РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2023 року м. Чернігівсправа № 927/880/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження господарську справу

за позовом: Заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури

вул. Овдіївська, 2, м.Ніжин, Чернігівська область, 16600

e-mail:

в інтересах держави в особі:

позивача-1: Ніжинської міської ради Чернігівської області

gлоща імені Івана Франка, буд.1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

e-mail:

позивача-2: Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради

вул. Московська, 20, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

e-mail:

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ"

проспект Перемоги, буд.126Б, м. Чернігів, 14013

E-mail: ,

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 941 042,09 грн

Представники учасників справи:

від прокуратури: Ходико О.Є.,

від позивача-1: не прибув,

від позивача-2: не прибув,

від відповідача: Бузина Н.В.

Заступником керівника Ніжинської окружної прокуратури подано позов в інтересах держави в особі: Ніжинської міської ради Чернігівської області та Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" про:

- визнання недійсною додаткову угоду №1 від 25.02.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ();

- визнання недійсною додаткову угоду №2 від 12.03.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ();

- визнання недійсною додаткову угоду №4 від 19.07.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (код ЄДРГІОУ 41823846);

- визнання недійсною додаткову угоду №5 від 20.08.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ();

- визнання недійсною додаткову угоду №6 від 31.08.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ();

- визнання недійсною додаткову угоду №7 від 13.09.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ();

- визнання недійсною додаткову угоду №8 від 04.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2021, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ();

- визнання недійсною додаткову угоду №9 від 05.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (код ЄДРГІОУ 41823846);

- визнання недійсною додаткову угоду №10 від 06.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ();

- визнання недійсною додаткову угоду №11 від 29.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ();

- визнання недійсною додаткову угоду №12 від 09.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.09.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ();

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" () на користь Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради () коштів в сумі 941 042,09 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.10.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.11.2022 та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті.

11.11.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

21.11.2022 прокурор подав до суду відповідь на відзив.

Відзив на позовну заяву та відповідь на відзив подано сторонами у встановлений судом строк, суд долучив їх до матеріалів справи, спір вирішується з їх урахуванням.

21.11.2022 позивачем-1 через Електронний суд подано заяву про розгляд справи без участі його представника. Суд задовольнив заяву позивача-1.

22.11.2022 відповідачем подано заяву про зупинення провадження у справі до прийняття рішення об?єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі №914/2656/21, обставини у якій є подібними обставинам даної справи.

У підготовчому засіданні 22.11.2022 суд відклав розгляд заяви відповідача про зупинення провадження у справі до наступного судового засідання.

Суд постановив протокольно ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 14.12.2022, про що повідомив прокурора та відповідача під розписки, позивачів - ухвалою суду від 22.11.2022.

28.11.2022 прокурор подав заперечення на заяву про зупинення провадження у справі, в якій просить відмовити у її задоволенні, оскільки справи № 927/783/22 та №914/2656/21 не є подібними за суб`єктним складом сторін спору.

07.12.2022 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив.

Суд долучив їх до матеріалів справи, спір вирішується з їх урахуванням.

У підготовчому засіданні 14.12.2022 відповідач заявив усне клопотання про залишення без розгляду заяви про зупинення провадження у справі. Суд задовольнив усне клопатання відповідача та залишив без розгляду заяву про зупинення провадження у справі.

Суд постановив протокольно ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.01.2023, про що повідомив прокурора та відповідача під розписки, позивачів - ухвалою суду від 14.12.2022.

18.01.2023 на електронну пошту суду надійшла заява позивача-2 про розгляд справи без участі представника позивача-2. Заява не підписана ЕЦП.

У судовому засіданні 18.01.2023 суд залишив заяву позивача-2 без розгляду у зв?язку з недодержанням позивачем-2 вимог ст. 91 ГПК України та відсутністю електронного цифрового підпису на ній.

Суд постановив протокольно ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 02.02.2023, про що повідомив прокурора та відповідача під розписки, позивачів - ухвалою суду від 18.01.2023.

До початку судового засідання 02.02.2023 позивачами подані заяви про розгляд справи без участі їх представників. Суд задовольнив заяви позивачів.

У судовому засіданні 02.02.2023 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні між позивачем-2 та відповідачем додаткових угод №1 від 25.02.2021, №2 від 12.03.2021, №4 від 19.07.2021, №5 від 20.08.2021, №6 від 31.08.2021, №7 від 13.09.2021, №8 від 04.10.2021, №9 від 05.10.2021, №10 від 06.10.2021, №11 від 29.10.2021, №12 від 09.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020 було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі.

Враховуючи те, що вищезазначені додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", прокурор, посилаючись на приписи ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки позивач-2 сплатив кошти за поставлену електричну енергію відповідно до ціни, вказаній у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 670 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 941 042,09 грн надлишково сплачених позивачем-2 коштів.

Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне:

- підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області та Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради відсутні, оскільки прокурор звернувся в інтересах осіб, які не наділені повноваженнями щодо оскарження процедур закупівлі згідно з Законом України "Про публічні закупівлі", а тому не можуть бути позивачами у цій справі. Відповідач вважає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України позовна заява прокурора підлягає залишенню без розгляду;

- прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", тобто те, що вони є нікчемними, а тому відповідно до презумпції правомірності правочину вони є правомірними;

- спірні додаткові угоди укладені відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", факт коливання ціни кожного разу був документально підтверджений, а пропорційне збільшення ціни в Договорі здійснювалось відповідно до динаміки коливання товару на ринку впродовж всього терміну дії Договору, а не короткого періоду, безпосередньо після його укладення;

-кошти, заявлені до стягнення, були сплачені позивачем-2 на підставі договору та додаткових угод до нього не можуть вважатися безпідставно набутими коштами.

У відповіді на відзив прокурор заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, та вважає, що він належним чином обґрунтував підстави представництва інтересів держави у цій справі та звернення до суду з цим позовом; надані відповідачем документи не містять жодного підтвердження коливання вартості електричної енергії після укладення Договору та після укладення кожної додаткової угоди; зазначені відповідачем обставини не спростовують зазначених у позові порушень Закону України «Про публічні закупівлі» при укладенні оспорюваних додаткових угод.

У запереченнях відповідачем наведені обгрунтування аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Інших заяв по суті у встановлений строк до суду не надходило.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

18.11.2020 Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради на веб-порталі публічних закупівель "Prozorro" розміщено оголошення про проведення відкритих торгів № UA-2020-11-18-010692-с на закупівлю електричної енергії обсягом 1784660 кВт за кошти місцевого бюджету.

За результатами проведених торгів переможцем визнано ТОВ "Енера Чернігів".

24.12.2020 між ТОВ "Енера Чернігів" (далі - Постачальник) та Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (далі - Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії та укладається Сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію по ДК 021:20-5 «Електрична енергія» Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Обсяги 1 784 660 кВт (п.2.2. Договору).

У п. 3.1 Договору встановлено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до Договору, а саме: 01.01.2021.

За умовами п. 5.1 Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

У разі надання у встановленому порядку Постачальником Споживачу повідомлення про зміни умов цього Договору (у тому числі зміни ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, цей Договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання Споживачу повідомлення), зокрема, зміненим на запропонованих Постачальником умовах, якщо Споживач не надав Постачальнику письмову заяву про незгоду/неприйняття змін.

Сума Договору складає 3 029 281,88 грн.

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об?єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії (п. 5.2. Договору).

Інформація про діючу ціну електроенергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті Постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування (п. 5.3. Договору).

Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у том числі у разі її зміни (п.5.4. Договору).

За змістом п. 6.1. Договору Споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому Договорі.

Постачальник зобов`язується публікувати на офіційному веб-сайті детальну інформацію про зміну ціни електричної енергії за 20 днів до введення її в дію (п.п. 5 п. 7.2. Договору).

У пункті 14.1. Договору сторони визначили, що цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього Договору, та сплаченого рахунку (квитанції) Постачальника.

Відповідно до п. 14.2. Договору Постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов Договору Споживача не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право Споживача розірвати Договір. Постачальник зобов`язаний повідомити Споживач в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику, якщо Споживач не приймає нові умови.

Сторони, в пунктах 13.4., 13.6. Договору погодили, що істотні умови Договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». У разі внесення змін до істотних умов договору про закупівлю в випадках, передбачених частиною 5 цієї статті, замовник обов`язково оприлюднює повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю. Про зміни до Договору, в тому числі до комерційної пропозиції, постачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача, крім випадків, зазначених у п.2 та п.7 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», в редакції Закону, що діяла на момент укладення Договору.

Відповідно до п. 1, 9 Комерційної пропозиції, що є додатком № 2 до Договору, ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 1,697399997 грн з ПДВ; термін дії договору та умови пролонгації - договір діє до 31.12.2021 і може бути пролонгований на 20% від його суми на початок 2022 року.

Відповідач неоднаразово звертався до позивача-2 з листами, в яких зазначав про збільшення ціни на електричну енергію та просив підписати додаткові угоди щодо зміни такої ціни (а.с.72,76, 88,92).

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію на ринку України відповідачем до листів додано експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, №ЧК-99 від 09.03.2021; експертні висновки Харківської торгово-промислової палати № 1842/21 від 10.08.2021, № 1934/21 від 18.08.2021, №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021; цінові довідки Харківської торгово-промислової палати №2277-1/21, №2277-3/21 від 21.09.2021.

25.02.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1 про внесення змін та доповнень до Договору (далі - Додаткова угода №1), відповідно до якої сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція" до Договору в наступній редакції: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 1,831716 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №1 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли до укладання угоди, з 01.02.2021.

12.03.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №2 про внесення змін та доповнень до Договору (далі - Додаткова угода №2), відповідно до якої сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція" до Договору в наступній редакції: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 1,97946 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №2 ця угода набуває чинності з моменту підписання її сторонами та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли до укладання угоди, з 01.03.2021.

19.07.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №4 про внесення змін та доповнень до Договору (далі - Додаткова угода №4), відповідно до якої сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 5,12% і викласти п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція" до Договору в наступній редакції: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 2,062752 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №4 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли до укладання угоди, з 30.07.2021.

20.08.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №5 про внесення змін та доповнень до Договору (далі - Додаткова угода №5), відповідно до якої сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція" до Договору в наступній редакції: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 2,233584 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №5 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли до укладання угоди, з 01.08.2021.

31.08.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №6 про внесення змін та доповнень до Договору (далі - Додаткова угода №6), відповідно до якої сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція" до Договору в наступній редакції: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 2,42148 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №6 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли до укладання угоди, з 05.08.2021.

13.09.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №7 про внесення змін та доповнень до Договору (далі - Додаткова угода №7), відповідно до якої сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція" до Договору в наступній редакції: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 2,628152 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №7 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли до укладання угоди, з 01.09.2021.

04.10.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №8 про внесення змін та доповнень до Договору (далі - Додаткова угода №8), відповідно до якої сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція" до Договору в наступній редакції: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 2,855467 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №8 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли до укладання угоди, з 05.09.2021.

05.10.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №9 про внесення змін та доповнень до Договору (далі - Додаткова угода №9), відповідно до якої сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція" до Договору в наступній редакції: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 3,105492 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №9 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли до укладання угоди, з 10.09.2021.

06.10.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №10 про внесення змін та доповнень до Договору (далі - Додаткова угода №10), відповідно до якої сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція" до Договору в наступній редакції: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 3,380494 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №10 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли до укладання угоди, з 15.09.2021.

29.10.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №11 про внесення змін та доповнень до Договору (далі - Додаткова угода №11), відповідно до якої сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,38% і викласти п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція" до Договору в наступній редакції: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 3,664499 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №11 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли до укладання угоди, з 01.10.2021.

09.11.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №12 про внесення змін та доповнень до Договору (далі - Додаткова угода №12), відповідно до якої сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,63% і викласти п.1 Додатку №2 "Комерційна пропозиція" до Договору в наступній редакції: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 3,983423 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди №12 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами, які виникли до укладання угоди, з 05.10.2021.

З матеріалів справи вбачається, що в період з грудня 2020 року по листопад 2021 року відповідач поставив позивачу-2 електроенергію у кількості 1 230 258 кВт/годна суму 3 029 281,88 грн за актами прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії, складеними сторонами в двосторонньому порядку, а саме:

-№ 210303/199345/1 від 26.01.2021 у грудні 2020 року - 3 851 кВт/год на загальну суму 12 730,05 грн з ПДВ;

-№ 210303ВЦ/14906/1 від 31.01.2021 у січень 2021 року - 131 549 кВт/год на загальну суму 223 291,2 грн з ПДВ;

-№ 210303ВЦ/33548/1 від 11.03.2021 у лютому 2021 року - 165 135 кВт/год на загальну суму 302 480,42 грн з ПДВ;

-№ 210303ВЦ/49353/1 від 31.03.2021 у березні 2021 року - 111 518 кВт/год на загальну суму 220 745,42 грн з ПДВ;

-№ 210303ВЦ/67056/1 від 30.04.2021 у квітні 2021 року - 108 131 кВт/год на загальну суму 214 040,99 грн з ПДВ;

-№ 210303ВЦ/83702/1 від 31.05.2021 у травні 2021 року - 76 122 кВт/год на загальну суму 150 680,46 грн з ПДВ;

- № 210303ВЦ/99568/1 від 30.06.2021 у червні 2021 року - 89 534 кВт/год на загальну суму 184 686,43 грн з ПДВ;

-№ 210303ВЦ/113911/1 від 31.07.2021 у липні 2021 року - 91 334 кВт/год на загальну суму 188 399,39 грн з ПДВ;

-№ 210303ВЦ/129017/1 від 31.08.2021 у серпні 2021 року - 101 455 кВт/год на загальну суму 243 211,51 грн з ПДВ, зокрема: 13 091 кВт/год по ціні 2,23358415 грн за 1 кВт/год на суму 29 239,85 грн з ПДВ; 88 364 кВт/год по ціні 2.42147996 грн за 1 кВт/год на суму 213 971,66 грн з ПДВ;

-№ 210303ВЦ/146474/1 від 30.09.2021 у вересні 2021 року - 122 198 кВт/год на загальну суму 384 538,31 грн з ПДВ, зокрема: 16 293 кВт/год по ціні 2,62815153 грн за 1 кВт/год з ПДВ на суму 42 820,49 грн з ПДВ; 20 366 кВт/год по ціні 2,85546732 грн за 1 кВт/год з ПДВ на суму 58 154,44 грн з ПДВ; 20 366 кВт/год по ціні 3,10549175 грн за 1 кВт/год з ПДВ на суму 63 246,44 грн з ПДВ; 65 173 кВт/год по ціні 3,38049368 грн за 1 кВт/год з ПДВ на суму 220 316,31 грн з ПДВ;

-№ 210303ВЦ/160625/1 від 31.10.2021 у жовтні 2021 року - 131 658 кВт/год на загальну суму 519 031,58 грн з ПДВ, зокрема: 16 988 кВт/год по ціні 3,66449894 грн за 1 кВт/год з ПДВ на суму 62 252,51 грн з ПДВ; 114 670 кВт/год по ціні 3,98342264 грн за 1 кВт/год з ПДВ на суму 456 779,07 грн з ПДВ;

- № 210303ВЦ/176770/1 від 30.11.2021 у листопаді 2021 року - 97 773 кВт/год на загальну суму 385 446,20 грн з ПДВ.

Позивач-2 перерахував відповідачу кошти за поставлену електроенергію у кількості 1 230 258 кВт/годна суму 3 029 281,88 грн, на підтвердження чого надано платіжні доручення від 26.01.2021 № 25, від 10.02.2021 № 63, № 65, від 11.03.2021 № 115, № 112, від 13.04.2021 № 206, № 208, від 14.05.2021 № 318, № 317, від 10.06.2021 № 407, №408, від 13.07.2021 № 505, № 508, від 12.08.2021 № 605 № 606, від 15.09.2021 № 705, № 706, від 12.10.2021 № 813, № 812, від 15.11.2021 № 963 № 964, від 13.12.2021 № 1150, № 1151.

Прокурор в позовній заяві вказує, що позивач-2 відповідно до ціни електричної енергії, зазначеної у Договорі, повинен був сплатити за фактично поставлену електроенергію кошти у розмірі 2 088 239,79 грн, натомість сплатив 3 029 281,88 грн, а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 941 042,09 грн, які прокурор просить стягнути з відповідача.

Оцінка суду.

Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч.4,7 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

Заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури у позові зазначив, що порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод про збільшення ціни товару за природний газ після укладення договору про закупівлю, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення економічних інтересів держави.

Як наслідок, укладення додаткових угод з порушенням вимог законодавства свідчить про нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів, що створює загрозу порушення економічних (майнових) інтересів держави у бюджетній сфері.

Таким чином, у зазначеному випадку, за доводами заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури, наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, останню прокурором подано в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області та Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради у зв`язку із невиконанням ними своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави у суді.

Відповідно до ст.140 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Статтею 327 ЦК України визначено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Частиною 1 статті 143 Конституції України визначено, що територіальні громади селища безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

У Конституції України (ст.142) та у Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" (ст.16) визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 БК України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів, де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом, забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) угод, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що порушення економічних (майнових) інтересів держави, пов`язаних із раціональним та ефективним використанням бюджетних коштів та бездіяльність позивача (Ніжинської міської ради) полягає у наступному.

Ніжинська міська рада, яка є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля за договором), що уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, здійснення видатків бюджету, зобов`язана ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель.

Згідно листа Ніжинської міської ради від 21.09.2022 № 01.1-15/6-1318 встановлено, що закупівля товару за договором про постачання електричної енергії споживачу від 24.12.2020 року №210303ВЦ здійснювалася Управлінням житлово-комунального господарству та будівництва Ніжинської міської ради за кошти бюджету Ніжинської міської територіальної громади, на підставі рішення Ніжинської міської ради від 24.12.2020 року №4-4/2020 «Про бюджет Ніжинської міської територіальної громади на 2021 рік. Код бюджету 0».

