ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"14" лютого 2023 р. Справа№ 910/8378/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача 1: Ліщишин І.В.,

від позивача 2: Ліщишин І.В.,

від відповідача 1: Гаврилюк М.В., Нікітчина А.О.,

від відповідача 2: Українець М.П.,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2022

у справі №910/8378/22 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом: 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

до 1. ОСОБА_3

2. ОСОБА_4

про визнання договору припиненим та стягнення 970 000, 00 USDT (токенізований долар), що еквівалентно 970 000,00 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1) та ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2) звернулися до Господарського суду міста Києва із позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 1) та ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач 2) про визнання припиненим Договору про спільну діяльність від 17.06.2019 (далі по тексту - Договір 1), укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та стягнення з відповідача 1 на користь позивача 1 та позивача 2 пропорційно 970 000, 00 USDT, що еквівалентно 970 000, 00 доларів США, та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 17.06.2019 було укладено Договір 1 в простій формі, у цифровому форматі, шляхом створення єдиного файлу на хмарному сховищі Google. Диск, яким сторони погодили створення, розвиток та підтримку функціонування своїх бізнесів, внесення вкладу тощо. 08.11.2021 відповідач 2, як партнер, вирішив припинити свою участь у Товаристві та вийти з нього. З цією метою 08.11.2021 відповідач 2 уклав із позивачем 2 Договір про передачу всіх належних йому прав інтелектуальної власності (далі по тексту - Договір 2) на продукти, які були створені в результаті введення спільних бізнесів Товариства.

Позивачі вважають, що оскільки відповідач 2 відмовився від Договору 1, то в силу п. 4 ч. 1 ст. 1141 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) такий договір простого товариства є припиненим з 08.11.2021.

Як зазначають позивачі, в подальшому у період з січня-березня 2022 позивач 1 помилково перерахував відповідачу 1 на його електронний гаманець 970 000,00 USDT (токенізований долар), що еквівалентно 970 000,00 доларів США, підстави для утримання яких у відповідача 1 відсутні, які мають бути повернуті як безпідставно набуті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 провадження у справі №910/8378/22 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України), оскільки спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з суб`єктного складу сторін та характеру спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що такі відносини не виникли з корпоративних правовідносин та в ході здійснення господарської діяльності, оскільки відповідну юридичну особу так і не було створено, а на дату перерахування коштів позивачем 1 відповідачу 1 між сторонами не існувало жодних правовідносин, за яким у сторін виникло зобов`язання провести таку оплату. Позовна вимога про визнання Договору 1 припиненим направлення на встановлення факту.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просять скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8378/22 та направити справу для подальшого розгляду до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивачі посилаються на те, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.08.2022 у справі №755/6802/22, яка набрала законної сили, їм було відмовлено у відкритті провадження у справі, з підстав, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 про відкриття провадження у даній справі встановлено, що даний спір підсудний Господарському суду міста Києва.

Скаржники стверджують, що спір виник у процесі реалізації позивачами та відповідачами Договору 1, метою якого є створення відповідної «компанії», забезпечення обігу акцій, здійснення комерційної діяльності, отримання прибутку, подальшого розподілу та виплати дивідендів. Отже, відносини, які існували між сторонами мають господарський/підприємницький характер, що виключає можливість розгляду господарського спору в порядку цивільного судочинства.

При винесенні спірної ухвали судом першої інстанції не виконано завдань підготовчого провадження, порушено принцип правової визначеності та обмежено позивачам у доступі до правосуддя.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у справі №910/8378/22 передано на розгляд колегії суддів складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8378/22. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8378/22.

Матеріали справи №910/8378/22 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 06.12.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8378/22 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 11.01.2023.

27.12.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача 1 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким останній просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8378/22 без змін, посилаючись на те, що даний спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки спірний Договір був укладений між сторонами не у статусі суб`єктів господарювання та/або приналежність помилково проведених операцій до господарських. Позивачами не доведено, що заявлена до стягнення криптовалюта використовувалась у їх господарській діяльності, а заявлена вимога про стягнення спрямована на відновлення порушеного права позивачів як господарюючих суб`єктів. Наведені обставини свідчать про те, що даний спір не пов`язаний із захистом господарських відносин, а стосується цивільних прав та інтересів позивачів у сфері цивільних договірних та позадоговірних зобов`язань.

Посилання позивачів на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15.08.2022 у справі №755/6802/22, якою було відмовлено у відкритті провадження у справі, з підстав того, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства не заслуговують на увагу, оскільки така ухвала не має преюдиційного значення для господарського суду, позивачі не були позбавлені права оскаржити таку ухвалу в апеляційному порядку, проте вони таким правом не скористались. Крім того, передачі справи з одного суду до іншого не було.

Судове засідання 11.01.2023 не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді - Владимиренко С.В. з 03.01.2023 по 06.02.2023 у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8378/22 призначено до розгляду у судовому засіданні на 14.02.2023 о 12 год. 40 хв.

Представник позивачів у судовому засіданні 14.02.2023 підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 скасувати, справу №910/8378/22 направити на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Представники відповідача 1 у судовому засіданні 14.02.2023 заперечили проти задоволення апеляційної скарги позивачів, просили суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 залишити без змін.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 14.02.2023 щодо апеляційної скарги позивачів поклався на розсуд суду.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Позивачі звернулися до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом про визнання припиненим Договору 1, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та стягнення з відповідача 1 на користь позивача 1 та позивача 2 пропорційно 970 000, 00 USDT, що еквівалентно 970 000, 00 доларів США, та судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.08.2022 відмовлено у відкритті провадження у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору припиненим, стягнення коштів.

Ухвала мотивована тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Позивачі звернулись із вказаним позовом до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 відкрито провадження у справі №910/8378/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору припиненим та стягнення 970 000, 00 USDT (токенізований долар), що еквівалентно 970 000,00 доларів США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 провадження у справі №910/8378/22 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші спори.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі по тексту - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як указує Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, пункт 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, пункт 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» (Bulanov and Kupchik v. Ukraine, заяви № 7714/06 та № 23654/08), у якому ЄСПЛ установив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників усупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й зневілювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (пункти 27, 28, 38 - 40); рішення від 01 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України» (Andriyevska v. Ukraine, заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд України відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (пункти 13, 14, 23, 25, 26); рішення від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» (Mosendz v. Ukraine, заява № 52013/08), у якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (пункти 116, 119, 122 - 125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» (Shestopalova v. Ukraine, заява № 55339/07), у якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24)).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.09.2020 у справі №804/8836/17 дійшла висновку про те, що непослідовність національного суду створила позивачу перешкоди у реалізації права на судовий захист.

Отже, постановлення Господарським судом міста Києва ухвали про закриття провадження у справі, обґрунтованої тим, що цей спір не належить розглядати в порядку господарського судочинства, поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8378/22 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8378/22 підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 280 ГПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 14.11.2022, справа №910/8378/22 підлягає передачі на розгляд суду першої інстанції.

Згідно ч. 14 ст. 129 ГПК якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції не приймає нову ухвалу у даній справі, а направляє справу на розгляд Господарському суду міста Києва, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8378/22 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8378/22 скасувати, справу №91/8378/22 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

3. Матеріали справи № 910/8378/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.02.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова