РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2023Справа № 910/9403/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС ПАРК"

2. Фізичної особи-підприємця Вовк Олександра Михайловича

про солідарне стягнення 361519,14 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гуменюк О.О.

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС ПАРК", Фізичної особи-підприємця Вовк Олександра Михайловича про солідарне стягнення 361519,14 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань за договором фінансового лізингу №220121-4/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022 та договором поруки №220121-13/П від 21.01.2022.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.09.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/9403/22, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено засідання у справі на 20.10.2022.

У зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні суду, судове засідання, призначене до розгляду Господарським судом міста Києва на 20.10.2022, не відбулось

Ухвалою від 24.10.2022 Господарський суд міста Києва призначив по справі №910/9403/22 підготовче судове засідання на 10.11.2022.

Протокольною ухвалою від 10.11.2022 відкладено підготовче судове засідання на 01.12.2022.

01.12.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання позивача від 29.11.2022 про поновлення позивачу строків на надання доказів та письмові пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 01.12.2022 суд на підставі ст.119 ГПК України задовольнив клопотання позивача від 29.11.2022 про поновлення позивачу строків на надання доказів та долучив документи наданні позивачем.

Протокольною ухвалою від 01.12.2022 відкладено підготовче судове засідання на 08.12.2022.

08.12.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів збитки у сумі 279719,14 грн, штраф за порушення умов договору у сумі 78000,00 грн та витрати на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн. Також позивачем подані додаткові письмові пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 08.12.2022, розглянувши заяву позивача про уточнення позовних вимог, судом встановлено, що вказана заява по своїй суті є заявою про зміну предмету позову.

У відповідності до ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Розглянувши заяву позивача про уточнення позовних вимог (зміну предмету позову), судом встановлено, що вказана заява відповідає приписам ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України. Протокольною ухвалою від 08.12.2022 судом прийнято заяву про зміну предмету позову та подальший розгляд справи буде здійснюватися у редакції вказаної заяви.

Протокольною ухвалою від 01.12.2022 відкладено підготовче судове засідання на 21.12.2022.

У підготовчому засіданні 21.12.2022 суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.01.2023.

Протокольною ухвалою від 26.01.2023 судове засідання по суті відкладено на 09.02.2023.

Представники відповідачів у судове засідання 09.02.2023 не з`явився, про розгляд справи по суті відповідачі були повідомлені ухвалами від 21.12.2022, від 26.01.2023. З матеріалів справи вбачається, що ухвали суду від 21.12.2022, направлені на адреси відповідачів повернуті на адресу суду поштовим відділенням зв`язку.

Отже, у відповідності до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Ураховуючи вище наведене, враховуючи, що відповідачі були повідомлені про розгляду справи по суті, за висновками суду неявка представників відповідачів не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 09.02.2023.

Представник позивача у судовому засіданні 09.02.2023 надав пояснення по суті позовних вимог.

У судовому засіданні 09.02.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Позиція позивача.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на порушення відповідачем-1 умов п.5.2.1. договору (ненадання інформації щодо стану та адрес базування об`єкта лізингу), у зв`язку із чим позивачем нарахований штраф у розмірі відсотків від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, що становить 39000,00 грн (390000,00 грн х 10%).

Також на підставі п.2 особливих умов договору, у зв`язку із неповідомленням про пошкодження об`єкта лізингу протягом 24 годин, позивач нарахував штраф у розмірі відсотків від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, що становить 39000,00 грн (390000,00 грн х 10%).

З огляду на пошкодження об`єкта лізингу, який був переданий за актом приймання передачі від 27.01.2022, невжиття відповідачем-1 заходів щодо повідомлення позивача про стан та місцезнаходження об`єкта лізингу, на підставі п.3.4. загальних умов договору, п.4 особливих умов договору, ст.22 ЦК України, позивач зазначає, що на його користь підлягають відшкодуванню збитки у сумі 279719,14 грн, а також витрати на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн, сплачені позивачем суб`єкту оціночної діяльності за платіжним дорученням №8916 від 10.08.2022.

Оскільки забезпечення виконання зобов`язань лізингоодержувача за договором лізингу, були забезпечені договором поруки №220121-13/П від 21.01.2022, укладеним між лізингодавцем, лізингоодержувачем та ФОП Вовком О.М. позивачем пред`явлені вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС ПАРК" (відповідача-1) та Фізичної особи-підприємця Вовк Олександра Михайловича (відповідача-2) про солідарне стягнення збитків у сумі 279719,14 грн, штрафу за порушення умов договору у сумі 78000,00 грн та витрат на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн (у редакції заяви про зміну предмету позову).

Позиція відповідачів.

Відповідачі-1,2 відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не подали.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

21.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС ПАРК" (лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" (лізингодавець) було укладено договір фінансового лізингу №220121-4/ФЛ-Ю-А (надалі - договір), відповідно до умов якого лізингодавець набуває у свою власності і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування об`єкт лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку "Специфікація", з лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингосдержувача переходить право власності на об`єкт лізингу згідно умов цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством).

Строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в додатку "Графік сплати лізингових платежів" до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року (п.1.1 ст.1 загальних умов договору (додаток до договору)).

Об`єктом лізингу за договором №220121-4/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022 є автомобіль Peugeot 301, загальною вартістю 390000,00 грн, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 .

27.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС ПАРК" (лізингоодержувач) об`єкт лізингу автомобіль Peugeot 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 (акт прийому-передачі об`єкта лізингу в користування за договором фінансового лізингу №220121-4/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022).

Пунктом п.3.4 загальних умов договору передбачено, що приймання лізингоодержувачем об`єкта лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання акту. Підписання лізингоодержувачем акту підтверджує в т,ч. належну якість, комплектність, справність об`єкта лізингу і відповідність об`єкта лізингу вимогам лізингоодержувача та умовам договору. З моменту підписання сторонами акту до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням об`єктом лізингу (в тому числі ризики, випадкового знищення чи пошкодження об`єкта лізингу, ризики пов`язані з відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам внаслідок користування об`єктом лізингу). З моменту підписання акту лізингоодержувач несе повну цивільну відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує у повному обсязі шкоду третім особам, заподіяну внаслідок експлуатації об`єкта лізингу, несе відповідальність за порушення правил дорожнього руху, правил зупинки, паркування та стоянки за участю об`єкта лізингу (в т.ч. зафіксованих у автоматичному режимі, а також за допомогою фото та відеофіксації). Ризик невідповідності об`єкта лізингу цілям використання цього об`єкта лізингу несе лізингоодержувач. Лізингодавець залишає у себе один комплект ключів від об`єкта лізингу та зберігає його протягом всього строку дії договору (якщо об`єкт лізингу - транспортний засіб).

У п.4.3 загальних умов договору встановлено, що до припинення даного договору об`єкт лізингу не може вивозитись чи будь-яким іншим чином переміщуватись за межі території України бути переданим (відчуженими лізингоодержувачем за будь-якими договорами, обтяженим будь-якими обтяженнями будь-якими особами без письмової згоди лізингодавця).

Відповідно до п.4.4 загальних умов договору лізингоодержувач має право експлуатувати, зберігати, переміщувати Об`єкт лізингу по всій території України, окрім: тимчасово окупованих територій, визначених відповідно до Закону України від 18.01.2018р. № 2268-VІІІ "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" та Закону України від 15.04.2014р. № 1207-VІІ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в т ч. відповідних територій Донецької і Луганської областей, а також усієї території Автономної Республіки Крим); території (зон) проведення Операції об`єднаних сил, території введення надзвичайного чи військового стану у разі запровадження на такій території такого заходу правового режиму, як примусове відчуження майна.

У випадку зміни адреси базування об`єкта лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний повідомити про це лізингодавця протягом трьох робочих днів (п. 4.4.1 загальних умов договору).

У п.2 особливих умов договору сторонами погоджено, що лізингоодержувач зобов`язаний у разі настання пошкодження об`єкта лізингу в найкоротший термін, не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про завдану об`єкта лізингу шкоду та відновити об`єкт лізингу, до первісного стану, з урахуванням нормального зносу, протягом 5 календарних днів або в строк погоджений сторонами (у разі погодження з таким строком лізингодавця).

У разі невиконання умов даного пункту або виявленням лізингодавцем ушкоджень про які лізингоодержувачем не було повідомлено вчасно та/або не було відновлено до первісного стану, з урахуванням нормального зносу в оговорений в договорі термін, останній зобов`язаний сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 10% від остаточної загальної вартості об`єкта лізингу за кожне пошкодження. Сторони дійшли згоди, що фото та/або відео зроблене в день виявлення такого пошкодження є достатнім доказом для нарахування лізингодавцем штрафу та сплатою такого штрафу лізингоодержувачем.

У п.4 особливих умов договору передбачено, що в будь-якому випадку лізингоодержувач за власний рахунок та в повному обсязі зобов`язаний відшкодовувати суму збитків лізингодавця у розмірі витрат, що були завдані та витрат, що будуть понесені лізингодавцем в майбутньому, в разі пошкодження об`єкта лізингу та не відновленого лізингоодержувачем у встановлений сторонами строк та інші збитки, які не відшкодовані лізингодавцю згідно договору.

Згідно із п.п.5.2.1, 5.2.2 загальних умов договору лізингоодержувач зобов`язаний: щомісяця (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення попереднього місяця) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленою додатком "Довідка" до договору та фото спидометра та всіх чотирьох сторін (а у разі повідомлення/направлення інформації про пошкодження додатково надавати фото пошкоджень з декількох ракурсів та фото після усунення таких пошкоджень). В разі настання з об`єктом лізингу пошкоджень та/або викрадення, лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком "Довідка" до договору. У разі недотримання умов цього пункту лізингоодержувач сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 10 (десяти) відсотків остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, за кожен випадок. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості об`єкта лізингу) протягом строку дії договору, та для зручності сторін визначається як 10 (десять) відсотків від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу. Окрім цього, лізингодавець мас право в будь-який момент вимагати від Лізингоодержувача надати на огляд об`єкт лізингу, а лізингоодержувач отримавши повідомлення про необхідність надання об`єкта лізингу для огляду зобов`язаний доставити його для огляду в зазначений лізингодавцем місце та час; забезпечити безперешкодний доступ предстагзникам лізингодавця та/або фінансуючої установи до об`єкта лізингу для проведення його інспектування та наявність об`єкта лізингу за останньою адресою базування, що була повідомлена лізингоодержувачем лізингодавцю згідно умов цього договору на час проведення інспектування, призначений лізингодавцем.

Відповідно до п.6.6. загальних умов договору, у разі порушення лізингоодеожувачем умов пунктів 4.4, 6.5, 9.3 загальних умов договору лізингодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від договору та вилучити об`єкт лізингу у лізингоодержувача в наступному порядку: лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та вилучення об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Якщо інше не встановлено у такому повідомленні, місцем виконання договору (зобов`язань по договору) щодо повернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу є місцезнаходження лізингодавця лізингоодерягувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку встановленому в повідомленні про вилучення об`єкта лізингу, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації , ремонту тощо) об`єкта лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь яких інших осіб з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від Договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем відправлення лізингодавцем відповідного про це повідомлення та з цього моменту цей договір є розірваним.

Пунктом 10.9 загальних умов договору сторони погодили, що усі повідомлення та вимоги та інша кореспонденція направляються поштою рекомендованим або цінним повідомленням, чи кур`єрською доставкою в разі, якщо лізингоодержувач змінить місцезнаходження та/або фактичну адреси (які вказані у договорі) та не повідомить про такі зміни у порядку, визначеному цим договором, усі повідомлення та інша кореспонденція, направлена лізингодавцем та адреси лізингоіздержувача, зазначені у цьому договорі вважаються належним чином направленими лізингодавцем та отриманими лізингоодержувачем. При цьому, достатнім доказом направлення сторонами одна одній повідомлень, вимог та іншої кореспонденції є розрахунковий документ (касовий чек) про направлення рекомендованого повідомлення.

У разі прийняття лізингодавцем рішення про направлення повідомлення, вимоги чи іншої кореспонденції іншій стороні засобами електронної пошти е-mail повідомлення та або іншими каналами телекомунікацій, в тому числі, з використанням додатків (sms, viber, whats app, telegram) сторони в порядку ст.10, 11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", сторони домовились що вказані повідомлення вимоги чи інша кореспонденція вважаються такими що надані/надіслані в письмовій формі та доставлені/одержані лізингоодержувачем, якщо: а) документи направлені з електронної пошти лізингодавця (що вказана в цьому Договорі та/або електронну адресу ) на електронну пошту лізингоодержувача (або його уповноваженої/контактної особи), що вказана в цьому договорі та/або взяту з заяви-анкети на одержання послуг фінансового лізингу електронну пошту та/або в офіційних письмових документах (в тому числі, бланку), підписаних лізингоодержувачем власноруч (або електронним цифровим (кваліфікованим електронним) підписом лізингоодержувача; б) документ підписано електронним цифровим підписом лізингодавця (відсканований власноручний підпис на від сканованому документі, що міститься у вкладенні е-mail повідомлення та/або електронний підпис уповноваженої особи лізингодавця під текстом/супровідним листом лізингодавця та/або електронним цифровим підписом (кваліфікованим електронним) підписом лізингодавця, що міститься у вкладенні е-mail повідомлення.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем на електронну пошту відповідача-1 направлено запит-вимогу № 734 від 29.03.2022 з вимогою надати об`єкти лізингу, серед яких і об`єкт лізингу за договором №220121-4/ФЛ-Ю-А - автомобіль Peugeot 301, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 до огляду за двома адресами на вибір: м. Львів, вул. Яна Матейка, 6 - 31.03.2022; м. Київ, вул. Лінійна, 17 - 01.04.2022.

За доводами позивача відповідач-1 об`єкт лізингу для огляду не надав.

Також, позивач відповідачу-1 направив листа № 756 від 31.03.2022 щодо скасування з 31.03.2022 своєї згоди на передачу лізингоодержувачем об`єктів лізингу за всіма Договорами лізингу третім особам в користування (оренду, прокат, тощо).

02.04.2022 позивач направив на електронну пошту відповідача-1 вимогу за вих. №837 від 02.04.2022 надати позивачу інформацію про стан та адресу базування об`єктів лізингу, відновлення доступу до пристрою спостереження за рухомими об`єктами системи стільникового зв`язку GSM-900/1800 на виконання умов п.5.3 договору №220121-4/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу від 21.01.2022, та сплати штрафу в розмірі 1% від вартості об`єктів лізингу.

Відповіді відповідача-1 на вимогу №837 від 02.04.2022 матеріали справи не містять.

У листі ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" від 19.04.2022, наданого у відповідь на лист позивача від 15.04.2022 щодо переговорів в порядку п.8.3 договору, на запропоновані позивачем вимоги викупити об`єкти лізингу згідно п 6.3 договорів лізингу або повернути об`єкти лізингу з одночасним погашенням всієї простроченої заборгованості, відповідач-1 повідомив позивача про розгляд запропонованої додаткової угоди про розірвання договорів та запропонував свою редакцію додаткової угоди про розірвання договорів фінансового лізингу. Жодної інформації про стан об`єктів лізингу, в тому числі за договором №220121-4/ФЛ-Ю-А (автомобіль Peugeot 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 ) відповідач-1 не надав, об`єкт лізингу не надав.

Згідно із матеріалів справи, 02.05.2022 позивач на виконання умов договору направив відповідачу-1 повідомлення № 1327 від 02.05.2022 про відмову від (розірвання) договорів фінансового лізингу, у тому числі і договору №220121-4/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022 та вимагав від відповідача-1 у період з 13.00 до 14.00 11.05.2022 повернути отримане майно - об`єкти лізингу з усіма приналежностями, за адресою Дрогобицька 72, м. Стрий, Львівської області та підписати акт повернення предмета лізингу.

Однак, відповіда-1 об`єкт лізингу позивачу не було повернув.

Посилаючись на порушення відповідачем умов п.5.2.1. договору (за ненадання інформації щодо стану та адрес базування об`єкта лізингу) позивачем нарахований штраф у розмірі 10 відсотків від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, що становить 39000,00 грн (390000,00 грн х 10%).

Позивач зазначає, що 16.04.2022 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська було виявлено пошкоджений об`єкт лізингу, що було зафіксовано в акті вилучення та транспортування пошкодженого об`єкту лізингу до фактичного місця здійснення діяльності позивача на адресу Лінійна, 17.

На замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем Резниченко Володимиром Олеговичем, який діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №453/18, виданого Фондом державного майна Укради від 29.05.2018, проведено автотоварознавче дослідження пошкодженого об`єкту лізингу (автомобіль Peugeot 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 ).

За результатами автотоварознавчого дослідження оцінювачем складено Звіт № 19-05/В22 від 25.07.2022 про визначення вартості матеріального збитку.

Згідно Звіту № 19-05/В22 про визначення вартості матеріального збитку від 25.07.2022 вартість відновлювального ремонту автомобіля Peugeot 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу станом на 21.07.2022 складає 279719,14 грн. Отже, вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту становить 279719,14 грн, що перевищує 60% як це визначено п.3 особливих умов.

Посилаючись на пошкодження об`єкта лізингу, який був переданий за актом приймання передачі від 27.01.2022, невжиття відповідачем-1 заходів щодо повідомлення позивача про стан та місцезнаходження об`єкта лізингу, на підставі п.3.4. загальних умов договору, п.4 особливих умов договору, ст.22 ЦК України, позивач зазначає, що підлягають відшкодуванню збитки у сумі 279719,14 грн, а також витрати на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн, сплачені позивачем суб`єкту оціночної діяльності за платіжним дорученням №8916 від 10.08.2022.

Також на підставі п.2 особливих умов договору, у зв`язку із неповідомленням про пошкодження об`єкта лізингу протягом 24 годин, позивач нарахував штраф у розмірі відсотків від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, що становить 39000,00 грн (390000,00 грн х 10%).

У той же час, судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань лізингоодержувача за договором лізингу, між лізингодавцем, лізингоодержувачем та ФОП Вовком О.М. укладено договір поруки №220121-13/П від 21.01.2022 року.

За умовами договору поруки відповідач-2 зобов`язався солідарно відповідати перед лізингодавцем за виконання лізингоодержувачем усіх грошових зобов`язань за договором лізингу в повному обсязі, в т.ч.:

- за сплату позивачу лізингових платежів у встановлений строк;

- сплату позивачу санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на відповідача-1 відповідно до умов договору лізингу та/або чинного законодавства України.

Відтак, позивачем пред`явлені вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС ПАРК" (відповідача-1) та Фізичної особи-підприємця Вовк Олександра Михайловича (відповідача-2) про солідарне стягнення збитків у сумі 279719,14 грн, штрафу за порушення умов договору у сумі 78000,00 грн та витрат на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" (тут і надалі в редакції, чинній станом на дату укладення удоговору) передбачено, що фінансовий лізинг - фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, та які передбачають наявність хоча б однієї з ознак фінансового лізингу, встановлених цим Законом.

Пунктом 2 частини 2 статті 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" на лізингоодержувача покладено обов`язок відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання та експлуатації об`єкта фінансового лізингу, підтримувати його у справному стані.

Частиною 3 статті 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів, що регулюють відносини фінансового лізингу.

Пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингоодержувач має право здійснювати перевірки дотримання лізингоодержувачем умов володіння та користування об`єктом фінансового лізингу, його утримання та експлуатації.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом вище, умовами п.5.2.1. загальних умов договору визначено, що лізингоодержувач зобов`язаний: щомісяця (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення попереднього місяця) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу.

У відповідності до п.3.4 загальних умов договору, п.2 особливих умов договору з моменту підписання сторонами акту до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням об`єктом лізингу (в тому числі ризики, випадкового знищення чи пошкодження об`єкта лізингу, ризики пов`язані з відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам внаслідок користування об`єктом лізингу); лізингоодержувач зобов`язаний у разі настання пошкодження об`єкта лізингу в найкоротший термін, не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про завдану об`єкта лізингу шкоду та відновити об`єкт лізингу, до первісного стану, з урахуванням нормального зносу, протягом 5 календарних днів або в строк погоджений сторонами (у разі погодження з таким строком лізингодавця).

Представленими позивачем у матеріали справи доказами підтверджено, що відповідач на вимогу позивача (листи № 734 від 29.03.2022, №837 від 02.04.2022) надати об`єкт лізингу (автомобіль Peugeot 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) для огляду та інформації про стан та адресу базування об`єктів лізингу не виконав. Доказів в спростування наведених обставин відповідач-1 не надав.

З наданого позивачем у матеріали справи скріншоту екрану комп`ютера вбачається, що відповідач-1, всупереч п.5.3. договору вимкнув доступ до пристрою спостереження за рухомими об`єктами системи стільникового зв`язку GSM-900/1800.

Згідно із наданим позивачем актом вилучення та транспортування пошкодженого об`єкту лізингу до фактичного місця здійснення діяльності позивача на адресу Лінійна, 17, 16.04.2022 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська було виявлено пошкоджений об`єкт лізингу (автомобіль Peugeot 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

Наданими позивачем у матеріали справи доказами підтверджується факт неповідомлення відповідачем-1 письмово чи засобами електронного зв`язку про пошкодження об`єкта лізингу, переданого за Актом приймання-передачі 27.01.2022.

Наведені вище обставини та надані позивачем докази фактично свідчить, що лізингоодержувачем було порушено умови п.3.4, п.5.2.1. загальних умов договору, п.2 особливих умов договору в частині надання інформації щодо стану та адрес базування об`єкта лізингу та повідомленням про пошкодження об`єкта лізингу.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Водночас, у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у постанові від 02.10.2018 у справі №910/18036/17.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідач-1 у відповідності наведених приписів процесуального закону наведених у позові обставин щодо порушення п.3.4, п.5.2.1. загальних умов договору, п.2 особливих умов договору не спростував.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Оскільки встановленими вище обставинами та наявними у матіералах справи докази підтверджено порушення відповідачем умов п.3.4, п.5.2.1. загальних умов договору, п.2 особливих умов договору в частині надання інформації щодо стану та адрес базування об`єкта лізингу та повідомлення про пошкодження об`єкта лізингу, суд вважає, що позивач на підставі п.5.2.1. (за ненадання інформації щодо стану та адрес базування об`єкта лізингу) та п.2 особливих умов (неповідомленням про пошкодження об`єкта лізингу) правомірно нарахував штраф у розмірі 10% відсотків від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу (за кожне порушення), що у загальній сумі становить 78000,00 грн (39000,00 грн (390000,00 грн х 10%) та 39000,00 грн (390000,00 грн х 10%)).

Перевіривши розрахунок штрафу, судом встановлено, що розрахунок позивача є арифметично правильним, відповідає вимогам законодавства та умовам договору, а відтак позовні вимоги в частині стягнення штрафу у загальній сумі 78000,00 грн належить задовольнити.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення збитків у сумі 279719,14 грн та витрати на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн, суд зазначає таке.

Так, згідно із п.5 ч.1 ст.20 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач має право вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків, у тому числі оплати ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу, та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства.

Також відповідно до частини 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Як встановлено судом вище, 16.04.2022 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська було виявлено пошкоджений об`єкт лізингу, що було зафіксовано в акті вилучення та транспортування пошкодженого об`єкту лізингу до фактичного місця здійснення діяльності позивача на адресу Лінійна, 17.

При цьому, факт порушення відповідачем-1 пункту 2 особливих умов договору сторонами в частині своєчасного повідомлення позивача про пошкодження об`єкту лізингу позивачем належним чином обґрунтований та відповідачем-1 у порядку встановленим процесуальним кодексом не спростований.

Як зазначалося судом вище у п. 4 особливих умов договору сторонами встановлено, що в будь-якому випадку лізингоодержувач за власний рахунок та в повному обсязі зобов`язаний відшкодовувати суму збитків лізингодавця у розмірі витрат, що були завдані та витрат, що будуть понесені лізингодавцем в майбутньому, в разі пошкодження об`єкта лізингу та не відновленого лізингоодержувачем у встановлений сторонами строк та інші збитки, які не відшкодовані лізингодавцю згідно договору.

Пункт п.3.4 загальних умов договору встановлює, що з моменту підписання сторонами акту до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням об`єктом лізингу (в тому числі ризики, випадкового знищення чи пошкодження об`єкта лізингу, ризики пов`язані з відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам внаслідок користування об`єктом лізингу). З моменту підписання акту лізингоодержувач несе повну цивільну відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує у повному обсязі шкоду третім особам, заподіяну внаслідок експлуатації об`єкта лізингу, несе відповідальність за порушення правил дорожнього руху, правил зупинки, паркування та стоянки за участю об`єкта лізингу (в т.ч. зафіксованих у автоматичному режимі, а також за допомогою фото та відеофіксації). Ризик невідповідності об`єкта лізингу цілям використання цього об`єкта лізингу несе лізингоодержувач. Лізингодавець залишає у себе один комплект ключів від об`єкта лізингу та зберігає його протягом всього строку дії договору (якщо об`єкт лізингу - транспортний засіб).

При цьому, з дійсних обставин справи вбачається, що відповідач-1 про пошкодження об`єкту лізингу позивача не повідомив, пошкоджень не усунув.

На замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем Резниченко Володимиром Олеговичем, який діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №453/18, виданого Фондом державного майна Укради від 29.05.2018, проведено автотоварознавче дослідження пошкодженого об`єкту лізингу (автомобіль Peugeot 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 ).

Згідно складеного оцінювачем Звіту № 19-05/В22 про визначення вартості матеріального збитку від 25.07.2022, вартість відновлювального ремонту автомобіля Peugeot 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу станом на 21.07.2022 складає 279719,14 грн.

Дослідивши представлений позивачем у матеріали справи Звіт № 19-05/В22 про визначення вартості матеріального збитку від 25.07.2022, судом встановлено, що оцінювачем при проведенні дослідження і складанні звіту дотримано вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) з урахуванням технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень. За висновками суду Звіт № 19-05/В22 про визначення вартості матеріального збитку від 25.07.2022 не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства.

Розмір збитків позивачем документально доведений та відповідачем-1 належними доказами не спростований.

Також позивачем понесені витрати на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн, сплачені позивачем суб`єкту оціночної діяльності, що підтверджується платіжним дорученням №8916 від 10.08.2022.

З огляду на фактичні обставини справи, позивач довів належними та вірогідними доказами суму збитків у розмірі збитків у сумі 279719,14 грн, завдані внаслідок пошкодження об`єкта лізингу та витрати на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн, наявність неправомірних дій відповідача-1 та причинного зв`язку між такими діями та завданими позивачу збитками.

Відповідно до частини першої статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Отже, спростування цієї вини є процесуальним обов`язком її заподіювача, тобто відповідача у правовідносинах про відшкодування шкоди. Однак відповідач жодних доказів в спростування своєї вини у завданні позивачу шкоди не надав.

За таких обставин, враховуючи приписи п.5 ч.1 ст.20 Закону України "Про фінансовий лізинг", з огляду на умови п. 4 особливих умов договору та п.3.4 загальних умов договору, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача в частині стягнення збитків у сумі 279719,14 грн та витрати на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн.

Одночасно, судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань лізингоодержувача за договором лізингу, між лізингодавцем, лізингоодержувачем та ФОП Вовком О.М. укладено договір поруки №220121-13/П від 21.01.2022 року.

За умовами договору поруки відповідач-2 зобов`язався солідарно відповідати перед лізингодавцем за виконання лізингоодержувачем усіх грошових зобов`язань за договором лізингу в повному обсязі, в т.ч.:

- за сплату позивачу лізингових платежів у встановлений строк;

- сплату позивачу санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на відповідача-1 відповідно до умов договору лізингу та/або чинного законодавства України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (частини 1, 2 статті 543 ЦК України).

Отже, збитки у сумі 279719,14 грн, штраф за порушення умов договору у сумі 78000,00 грн та витрати на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн підлягають стягненню солідарно з відповідачів.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку поданим у матеріали справи доказам та наведеним позивачем обставинам, судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішенні даного спору враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС ПАРК" (відповідача-1) та Фізичної особи-підприємця Вовк Олександра Михайловича (відповідача-2) про солідарне стягнення збитків у сумі 279719,14 грн, штрафу за порушення умов договору у сумі 78000,00 грн та витрат на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн.

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС ПАРК" (03039, місто Київ, вул.Ізюмська, будинок 5-Б, ідентифікаційний код 44369067) та Фізичної особи-підприємця Вовк Олександра Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" (01054, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВІВ ВАЛ, будинок 13/2, /ЛІТЕРА Б/, ідентифікаційний код 33880354) збитки у сумі 279719,14 грн, штраф за порушення умов договору у сумі 78000,00 грн та витрати на проведення дослідження у сумі 3800,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС ПАРК" (03039, місто Київ, вул.Ізюмська, будинок 5-Б, ідентифікаційний код 44369067) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" (01054, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВІВ ВАЛ, будинок 13/2, /ЛІТЕРА Б/, ідентифікаційний код 33880354) витрати зі сплати судового збору у сумі 2711,40 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Вовк Олександра Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" (01054, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВІВ ВАЛ, будинок 13/2, /ЛІТЕРА Б/, ідентифікаційний код 33880354) витрати зі сплати судового збору у сумі 2711,39 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 17.02.2023.

Суддя С. О. Турчин