Внаслідок порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» Управління житлово-комунального господарства та будівництва проведено закупівлю товарів за бюджетні кошти та укладено спірні додаткові угоди, виконання умов яких призвело до неправомірного, нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів та створило незаконну практику проведення процедур закупівель в обхід названого Закону, окрім того, внаслідок укладення спірних додаткових угод порушено зобов`язання держави Україна перед своїми громадянами щодо принципу ефективного, обґрунтованого витрачання відповідними суб`єктами бюджетних коштів, захисту та недопущення недобросовісної конкуренції, дискримінації під час здійснення публічних закупівель.

Відповідно до положення Управління житлово-комунального господарства та будівництва є самостійним органом місцевого самоврядування, підзвітним і підконтрольним Ніжинській міській раді і підпорядкованим виконавчому комітету. Основними завданнями управління є: забезпечення на території міста реалізації державної політики у сфері житлово-комунального господарства, насамперед щодо реалізації і здійснення заходів з його реформування; організація виконання державних програм, розроблення та реалізація програм розвитку житлово-комунального господарства міста, подання пропозицій до проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку міста щодо поліпшення комунального обслуговування населення та благоустрою території міста, енергозбереження, стану безпеки, умов праці та виробничого середовища; проводить тендерні процедури через електронну систему закупівель «Прозорро» по закупівлям товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Управління житлово - комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради отримувало фінансування для закупівлі електричної енергії на 2021 рік за рахунок коштів місцевого бюджету (листи Управління житлово-комунального господарства від 15.09.2022 та Ніжинської міської ради від 21.09.2021).

Управління житлово - комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради, укладаючи додаткові угоди до договору, всупереч вимог ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", само сприяє порушенню цих інтересів держави, тим самим є органом, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, однак не здійснює їх захист.

Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 даного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 (п.4 мотивувальної частини) визначено, що під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" слід розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Стосовно представництва прокурором інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування, Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 (справа № 915/20/18) зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (п. 7.23). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 13.02.2019 у справі № 914/225/18.

Згідно правової позиції, викладеної у Постанові ВСУ від 21.03.2019 у справі №912/898/18 "проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів у а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора".

Таким чином, використання коштів місцевого бюджету з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якими за ст. 142 Конституції України, у тому числі, є кошти міських та районних бюджетів, що у свою чергу, завдає шкоду інтересам держави, яка згідно ст.7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування.

Відповідно до положень ст. 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування" орган місцевого самоврядування має право звернутись до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Ніжинська окружна прокуратура повідомила Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (лист № 3545вих.22 від 01.09.2022) та Ніжинську міську раду (лист №3994 вих.22 від 16.09.2022) про порушення законодавства під час виконання Договору в частині незаконного укладання додаткових угод.

Відповідно до листів Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради № 01-14/673 від 15.09.2022, №01-14/692 від 21.09.2022 та Ніжинської міської ради №01.1-15/6-1318 від 21.09.2022 не вживалися заходи для усунення вищезазначених порушень.

Вказане свідчить про нездійснення Управлінням житлового- комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради та Ніжинською міською радою захисту інтересів держави, яке проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - вони обізнані щодо порушення інтересів держави, мають відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не зверталися. А тому у Ніжинської окружної прокуратури наявні підстави для здійснення представництва інтересів держави у суді в особі Ніжинської міської ради та Управління житлового-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради, у порядку ст.23 ЗУ "Про прокуратуру".

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 (справа №912/2385/18) невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Заступником керівника Ніжниської окружної прокуратури направлено Ніжинській міській раді та Управлінню житлового-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради повідомлення від 13.10.2022 №4712вих-22, №4713вих-22 в порядку ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а саме про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді.

Судом встановлено, що до моменту звернення прокурора з даним позовом до господарського суду, а також після подання прокурором позову, позивачі заходи для усунення порушень законодавства та інтересів держави після отримання повідомлень у порядку ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" не вживали, не зверталися до суду з позовом про визнання недійсними додаткових угод до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, тобто дії позивачів свідчать саме про обізнаність порушення інтересів держави (понесення витрат у зв`язку з укладенням спірних додаткових угод), їх бездіяльність щодо захисту порушених економічних (майнових) інтересів держави та усвідомлену пасивність їх поведінки, оскільки розуміючи порушення інтересів держави та маючи відповідні повноваження для їх захисту, за відповідним захистом не зверталися.

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість звернення заступника керівника Ніжниської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради та Управління житлового-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради з даним позовом та наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.

Відтак заперечення відповідача в цій частині не знайшли підтвердження, а тому судом відхилені.

Щодо визнання недійсними додаткових угод.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

За приписами ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі".

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно з пунктами 6, 11, 22 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі": договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару; замовники - суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону. При цьому предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті. що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За приписами ч. 4 ст. 41 вказаного Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

В абзаці 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).

Як встановив суд, позивач-2 та відповідач уклали Договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", а на момент підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Так, відповідно до п. 2.2, 5.1 Договору, п. 1, 2 Комерційної пропозиції (додаток №3 до Договору) загальний обсяг постачання електричної енергії складав 1 784 660 кВт/год; ціна електричної енергії на момент укладання Договору становила 1,697399997 грн за 1 кВт/год; загальна сума Договору - 3 029 281,88 грн.

Водночас згідно з Додатковими угодами №1-2, 4-12 одинадцять разів змінено істотні умови Договору, а саме: збільшено ціну за одиницю товару з 1,697399997 грн до 3,983423 грн за 1 кВт/год та зменшено кількість товару до 1 230 258 кВт/год. Фактично ціна за 1 кВт/год (одиницю товару) збільшилася на 134,7%, а кількість електричної енергії, яка підлягала поставці, було зменшено майже на 31%, порівняно з погодженою під час закупівлі.

Необхідність укладення оспорюваних Додаткових угод №1-2, 4-12 до Договору обґрунтовано відповідачем коливанням ціни електричної енергії на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідачем було надано експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, №ЧК-99 від 09.03.2021; експертні висновки Харківської торгово-промислової палати № 1842/21 від 10.08.2021, № 1934/21 від 18.08.2021, №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021; цінові довідки Харківської торгово-промислової палати №2277-1/21, №2277-3/21 від 21.09.2021.

Тобто оспорювані додаткові угоди були укладені на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальник має у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про їхнє право припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.

Згідно з п. 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ) у разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

У разі надання в установленому порядку електропостачальником споживачу повідомлення про зміни умов договору про постачання електричної енергії (в тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги постачальника універсальних послуг та/або "останньої надії") та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання споживачу повідомлення), про що зазначається в повідомленні:

1) достроково розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача - в разі надання електропостачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін протягом 5 робочих днів з дня отримання такого повідомлення, але не пізніше ніж за 10 календарних днів до зазначеної в повідомленні дати зміни умов договору;

2) зміненим на запропонованих електропостачальником умовах - якщо споживач не надав електропостачальнику письмову заяву про незгоду/неприйняття змін в установлений цим пунктом термін.

Аналогічні положення про необхідність повідомлення споживача не пізніше ніж за 20 днів до застосування змін умов договору про постачання електричної енергії викладені у п.13.2. Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу, який є Додатком №5 до ПРРЕЕ, та у п.13.2. Договору, укладеного між позивачем-2 та відповідачем.

Таким чином, виходячи зі змісту наведених норм, при внесенні змін до договору про постачання електричної енергії споживачу, нова ціна електричної енергії може бути застосована постачальником не раніше ніж через 20 днів, після повідомлення споживача про її зміну, в разі відсутності письмової заяви споживача про незгоду та/або неприйняття запропонованої ціни впродовж цього строку.

Судом установлено, що сторонами не було дотримано вказаний двадцятиденний строк при укладенні оскаржуваних додаткових угод. Нова ціна застосована, як правило, на початок розрахункового періоду, що передував не тільки зверненню постачальника до споживача з повідомленням про зміну (збільшення) ціни електричної енергії, а й даті складання експертних висновків про середньозважену ціну на ринку, яким постачальник мотивував необхідність підвищення ціни за Договором (коливання ціни на ринку), що були ним додані до листів-звернень, направлених споживачу.

Суд також вважає за доцільне зазначити, що відповідачем у грудні 2020 року фактично поставлено електричної енергіїу кількості 3 851 кВт, за ціною 2,75458 за 1 кВт, за яку позивачем-2 сплачено кошти у сумі 12 730,05 грн. Перше підвищення ціни за постачання електричної енергії відбулося з 01.02.2021 на підставі укладеної між сторонами додаткової угоди №1 від 25.02.2021, якою змінено умови Договору. Вказане свідчить про те, що ще до моменту підвищення ціни на електричну енергію, додатковою угодою №1 від 25.02.2021 відповідач безпідставно визначив ціну за одиницю значно за вищою ціною, ніж встановлену Договором, а саме 3,31 грн за 1 кВт. (12 730,05 грн / 3 851 кВТ), що на 95 % більше від первісної ціни.

За висновком суду, застосування нових цін електричної енергії з дат, указаних в оспорюваних додаткових угодах, є неправомірним.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Закону України «Про ринок електричної енергії» в Україні функціонує єдиний ринок «на добу наперед» (РДН) та внутрішньодобовий ринок (ВДР). Купівля-продаж електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку здійснюється за правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку.

Особливості проведення торгів, оприлюднення результатів, розрахунків та вказаних ринків визначаються Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 308, відповідно до яких:

- розрахунковий період - мінімальний відрізок часу, щодо якого визначаються ціна та обсяги купівлі-продажу електричної енергії на РДН/ВДР (60 хвилин);

- торги на РДН - процес визначення обсягів та ціни на електричну енергію для розрахункових періодів доби постачання відповідно до цих Правил та одномоментний процес купівлі та продажу електричної енергії на РДН;

- торги на ВДР - процес визначення обсягів та цін на електричну енергію для розрахункових періодів доби постачання після завершення торгів на РДН та впродовж доби постачання відповідно до цих Правил та одномоментний процес купівлі та продажу електричної енергії на ВДР.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 67 Закону України «Про ринок електричної енергії» ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» визначається для кожного розрахункового періоду оператором ринку за принципом граничного ціноутворення на основі балансу сукупного попиту на електричну енергію та її сукупної пропозиції, а на внутрішньодобовому ринку - за принципом ціноутворення «по заявленій (пропонованій) ціні» відповідно до правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку. Ціни на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку є вільними (ринковими) цінами.

За результатами торгів відповідно до правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку оприлюднюються ціна та обсяги купівлі-продажу електричної енергії для кожного розрахункового періоду та інші показники.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію на ринку України відповідачем до листів додано експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, №ЧК-99 від 09.03.2021; експертні висновки Харківської торгово-промислової палати № 1842/21 від 10.08.2021, № 1934/21 від 18.08.2021, №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021; цінові довідки Харківської торгово-промислової палати №2277-1/21, №2277-3/21 від 21.09.2021.

Перераховані експертні висновки та цінові довідки ТПП містять лише інформацію щодо середньозваженої ціни на РДН в ОЕС України за різні періоди часу, що є відмінними за тривалістю.

Визначаючи наявність коливання ціни на електричну енергію, відповідач використовував лише дані щодо середньозваженої ціни, а отже порівняння таких цін є некоректним, а відтак не може підтвердити реальне коливання ціни на електричну енергію.

З огляду на вимоги п.2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачає дотримання пропорційності збільшення ціни за одиницю товару до коливання ціни на ринку.

Пропорційність означає рівність, співрозмірність двох відношень до порівняння.

За висновком суду, ціну електроенергії на ринку необхідно порівнювати за співмірні проміжки часу, наприклад, місяць з місяцем, декаду з декадою, а не на вибіркові дати в різних розрахункових періодах, при цьому, таке порівняння має бути проведено починаючи з моменту укладення Договору, що відображатиме реальну тенденцію коливання ціни на ринку.

Однак в експертних висновках Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, №ЧК-99 від 09.03.2021; Харківської торгово-промислової палати № 1842/21 від 10.08.2021, № 1934/21 від 18.08.2021, №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021; цінових довідках Харківської торгово-промислової палати №2277-1/21, №2277-3/21 від 21.09.2021 відсоток коливання визначений шляхом порівняння середньозваженої ціни електроенергії на РДН В ОЕС не тільки не за календарний місяць, а й не за неспівмірні проміжки часу (місяць з декадою, місяць з ціною на певну дату тощо), що не відповідає принципу пропорційності.

За наведених обставин, суд вважає, що вказані документи не є належними доказами, які підтверджують наявність коливання ціни електроенергії в порівняні з моментом укладення Договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до Договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару, а отже не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі".

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що додаткові угоди №1-2,4-12 укладені за відсутності належного підтвердження факту коливання ціни на електроенергію за певні періоди дії Договору, починаючи з моменту його укладення, та з порушенням вимог щодо повідомлення позивача-2 про початок застосування нової ціни.

Метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища в сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції в цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Перемога в тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення "каскадних" додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі".

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 ЦК України).

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Таким чином, беручи участь у процедурі публічних закупівель, Товариство самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, з урахуванням власного економічного обґрунтування рентабельності підприємства і можливості виконати взяті зобов`язання упродовж дії договору, чітко усвідомлювало свою можливість поставки товару за заявленими цінами протягом дії договору, адже вчиненню таких дій повинні передувати організаційні дії щодо закупки товару до сезонного здорожчання та його зберігання. Саме по собі коливання цін на ринку - природна обставина ринкових відносин, яка повинна братися до уваги при укладенні договорів з урахуванням підприємницького ризику. Саме лише коливання цін не є безумовною підставою внесення змін до договору.

В силу особливостей функціонування ринків РДН та ВДР ціна купівлі-продажу електричної енергії є динамічною, тобто коливання ціни відбуваються постійно в залежності від попиту та пропозиції, часу доби та сезону, інших чинників, що не міг не знати та не враховувати відповідач, здійснюючи свою діяльність з купівлі електроенергії на майданчиках РДН та ВДР, та формуючи тендерну пропозицію щодо спірної закупівлі.

Також матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що відповідач у спірному періоді дійсно був змушений придбавати електричну енергію для її подальшої реалізації кінцевому споживачу (позивачу-2) за цінами, вказаними в відповідних експертних висновках та цінових довідках.

Покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Позивач-2 мав беззаперечне право на отримання електроенергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі, однак, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо необґрунтованих пропозицій відповідача про збільшення ціни, підписав спірні додаткові угоди, як наслідок, ціна 1кВт/год електричної енергії значно збільшилась, а обсяг поставки електроенергії за Договором зменшився.

Укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України "Про публічні закупівлі" підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд, установивши наявність фактичних обставин, з якими Закон пов`язує визнання додаткових угод №1-2, 4-10 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, недійсними на момент їх укладення, дійшов висновку, що оскаржувані додаткові угоди суперечать п.2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", принципам максимальної економії, ефективності та пропорційності закупівель, установлених статтею 5 цього Закону, відтак про наявність підстав для визнання їх недійсними відповідно до статей 203, 215 ЦК України.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", тобто те, що вони є нікчемними, оскільки предметом цього позову є визнання додаткових угод недійсними у зв`язку з порушенням сторонами вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" при їх укладенні.

Щодо стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 941 042,09 грн.

Відповідно до вимог ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За приписами ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Обов`язок повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 Цивільного кодексу "Купівля-продаж".

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка електроенергії, і її оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції укладеного Договору.

Відповідно до умов Договору та Комерційної пропозиції відповідач повинен був поставити позивачу-2 1784660 кВт/год електричної енергії за ціною 1,697399997 грн за 1 кВт/год.

Як встановив суд, в період з грудня 2020 року по листопад 2021 року відповідач поставив позивачу-2 електроенергію у кількості 1 230 258 кВт/год на суму 3 029 281,88 грн

Враховуючи ціну, обумовлену позивачем-2 та відповідачем у п. 1 Комерційної пропозиції (Додаток №2 до Договору), позивач-2 повинен був сплатити відповідачу за спожиту у грудні 2020 року - листопаді 2021 року електричну енергію у розмірі 2 088 239,79 грн, натомість сплатив 3 029 281,88 грн, а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 941 042,09 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача коштів у розмірі 941 042,09 грн підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір в сумі 41 406,63 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 25.02.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ().

3. Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 12.03.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ().

4. Визнати недійсною додаткову угоду №4 від 19.07.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (код ЄДРГІОУ 41823846).

5. Визнати недійсною додаткову угоду №5 від 20.08.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ().

6. Визнати недійсною додаткову угоду №6 від 31.08.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ().

7. Визнати недійсною додаткову угоду №7 від 13.09.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ().

8. Визнати недійсною додаткову угоду №8 від 04.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2021, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ().

9. Визнати недійсною додаткову угоду №9 від 05.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (код ЄДРГІОУ 41823846).

10. Визнати недійсною додаткову угоду №10 від 06.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ().

11. Визнати недійсною додаткову угоду №11 від 29.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.12.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ().

12. Визнати недійсною додаткову угоду №12 від 09.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №210303ВЦ від 24.09.2020, укладену між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ().

13. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (; проспект Перемоги, буд.126Б, м.Чернігів, 14013) на користь Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (; вул. Московська, 20, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600) коштів в сумі 941 042,09 грн.

14. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (; проспект Перемоги, буд.126Б, м.Чернігів, 14013) на користь Чернігівської обласної прокуратури (одержувач: Чернігівська обласна прокуратура, UA 0006008, , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ) сплачений судовий збір у розмірі 41 406,63 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2022.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор