на позовну заяву.
Судове засідання 09.01.2023 по справі № 920/1012/22 не відбулось, у зв`язку з відсутністю електроенергії в Господарському суді Сумської області з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.
Ухвалою від 09.01.2023 господарський суд призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні з повідомленням сторін на 30.01.2023, 12:15.
30.01.2023 відповідач подав лист (вх. № 44 від 30.01.2023), в якому просить суд відкласти судове засідання на строк передбачений чинним законодавством, у зв`язку з неможливістю взяти участь в судовому засіданні головного юрисконсульта ОСОБА_2 з поважних причин, а саме раптової мобілізації в лави ЗСУ.
У судовому засіданні 30.01.2023, за участю представника позивача, суд постановив протокольну ухвалу про визнання поважними причин пропуску позивачем строку на подання доказів, долучення відповідних доказів до матеріалів справи, прийняття їх до розгляду; протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, враховуючи, що участь представника відповідача в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, до клопотання про відкладення розгляду справи не подані докази на підтвердження обставин, які викладені у відповідному клопотанні; протокольну ухвалу про витребування у позивача оригіналу акту надання послуг за липень 2022 року для огляду у судовому засіданні (ст. 91 ГПК України); протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 01.02.2023, 12-00; забезпечення участі представника позивача у судовому засіданні 01.02.2023 о 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
Відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання ухвалою від 31.01.2023.
31.01.2023 позивач подав заяву (вх. №624 від 31.01.2023) про надання суду для огляду оригіналу акту надання послуг № 2582 від 31.07.2022 за липень 2022 року.
01.02.2023 відповідач подав лист (вх. № 46 від 01.02.2023), в якому просить суд відкласти судове засідання на строк передбачений чинним законодавством, у зв`язку з неможливістю взяти участь в судовому засіданні головного юрисконсульта ОСОБА_2 з поважних причин, а саме раптової мобілізації в лави ЗСУ. До клопотання додані копії наказу з особового складу № 2/к від 05.01.2023 про увільнення працівника ОСОБА_2 від роботи, у зв`язку з мобілізацією, довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1/78 від 11.01.2023, витягу з наказу про особовий склад № 14-ОС від 11.01.2023 Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України.
У судовому засіданні 01.02.2023 представник позивача зазначив, що заперечує проти відкладення розгляду справи, оскільки з 11.01.2023 відповідач мав достатньо часу забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника.
У судовому засіданні 01.02.2023, за участю представника позивача, суд, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання уповноваженого представника юрисконсульта підприємства, заслухавши позицію позивача щодо такого клопотання, постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача, враховуючи строки розгляду справи, визначені ГПК України, а також те, що явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалась, свою позицію щодо позову відповідач виклав письмово у відзиві на позовну заяву.
У судовому засіданні 01.02.2023 суд оглянув оригінал акту надання послуг № 2582 від 31.07.2022 за липень 2022 року; копія зазначеного акту, що міститься в матеріалах справи є тотожною оглянутому судом оригіналу.
01.02.2023 позивач подав клопотання (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом) про долучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, зокрема договору № 23 від 01.03.2022 з додатком, акту приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2023, квитанцій про оплату послуг адвоката в загальній сумі 12400 грн. від 29.11.2022 та від 31.01.2023. До клопотання додані докази його надсилання відповідачу. Позивач просить суд визнати поважними причини неподання доказів разом з позовною заявою, враховуючи, що акт виконаних робіт був підписаний сторонами, роботи оплачені в повному обсязі станом на 31.01.2023.
У судовому засіданні 01.02.2023 суд, розглянувши клопотання позивача, постановив протокольну ухвалу про визнання поважними причин пропуску позивачем строку на подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу та долучення доказів до матеріалів справи, прийняття їх до розгляду; суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 06.02.2023, 10-00 для надання можливості відповідачу скористатися своїм правом на ознайомлення з доказами, які долучені до матеріалів справи, та висловити свою позицію щодо заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу; повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання в порядку ст. 120 ГПК України; забезпечення участі представника позивача у судовому засіданні 06.02.2023 о 10 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
Ухвалою від 02.02.2023 господарський суд повідомив Державне підприємство Сумська біологічна фабрика про дату, час і місце судового засідання з розгляду справи по суті на 06.02.2023; 10:00; запропонував відповідачу висловити свою позицію щодо заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач підтримує позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання не з`явився.
Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
10.01.2022 між сторонами укладений договір № 1213/С за умовами якого відповідач замовляє, позивач надає послуги з охорони, а саме приймає під фізичну охорону відокремлені приміщення (будівлі) та майно, яке належить відповідачу на праві власності або знаходиться в його користуванні на законних підставах та знаходиться на об`єкті позивача, згідно з додатком № 2 до договору.
Охорона об`єктів та майна, що на них знаходиться, здійснюється погодинно у календарні дні тижня згідно з додатком №1 до договору.
Згідно з п. 3.1. договору, його ціна визначається сторонами у розрахунку, наведеному у додатку №1 до договору.
Відповідно до п. 3.2. договору оплата здійснюється замовником щомісячно до 25 числа місяця, в якому здійснюється надання послуг, шляхом перерахування замовником грошових коштів на рахунок охорони, згідно виставлених охороною рахунків.
За умовами п. 3.3.-3.6. договору підтвердженням надання послуг є акт здачі-приймання робіт (надання послуг), що надається охороною для підписання замовнику в двох примірниках в кінці кожного місяця.
Замовник повинен не пізніше 05-го числа місяця, наступного за звітним, підписати акт здачі-приймання робіт та повернути один примірник охороні.
У випадку не підписання акту здачі-приймання робіт (надання послуг) у терміни, передбачені п.3.4., вважається, що замовником отримані послуги з охорони належної якості, у повному обсязі та своєчасно, у відповідності до умов договору.
У разі наявності обґрунтованих зауважень до охорони, замовник зобов`язаний в термін 5 (п`яти) календарних днів з дня виявлення зауважень, направити охороні свої письмові претензії.
Якщо замовник не заявить свої письмові претензії, він втрачає право у подальшому, при підписанні акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за відповідний місяць посилатися на ці зауваження, як на підставу відмови від підписання акту або на порушення умов договору.
Згідно з п. 4.2.10 договору замовник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за договором.
Відповідно до п. 6.3. договору, якщо прострочення оплати послуг охорони триває більше тридцяти календарних днів, замовник сплачує охороні штраф у розмірі 20 % вартості послуг, оплата за якими прострочена, що не звільняє замовника від зобов`язань щодо оплати послуг.
Договір укладений строком на 1 (один) рік і набирає чинності з моменту підписання сторонами. Умови договору застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до моменту укладення договору з 15.12.2021 (п. 10.1. договору).
Відповідно до акту від 27 вересня 2022 року, що підписаний сторонами, будівлі, споруди та майно в межах зовнішньої огорожі відповідача за адресою: АДРЕСА_1 знято з-під охорони.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив договірні зобов`язання щодо оплати послуг наданих у березні, червні-вересні 2022 року, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 318 107 грн 42 коп.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.
Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Частина перша статті 903 ЦК України визначає, що у разі, коли договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 526, 629 ЦК України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 222 ГК України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.
Суд встановив, що послуги з охорони за грудень 2021 року, січень, лютий, квітень, травень 2022 року надані позивачем, прийняті та оплачені відповідачем в загальній сумі 298 487 грн. 42 коп. згідно з виставленими рахунками та актами надання послуг, що підписані сторонами.
Для оплати послуг з охорони позивач також виставив відповідачу рахунки на загальну суму 318 107 грн 42 коп., в тому числі № 697 від 02.03.2022 за березень 2022 року на суму 65 479 грн. 48 коп., № 1939 від 17.06.2022 за червень 2022 року на суму 65 479 грн. 48 коп., № 2465 від 20.07.2022 за липень 2022 року на суму 65 479 грн. 48 коп., № 2948 від 11.08.2022 за серпень 2022 року на суму 65 479 грн. 48 коп., № 3568 від 27.09.2022 за вересень 2022 року на суму 51 666 грн. 00 коп., № 4196 від 03.10.2022 за вересень 2022 року на суму 4523 грн. 50 коп.
Послуги з охорони на загальну суму 318 107 грн 42 коп. не оплачені відповідачем.
Листом від 06.06.2022 № 175 відповідач повідомляв позивача, що не виконує свої обов`язки щодо оплати послуг з охорони у повному обсязі та своєчасно, у зв`язку з форс-мажорними обставинами, а саме військовою агресією рф проти України. Даний факт підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Відповідач зазначав, що не відмовляється від виконання зобов`язань в частині оплати боргу за послуги з охорони за березень, квітень, травень 2022 року в сумі 196 438 грн. 44 коп. і зробить це при найпершій можливості.
Акти надання послуг № 1979 від 30.06.2022 за червень 2022 року, № 2582 від 31.07.2022 за липень 2022 року, № 3123 від 31.08.2022 за серпень 2022 року підписані сторонами, підписи скріплені печатками.
Акти надання послуг № 700 від 31.03.2022 за березень 2022 року, № 4185 від 27.09.2022 та № 4639 від 03.10.2022 за вересень 2022 року не підписані відповідачем.
21.10.2022 позивач звернувся до відповідача з претензією про оплату послуг з охорони в загальній сумі 318 107 грн. 42 коп. Разом з претензією позивач надіслав відповідачу акти надання послуг та рахунки за березень та вересень 2022 року.
Відповідач визнає частину заборгованості в сумі 182 624 грн. 96 коп. за надані послуги з охорони за червень 2022 року в сумі 65479 грн. 48 коп., за серпень 2022 року в сумі 65479 грн. 48 коп., за вересень 2022 року в сумі 51666 грн. 00 коп.
Щодо оплати послуг за березень та липень 2022 року відповідач зазначає, що оригінали актів № 700 від 31.03.2022, № 2582 від 31.07.2022 у відповідача відсутні. Акт № 4639 від 03.10.2022 на суму 4523 грн 50 коп. безпідставний, так як з 27.09.2022 послуги з охорони припинені.
Суд встановив, що акт надання послуг за липень 2022 року підписаний сторонами, підписи скріплені печатками. Оригінал зазначеного акту оглянутий судом в судовому засіданні 01.02.2023, наявна в матеріалах справи копія акту є тотожною оглянутому оригіналу.
Акти надання послуг за березень та вересень 2022 року були направлені відповідачу разом з претензією № 746 від 21.10.2022 повторно, що підтверджується поштовою накладною, описом вкладення та отримані останнім, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Також відповідно до матеріалів справи відповідач надав відповідь на зазначену претензію № 458 від 30.11.2022, в якій не висловив мотивованої відмови від підписання актів надання послуг за березень та вересень 2022 року.
На підтвердження надання послуг з охорони у березні та вересні 2022 року позивач подав витяги з журналів обліку приймання-здавання поста і перевірок несення служби з охорони об`єкта Сумська біофабрика, журналу здавання (приймання) під охорону, зняття (приймання) з-під охорони режимних приміщень (зон, територій) об`єкт Сумська біофабрика; журналу реєстрації в`їзду/виїзду автомобілів об`єкт Сумська біофабрика.
Водночас відповідач факту надання позивачем відповідачу послуг з охорони за вказані місяці не спростував.
Рахунок № 4196 від 03.10.2022 на суму 4523 грн. 50 коп. виставлений на оплату послуг саме за вересень 2022 року.
Як пояснив позивач, у рахунку № 3568 від 27.09.2022 за вересень 2022 року на суму 51 666 грн. 00 коп. невірно було пораховано години надання послуг, у зв`язку з чим згідно з рахунком № НОМЕР_1 від 03.10.2022 до сплати за вересень 2022 року донараховано 4523 грн. 50 коп.
За цих обставин, оскільки відповідач не висловив мотивованої відмови від підписання актів надання послуг за березень та вересень 2022 року, факту надання послуг з охорони за вказані місяці не спростував, обґрунтованих зауважень до охорони не висловив, акти надання послуг за червень, липень, серпень 2022 року підписані сторонами, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з охорони в сумі 318 107 грн 42 коп.
Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Суд встановив, що відповідач не оплатив послуги з охорони за березень, червень-вересень 2022 року вартістю 318 107 грн 42 коп. у встановлені договором строки - до 25 числа місяця, в якому здійснюється надання послуг.
На підставі п. 6.3. договору, за прострочення оплати послуг охорони більше тридцяти календарних днів, позивачем нарахований відповідачу штраф у розмірі 20 % вартості послуг, оплата за якими прострочена, в сумі 63621 грн 48 коп.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Відповідно до п. 7.1.-7.3. договору, сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), що виникли після укладення договору та які сторони не могли ані передбачити, ані попередити розумними заходами. У випадку форс-мажорних обставин сторона, що зазнала їх впливу, повинна у строк не більше 3-х днів письмово повідомити про такі обставини іншу сторону. Наявність та строк дії обставин непереборної сили має бути підтверджено уповноваженим компетентним органом в місці існування відповідних обставин.
У листі від 06.06.2022 № 175 відповідач повідомив позивача про невиконання обов`язків щодо оплати послуг у зв`язку з форс-мажорними обставинами, а саме військовою агресією рф проти України, посилаючись на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 та зазначаючи, що підприємство знаходиться на території, де ведуться (велись) бойові дії, зазнало збитків внаслідок пошкодження виробничих приміщень від збройної агресії рф.
Відповідач у відзиві вказує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням правового режиму воєнного стану на території України відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» фінансово-господарська діяльність підприємства значно погіршилася, тим самим визначилися наступні ключові проблеми для підприємства та економіки України взагалі: суттєва зміна структури попиту та виробництва; втрата ринків збуту; втрата персоналу; руйнування економічної зв`язності через порушення логістики та ланцюжків створення доданої вартості.
Згідно зі ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Відповідно до листа від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні, Статуту ТПП України засвідчує форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Такий лист не є автоматичною підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки стороною договору має бути доведено не лише настання цих обставин, але і їх безпосередній, прямий вплив на можливість належного виконання зобов`язання з урахуванням часу та місця його виконання у конкретних правовідносинах.
В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
Суд встановив, що відповідачем не доведено причинно-наслідкових зв`язків між військовою агресією рф проти України та неможливістю виконання зобов`язань щодо оплати послуг з охорони у встановлені договором строки.
Відповідач не подав доказів на підтвердження тих обставин, про які зазначав у листі від 06.06.2022 № 175 щодо пошкодження виробничих приміщень, не подав сертифікату Торгово-промислової палати чи інших доказів, які б підтверджували наявність обставин непереборної сили, які перешкоджали відповідачу вчасно виконати зобов`язання з оплати послуг за договором. Матеріали справи не містять доказів перебування відповідача у скрутному фінансовому становищі, останнім не доведено доказами, що внаслідок військової агресії рф проти України відповідач не в змозі здійснювати господарську діяльність та виконувати взяті на себе грошові зобов`язання за договором № 1213/С від 10.01.2022.
За цих обставин, суд вважає відсутніми підстави для відкладення строку виконання зобов`язань за договором та звільнення відповідача від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань щодо оплати послуг з охорони.
Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 318 107 грн 42 коп. заборгованості за надані послуги за березень 2022 року, червень-вересень 2022 року, 63621 грн 48 коп. штрафу.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 № 922/445/19.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд встановив, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 920/1012/22 в сумі 12400 грн 00 коп. підтверджується договором про надання правової допомоги від 01.03.2022 № 23 з додатком № 1, актом прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2023, квитанціями № 49 від 29.11.2022, № 50 від 31.01.2023 про оплату послуг адвоката, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1118913 від 29.11.2022.
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2023 адвокатом відповідачу надані такі послуги: попереднє опрацювання, наданих клієнтом матеріалів, усні консультації, роз`яснення, узгодження правової позиції у справі, обговорення ходу ведення справи з клієнтом (1 год., вартість 800 грн); пошук та вивчення законодавчих та нормативних - правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справ (1 год., вартість 800 грн); складання запитів, заяв, пояснень, клопотань в процесі підготовки та ведення справи в суді (претензія № 746 від 21.10.2022) (0,5 год., вартість 800 грн); підготовка та складання господарського позову з додатками (3,5 год., 7000 грн); підготовка та подання доказів по справі (заява про долучення письмових доказів від 04.01.2023) (1 год., вартість 800 грн); участь адвоката в судових засіданнях щодо розгляду справи (30.01.2023 на 12 год. 15 хв.) (0,5 год., 1200 грн); підготовка та складання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу (1 год., 1000 грн).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись принципами справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку про часткову відмову позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням таких критеріїв, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, завищення розміру вартості послуг адвоката щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи. Суд враховує, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження за клопотанням позивача, спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом є тотожним переліку послуг вказаних в акті прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2023.
Суд вважає, що у спірних правовідносинах обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, зважаючи на складність справи, є розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката в сумі 5 000 грн. (700 грн. за годину - щодо послуг зі складання позовної заяви, 600 грн. за участь у судовому засіданні, 350 грн. - за складання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, 400 грн за годину - щодо інших наданих адвокатом послуг).
Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 4,5 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 5725 грн. 93 коп., витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. покладаються на відповідача. У відшкодуванні понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 7400 грн суд відмовляє та відповідно не покладає такі витрати на відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Сумська біологічна фабрика (вул. Гамалія, буд. 25, м. Суми, 40021, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Явір-2005 (вул. Хлібозаводська, буд. 7, м. Полтава, 36007, ) 318 107 грн 42 коп. заборгованості за надані послуги, 63621 грн 48 коп. штрафу, 5725 грн 93 коп. витрат по сплаті судового збору, 5 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 14.02.2023.

Суддя Д. В. Вдовенко