ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 року м.Дніпро Справа № 904/5802/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Орєшкіної Е.В.,

суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Іванченко Ірина Сергіївна (в залі суду);

від відповідача: Чернець Ірина Андріївна (поза межами суду);

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Київстар на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 (повне рішення складено 03.10.2022, суддя Манько Г.В.) у справі №904/5802/21

за позовом Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства Київстар, м. Київ

про стягнення 277 212,12 грн

ВСТАНОВИВ

Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київстар» до Державного бюджету України 277 212,12 грн неустойки; виселення Приватного акціонерного товариства «Київстар» з державного майна площею 44,6 кв.м., розміщеного за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тухачевсвкого, 26а, що перебуває на балансі відокремленого структурного підрозділу «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як орендар нерухомого майна площею 44,6 кв.м., розміщеного за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тухачевсвкого, 26а, продовжує користуватися орендованим майном після закінчення строку дії договору оренди №12/02-4173-ОД від 06.10.20210, який припинив свою дію 05.08.2020, що стало підставою для нарахування неустойки відповідно до ч.2 ст. 785 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної плати орендної плати за період з серпня 2020 року по січень 2021 року в зазначеній сумі та заявлення вимог про виселення відповідача.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/5802/21 позов задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київстар" на користь Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградських областях неустойку в сумі 277 212 грн 12 коп., судовий збір в сумі 6 428 грн 18 коп.; провадження у справі в частині виселення відповідача з державного майна закрито.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване оґрунтованістю та доведеністю заявлених позовних вимог про стягнення неустойки в сумі 277 212 грн 12 коп., провадження у справі в частині виселення відповідача з державного майна закрито з огляду на встановлений судом факт укладення договору оренди зазначеного майна №12/7480-6586 від 06.01.2022 строком дії по 05.01.2027 включно.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство «Київстар» звернулося з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/5802/21 скасувати в частині задоволених позовних вимог, прийняти в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в сумі 103 175,06 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- оскаржуване рішення прийнято з порушенням ст. ст. 86, 236, 277 Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі обставин справи в їх сукупності;

- судом першої інстанції порушено право відповідача на участь в розгляді справи, що позбавило можливості відповідача на реалізацію його процесуальних прав;

- судом не досліджено факт сплати відповідачем орендної плати на підставі договору оренди №12/02-4173-ОД від 06.10.20210 та не враховані орендні платежі, сплачені орендарем на користь орендодавця та балансоутримувача за період користування орендованим майном з 05.08.2020 по 31.01.2021 в сумі 174 037,06 грн;

- нарахована позивачем сума неустойки у розмірі подвійної орендної плати за несвоєчасне повернення майна з оренди не відповідає правовому регулюванню, встановленому ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2022 зазначеною колегією суддів витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області справу №904/5802/21, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження справи до суду.

04.11.2022 справа №904/5802/21 надійшла до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Київстар» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/5802/21; розгляд апеляційної скарги призначений в судове засідання 27.12.2022.

23.12.2022 від представника Приватного акціонерного товариства "Київстар" адвоката Чернець І.А. до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 27.12.2022, за її участю в режимі відеоконференцзв`язку, яка ухвалою суду від 26.12.2022 задоволена.

26.12.2022 від Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/5802/21 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також в поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив продовжити строк на подання відзиву у зв`язку з дією воєнного стану, постійною загрозою ракетних обстрілів та відключенням світла.

Поданий відзив на апеляційну скаргу обґрунтований наступним:

- оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм процесуального права;

- за період з 15.09.2020 по 15.02.2021 відповідачем сплачено до Державного бюджету орендну плату в сумі 68 028,19 грн; в межах справи №904/4923/22, з урахуванням переплати орендної плати за період з 05.08.2020 по 05.01.2022 в сумі 268 616,47 грн, стягується заборгованість зі сплати залишку неустойки в сумі 314 605,35 грн.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України та наведені позивачем обставини, колегія суддів вважає за можливе продовжити процесуальний строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та прийняти його до розгляду.

У судовому засіданні 27.12.2022 по справі оголошено перерву до 14.02.2023.

09.02.2023 від Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (копії розрахунку заборгованості з орендної плати до Державного бюджету за договором оренди від 06.10.2010 №12/02-4173-ОД, розрахунку заборгованості з неустойки до Державного бюджету за договором оренди від 06.10.2010 №12/02-4173-ОД) та поновлення строку на їх подання.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем не обґрунтовано неможливості подачі доказів, які він просить долучити до справи в апеляційній інстанції, до суду першої інстанції, тому такі докази апеляційним господарським судом до розгляду не приймаються.

09.02.2023 від Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Центрального апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що за період з серпня 2020 року по січень 2021 року відповідачем було сплачено до Державного бюджету орендної плати в сумі 72 490,39 грн, втім ці платежі враховані позивачем при подачі позову у справі №904/4923/22; підстави для врахування в рахунок погашення неустойки орендної плати, сплаченої балансоутримувачу, відсутні, з огляду на те, що неустойка сплачується орендодавцю, а питання сплаченої балансоутримувачу орендної плати після припинення договору оренди повинно вирішуватися між відповідачем та балансоутримувачем.

13.02.2023 у зв`язку з відпусткою судді Дарміна М.О. по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу №904/5802/21 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Кощеєва І.М., Чус О.В., якою її прийнято до свого провадження ухвалою суду від 14.02.2023.

У судовому засіданні 14.02.2023 по справі оголошено перерву до 21.02.2023.

У судовому засіданні 21.02.2023 представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/5802/21 в оскаржуваній частині скасувати, прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову на суму 103 175,06 грн, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2023 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/5802/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/5802/21 оскаржується лише в частині стягнення неустойки, апеляційний господарський суд не надає оцінки правомірності закриттю судом першої інстанції провадження у справі в частині вимог про виселення відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що між Регіональним відділенням Фонду держмайна України у Дніпропетровській області, правонаступником якого відповідно до наказу Фонду державного майна України № 39 від 17.01.2019 є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Київстар Дж.Ес.Ем", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Київстар (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-4173-ОД від 06.10.2010 (далі договір), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно частину даху під розміщення антени та контейнеру (далі - майно) площею 44,6 кв.м, розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тухачевського, 26а, на даху 9-ти поверхового будинку, що перебуває на балансі Криворізького автотранспортного технікуму КТУ (балансоутримувач), правонаступником якого є Криворізький національний університет в особі Відокремленого структурного підрозділу "Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету"), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 01.09.2010 і становить за незалежною оцінкою 233 409, 00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення операторів телекомунікацій, які надають послуги з рухомого (мобільного) зв`язку (пункт 1.2 договору).

За умовами пунктів 2.1, 2.2 договору орендар набуває права строкового платного користування державним майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до пункту 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі Методика розрахунку) або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2010 року 5849,45 грн. Орендна плата за перший місяць оренди жовтень 2010 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень, жовтень 2010 року.

За змістом пункту 3.3 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з пунктом 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за завітним, у співвідношенні:

50% - до державного бюджету за місцем реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділенням казначейства, у розмірі 2 924,73 грн;

50% - балансоутримувачу у розмірі 2 924,72 грн.

Відповідно до пункту 3.11 договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Сторони встановили, що у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути балансоутримувачу орендоване майно за актом приймання-передачі в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, один примірник якого надається орендарем орендодавцю у триденний термін з дати його підписання. Обов`язок щодо складання акту приймання-передавання покладається на орендаря. У разі ненадання у триденний строк з дати підписання акту приймання передачі орендодавцеві зобов`язання орендаря по поверненню орендованого державного майна вважаються невиконаними, а орендар зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі подвійної плати за користування державним майном за час прострочення (пункт 5.5 договору).

За умовами пункту 5.19 договору орендар зобов`язаний письмово повідомити орендодавця, не пізніше ніж за 30 діб, про свій намір щодо закінчення, припинення або розірвання цього договору.

У разі наміру продовжити строк дії договору оренди орендар зобов`язаний не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (дозвіл пожежників, копію договору страхування державного майна, платіжні доручення про сплату страхового платежу та ін.) (пункт 5.20 договору).

Пунктом 10.1 договору визначено, що цей договір укладено строком на один рік, що діє з 06 жовтня 2011 року по 5 жовтня 2011 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації, наданої органами державного пожежного нагляду, договір за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, поданою відповідно до пункту 5.20, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі.

Умови цього договору зберігають силу протягом усього терміну цього договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань (пункт 10.2 договору).

Згідно з пунктом 10.3 договору зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін і оформлюються додатковими угодами. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Чинність цього договору припиняється, серед іншого, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України (пункт 10.9 договору).

Відповідно до пункту 10.11 договору у разі припинення або розірвання цього договору орендар зобов`язаний негайно повернути балансоутримувачу майно у стані, в якому воно було одержано, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено договором.

Взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України (пункт 10.12 договору).

Відповідно до умов договору об`єкт оренди передано орендарю в платне користування за актом приймання-передачі від 06.10.2010.

Додатковими угодами від 21.11.2011, 03.02.2015, 13.09.2017 про внесення змін до договору оренди сторони, серед іншого, продовжували строк дії договору, відповідно, з 06.10.2011 по 05.09.2014 включно; з 06.09.2014 по 05.08.2017 включно; з 06.08.2017 по 04.08.2020 включно. Також додатковими угодами від 21.11.2011 та від 03.02.2015 внесені зміни в п. п. 3.1, 3.6 договору щодо розміру орендної плати та порядку її сплати.

Листом від 03.09.2020 №11-02-04779 позивач повідомив відповідача, що договір припинив свою дію з 05.08.2020 і що відповідачу необхідно повернути державне майно за актом приймання передачі балансоутримувачу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2022 у справі №904/7728/21, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду у цій справі від 09.06.2022, що набрали законної сили, встановлено, що договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-4173-ОД від 06.10.2010, є таким, що припинив свою дію 05.08.2020 у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено. У зв`язку з викладеним відмовлено відповідачу в задоволенні позову про визнання договору продовженим.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Посилаючись на те, що відповідач не повернув балансоутримувачу за актом приймання передачі орендоване майно, що є предметом договору, який припинив свою дію 05.08.2020, позивач звернувся з позовом у справі №904/5802/21 про стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 05.08.2020 по 31.01.2021 в сумі 277 212,12 грн та виселення Приватного акціонерного товариства «Київстар» з державного майна площею 44,6 кв.м., розміщеного за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тухачевсвкого, 26а, що перебуває на балансі відокремленого структурного підрозділу «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету».

Орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі (статті 759, 762 Цивільного кодексу України, статті 283, 284, 286 Господарського кодексу України), а тому обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору оренди.

Водночас, самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору оренди - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, є неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, що є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору оренди, коли користування майном стає неправомірним.

Отже, правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення договору оренди не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь-якого іншого (додаткового) зобов`язання, окрім того, що передбачений частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України).

У цих висновках суд звертається до правової позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, що сформульована в постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач після припинення строку дії договору продовжував користуватися орендованим майном і сплачувати оренду плату. Згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень за період користування орендованим майном: серпень 2020 року - січень 2021 року відповідачем було сплачено орендну плату в загальній сумі 173 976,91 грн, з яких позивачу як орендодавцю в загальній сумі 72 490,39 грн (платіжні доручення №1220935 від 15.09.2020 на суму 11 812,44 грн, №1246117 від 13.10.2020 на суму 11 871,50 грн, №1280369 від 13.11.2020 на суму 11 990,22 грн, №1306523 від 14.12.2020 на суму 12 146,09 грн, №1364443 від 03.02.2021 на суму 12 255,41 грн, №1370779 від 12.02.2021 на суму 12 414,73 грн), 101 486,52 грн балансоутримувачу.

Судом першої інстанції не було враховано здійснених відповідачем платежів з орендної плати на рахунок орендодавця в сумі 72 490,39 грн, у зв`язку з чим неправомірно задоволені позовні вимоги про стягнення неустойки в сумі 277 212,12 грн в повному обсязі.

Статтею 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

З огляду на викладене, з урахуванням п.3.6 договору орендна плата сплачується орендодавцю та балансоутримувачу, а неустойка, у разі неповернення орендованого майна, орендодавцю.

Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави зараховувати сплачену балансоутримувачу орендну плату в сумі 101 486,52 грн в рахунок погашення неустойки орендодавцю. Питання сплаченої балансоутримувачу орендної плати після припинення договору оренди повинно вирішуватися між відповідачем та балансоутримувачем. Позовні вимоги про стягнення неустойки підлягають задоволенню в сумі 204 721,73 грн (277 212,12 грн - 72 490,39 грн).

Посилання позивача на те, що сума сплачених орендних платежів в розмірі 72 490,39 грн була врахована при зверненні з позовом у справі №904/4923/22, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на те, що провадження у справі №904/4923/22 було відкрито Господарським судом Дніпропетровської області ухвалою суду від 26.12.2022 (після прийняття оскаржуваного рішення у справі №904/5802/21), тому на час ухвалення рішення від 27.09.2022 у суду були відсутні підстави для неврахування суми сплаченої орендодавцю орендної плати в рахунок нарахованої неустойки.

Згідно п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, позивач не позбавлений права збільшити розмір позовних вимог у справі №904/4923/22.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено право відповідача на участь в розгляді справи, що позбавило його можливості на реалізацію процесуальних прав.

Так, відповідачем до суду першої інстанції були подані клопотання від 26.08.2022, 01.09.2022, 21.09.2022 про участь в судових засіданнях, призначених на 30.08.2022, 27.09.2022, в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, у зв`язку з неможливістю безпечного пересування по території України, а також відсутністю будь-яких інших представників в м. Дніпро.

За приписами п. 2 ч.1 та п.3 ч.2 ст.42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Як вбачається з матеріалів справи, жодне з заявлених відповідачем клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції розглянуто місцевим господарським судом не було.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2022 у справі №904/5802/21 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 27.09.2022, явка повноважних представників учасників справи визнана судом обов`язковою.

27.09.2022 відповідачем до суду першої інстанції було подане клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 27.09.2022, у зв`язку з заявленими раніше клопотаннями про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (від 01.09.2022 та від 21.09.2022), які судом не розглянуті, та неможливістю забезпечення явки представника адвоката Чернець І.А. в судове засідання у м. Дніпро у зв`язку з тим, що вона знаходиться за кордоном.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.3 ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом першої інстанції клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, призначеного на 27.09.2022, не розглянуто; судом не надано оцінки поважності причин неявки представника відповідача в судове засідання та можливості розгляду справи в судовому засіданні без його участі.

Як було встановлено, відповідач був обізнаний про судове засідання, призначене на 27.09.2022, про що свідчить зміст заявленого ним клопотання про відкладення розгляду справи від 26.09.2022, отже підстави для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/5802/21 з огляду на приписи п.3 ч.3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України відсутні. Водночас, допущені судом порушення норм процесуального права в частині нерозгляду заявлених відповідачем клопотань про призначення судових засідань в режимі відеоконференції та відкладення розгляду справи позбавили відповідача можливості повноцінно скористатися своїми процесуальними правами під час розгляду справи. З огляду на викладене, судом першої інстанції були порушені п.2 ч.1 ст. 42, ч.2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч.2 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/5802/21 в оскаржуваній частині як таке, що прийнято з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в сумі 204 721,73 грн, в іншій частині позову в частині стягнення неустойки в сумі 72 490,39 грн слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 277, 282-284, 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Київстар на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/5802/21 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 у справі №904/5802/21 скасувати в частині стягнення неустойки в сумі 277 1212,12 грн, у зв`язку з чим викласти абзаці 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства Київстар на користь Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях неустойку в сумі 204 721,73 грн та витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 5 340,83 грн», про що видати наказ».

Стягнути з Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на користь Приватного акціонерного товариства Київстар витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 2 597, 82 грн, про що видати наказ.

Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 22.02.2023.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв