ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"13" лютого 2023 р. м. Рівне Справа № 918/531/22
Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участю секретаря судового засідання Гусевик І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат та про поновлення строку звернення із заявою про прийняття додаткового рішення у справі
за позовом позивача -1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
позивача-2 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
до відповідача 2: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 )
про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Антарес" від 19.07.2022, оформленого Протоколом №1/2022 від 19.07.2022; скасування запису від 21.07.2022 про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Антарес" (зміна інформації про директора юридичної особи); скасування запису від 27.07.2022 про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Антарес" (зміна юридичної адреси із адреси м. Березне, вул. Андріївська, будинок 39А, на адресу м. Рівне, вул. Кавказька, будинок 3, офіс 305); скасування запису від 06.09.2022 про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Антарес" (зміна інформації про директора юридичної особи)
у судовому засіданні приймали участь:
- позивач-1 ОСОБА_1 ;
- представник позивача 2: Каменчук Л.І.;
- представник відповідача 1: Будній М.М.
Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".
У липні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач-1) та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач-2) звернулися до Господарського суду Рівненської області зі спільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" (далі - ТОВ "Антарес", відповідач-1), до ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , відповідач-2); Гощанської селищної ради (далі - відповідач-3) про:
1) визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Антарес" від 19.07.2022, оформленого протоколом від 19.07.2022 № 1/2022, яким припинено повноваження ОСОБА_1 на посаді директора товариства і звільнено його з посади директора ТОВ "Антарес" на підставі п.5 ст.41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ), призначено на посаду директора ТОВ "Антарес" ОСОБА_3 );
Ухвалою від 31.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/531/22, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
12 вересня 2022 року на адресу суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. У даній заяві позивачі-1 та -2 просили суд збільшити позовні вимоги доповнивши новими, а саме:
Ухвалою від 27.10.2022 прийнято спільну заяву позивачів-1 та -2 про зміну предмету позову (збільшення позовних вимог). Постановлено подальший розгляд справи № 918/531/22 проводити із врахуванням заяви про зміну предмету позову (збільшення позовних вимог).
Рішенням від 12.01.2023 позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Антарес" від 19.07.2022, оформлене протоколом від 19.07.2022 № 1/2022, яким припинено повноваження ОСОБА_1 на посаді директора товариства і звільнено його з посади директора ТОВ "Антарес" на підставі п.5 ст.41 Кодексу законів про працю України, призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" ОСОБА_3 . Скасовано рішення (запис) державного реєстратора від 21.07.2022 №5 про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Антарес" в частині зміни відомостей про керівника. Стягнуто з ТОВ "Антарес" на користь ОСОБА_1 2 481 грн 00 коп. судового збору. Стягнуто з ТОВ "Антарес" на користь ОСОБА_2 2 481 грн 00 коп. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 481 грн 00 коп. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 481 грн 00 коп. судового збору. У задоволені решти позовних вимог - відмовлено. У задоволенні позовних вимог до Гощанської селищної ради - відмовлено.

03 лютого 2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат, у якій позивач - 1 просить суд стягнути солідарно з відповідачів-1 та -2 на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн 00 коп.

Разом із вказаною заявою від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку звернення із заявою про прийняття додаткового рішення, у якій позивач-1 вказує, що повний текст рішення від 12.01.2023 надійшов на його електронну адресу 31.01.2023, а рішення приймалося у відсутності ОСОБА_1 .

Ухвалою від 06.02.2023 призначено до розгляду у судовому засіданні на 13.02.2023 заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат та про поновлення строку звернення із заявою про прийняття додаткового рішення. Запропоновано учасникам у справі до початку наступного судового засідання надати письмові пояснення щодо поданої заяви про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат та про поновлення строку звернення із заявою про прийняття додаткового рішення.

13 лютого 2023 року від представників ТОВ "Антарес" адвоката Буднього М.М. та адвоката Сороки В.Г. надійшли заперечення на клопотання (заяву) ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат.

13 лютого 2023 року судом встановлено, що ОСОБА_3 , Гощанська селищна рада, Департамент цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та Зарічненська селищна рада у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).

Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (правонаступником якого є Департамент цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради) у письмових поясненнях від 09.11.2022 просило суд здійснювати розгляд справи без їх участі.

Згідно з ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою та зважаючи на наявність вищнвказаного клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про розгляд справи без їх участі, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі учасників справи відповідачів-2 та -3, а також третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів-1 та -2.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. (ч. 2 ст. 244 ГПК України).

З огляду на те, що процесуальний строк на подання ОСОБА_1 заяви про розподіл судових витрат у справі не пропущено (адже таку заяву може бути подано до закінчення строку на виконання рішення), а докази понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем -1 подано до закінчення судових дебатів у даній справі, - у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення позивача-1 із заявою про прийняття додаткового рішення.

При цьому відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, та надання цією стороною необхідних доказів або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Перевірка поданих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом лише у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 927/26/18, від 09.07.2019 у справі №922/4366/16, ухвала Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/13193/19, ухвала Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 910/16513/21).

Заява про прийняття додаткового рішення подана в межах строку, як і докази понесених судових витрат, відтак суд відмовляє у задоволені заяви позивача-1 про поновлення строку звернення із заявою про прийняття додаткового рішення та розглядає заяву позивача-1 про стягнення понесених ним витрат по оплаті професійної правничої допомоги у справі після ухвалення рішення.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Господарський суд, розглянувши заяву позивача - 1 про стягнення витрат понесених по оплаті професійної правничої допомоги, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, прийшов до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 1-3 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач-1 просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 918/531/22, яким стягнути із відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС» та відповідача-2 ОСОБА_3 , солідарно судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 (далі - клієнт) та Адвокатське бюро «Михайла Гаврильчика» (далі - Адвокатське бюро) в особі Гаврильчика Михайла Адамовича засновника Адвокатського бюро уклали Договір № 12 про надання правничої допомоги від 25.07.2022. (далі - Договір).

Згідно з п 1. Договору клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

У відповідності до розділу 2 Договору Адвокатське бюро на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги:

- представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в судах, державних органах, органах місцевого самоврядування, в правоохоронних органах і адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів;

- партнерам, адвокатам та співробітникам Адвокатського бюро забороняється розголошувати дані, та передавати документацію що є адвокатською таємницею, третім особам , а також використовувати її в своїх інтересах;

- виконуючи умови даного Договору зазначених в п. 2. 1 Договору юридичної допомоги, Адвокатське бюро керується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», чинним законодавством, та умовами цього Договору;

- отримані від клієнта оригінали, та копії документів Адвокатське бюро має право передавати лише за спільним зверненням клієнта, або одному з них за нотаріально завіреною згодою інших, або їх представнику за нотаріально завіреною заявою з переліком необхідних документів, та належним чином оформленою довіреністю;

- Адвокатське бюро при виконанні доручень клієнта та умов Договору зобов`язане реалізовувати права та обов`язки за Договором, керуючись виключно інтересами клієнта, та діяти з таким розрахунком, щоб максимально знизити можливість заподіяння матеріальної, чи нематеріальної шкоди, та будь-яких інших збитків клієнту, та вірогідність притягнення клієнта, працівників, та посадових осіб клієнта у майбутньому до будь-яких видів відповідальності;

- для надання юридичної допомоги клієнту Адвокатське бюро призначає ОСОБА_4 .

Згідно з розділом 3 Договору клієнт приймає на себе наступні зобов`язання:

- вчасно забезпечувати Адвокатське бюро всім необхідним для виконання його доручень, передбачених цим Договором, в тому числі документами в необхідній кількості екземплярів, внутрішніми нормативними актами, які регулюють діяльність клієнта, у випадку необхідності робочим місцем, транспортними засобами;

- при вирішенні спорів клієнта з іншими підприємствами, установами, організаціями, та фізичними особами, органами державної влади, та місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, оперативно надавати повну та достовірну інформацію, що необхідна для врегулювання відповідного спору;

- оплачувати витрати, необхідні для виконання його доручень;

- оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 Договору.

Сторони Договору узгодили між собою порядок здійснення розрахунків у розділі 4 Договору, а саме:

- правничу допомогу, що надається Адвокатським бюро, клієнт оплачує в розмірі, що визначається актами приймання - передачі наданих послуг;

- оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку;

- при розрахунку вартості юридичної допомоги, вказаної в п.4.1. даного договору, враховується час, витрачений Адвокатським бюро, його партнерами та співробітниками;

- за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро юридичної допомоги, та її вартість. Акт надсилається клієнту Адвокатським бюро факсимільним зв`язком, або поштою. На письмову вимогу клієнта Адвокатське бюро може надавати Акти про надання юридичної допомоги, в яких буде вказано перелік наданої юридичної допомоги із ідентифікацією;

- Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав Адвокатському бюро письмові аргументовані заперечення на акт;

- сума, вказану в п. 4.1. даного Договору є гонораром Адвокатського бюро за надання юридичної допомоги, та поверненню не підлягає;

- сума вказана в п. 4.1. даного Договору, щомісячно корегується згідно офіційного індексу інфляції;

- в акті, зазначеному в п. 4.4. Договору сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта.

Згідно з п. 7.1. Договору даний договір укладений на весь строк розгляду справи у судах, до набрання судового рішення законної сили, та набирає чинності з моменту його підписання.

Судом встановлено, що сторони обумовили між собою предмет договору, порядок його виконання, умови розрахунків, обов`язки Адвокатського бюро та клієнта, конфіденційність та адвокатську таємницю, форс-мажор, строк дії договору, зміну його умов, інші умови.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

У ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

22 грудня 2022 року сторони Договору підписали між собою Акт виконаних робіт.

У акті сторони засвідчили наступне: Чухрай О.В. та Адвокатське бюро «Михайла Гаврильчика» в особі засновника Гаврильчика Михайла Адамовича склали цей Акт про те, що Адвокатським бюро надані Клієнту такі юридичні послуги (правнича допомога): надання консультації, збір доказів, складання позовної заяви до Господарського суду Рівненської області про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Антарес» яке оформлено протоколом № 1/2022 від 19.07.2022 , складання заяв про забезпечення позову, складання відповіді на відзив, складання заяв про збільшення позовних вимог, складання заяви про залучення в якості третіх осіб, відправлення копії зазначених документів відповідачам у справі, здійснення представництва інтересів Клієнта в Господарському суді Рівненської області.

Загальна вартість наданих клієнту юридичних послуг становить 40 000 грн. 00 коп., без ПДВ.

Сторони претензій одна одній не мають.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи наявні заперечення відповідача-1 проти стягнення з нього заявленої суми витрат на оплату послуг адвоката у загальному розмірі 40 000 грн 00 коп.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Ла-вентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того чи була їх сума обґрунтованою.

Адвокатське об`єднання та клієнт (замовник, позивач-1), керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, погодили між собою вартість такої допомоги у фіксованому розмірі - 40 000 грн 00 коп.

Суд враховує, що клієнт має право погодитись або не погодитися із запропонованими тарифами (вартістю послуг) зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору - клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження.

Проте, інший учасник у справі, на якого просить клієнт покласти понесені ним витрати на правову допомогу - не зобов`язаний повністю за свій рахунок відшкодовувати усю суму заявлених витрат на правову допомогу. Як вказано вище, при визначенні суми до відшкодування суд має виходити з критерію розумності їх розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається із заперечень позивача у справі, відповідач-1 просить суд повністю відмовити у задоволенні заяви позивача-1 про стягнення 40 000 грн витрат на оплату правничої допомоги, обґрунтовуючи таке наступним:

1. позивач-1 має право претендувати лише на стягнення половини витрат на професійну правничу допомогу і тільки за умови що ці витрати дійсно понесені та відповідають вимогам ст. ст. 126, 129 ГПК України, - адже позов задоволено частково, з чотирьох вимог позивача задоволено дві;

2. У позовній заяві поданій 27.07.2022 зазначено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат у розмірі 20 000 грн 00 коп. Водночас у заяві про розподіл витрат на професійну правничу допомогу позивач-1 збільшив суму витрат до 40 000 грн 00 коп., тобто вдвічі більше ніж заявлено в попередньому розрахунку. Тобто сума витрат заявлена позивачем-1 до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену у попередньому (орієнтовному) розрахунку. Позивач-1 очевидно не може довести, що він не міг передбачити такі (збільшені) витрати на час подання попереднього розрахунку. 12.01.2023 позивачем-1 подано до суду (на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу) копію договору про надання професійної правничої допомоги від 25.07.2022, в якому вказано про розмір гонорару в сумі 40 000 грн. Тобто, на момент подання позову і вказання попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу позивачу було відомо про розмір витрат, передбачених в договорі - 40 000 грн. І позивач аж ніяк не може стверджувати, що він не міг передбачити такі витрати на час подання попередньою розрахунку. Більше того, в заяві про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат позивачем не наведено жодних доказів та аргументів щодо того, що позивач не міг передбачити такі (збільшені) витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Тобто, зважаючи на норму ч. 6 ст. 129 ГПК України та враховуючі вищевказані факти, суд повинен застосувати дану норму та відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення (тобто в сумі 20 000 грн. суд відмовляє і залишається 20 000 грн.00 коп.), а зважаючи, що позов задоволено частково (на 50 %), позивач міг би претендувати лише на стягнення і половини з цих 20 000 грн. 00 коп. - 10 000 грн. 00 коп.

3. Позивачем-1 не виконано вимоги ст. ст. 126,129 ГПК України. Ні заява про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат від 02.02.2023 з додатками, ні супровідний лист від 12.01.2023 року з додатками (договором про надання правової допомоги та актом виконаних робіт) не містять жодної інформації щодо детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом. Тобто позивачем знехтувано вимогами ч. 3 ст. 126 ГПК України, що саме по собі є підставою для відмови в задоволенні заяви, позивача про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

4. Позивач-1 безпосередньо (особисто) приймав участь в усіх судових засіданнях. Майже усі процесуальні документи подані в справі № 918/531/22, які подавались від імені позивача-1 - підписані Чухраєм О.В. особисто (а не адвокатом, як мало би бути при повноцінному наданні правової допомоги). Відповідно неможливо встановити хто саме здійснював підготовку даних документів (адвокат Гаврильчик М. А. чи позивач-1 особисто).

5. Більшість процесуальних документів, поданих позивачем-1 (заяви про виклик та допит свідків, заяви про витребування доказів, заяви про забезпечення позову тощо) були необґрунтованими та позбавленими юридичного сенсу. Дані заяви і клопотання були в подальшому відхилені судом, частина з них була відкликана позивачем-1 самостійно. Фактично при ухваленні рішення судом враховано аргументи та докази позивача, що містились безпосередньо в позовній заяві, подальші подані позйвачем-1 документи, заяви і клопотання жодного значення для справи не мали і лише призвели до затягування судового процесу. Тобто, в справі №918/531/22 з боку позивача-1 та його представника мало місце затягування розгляду справи, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, що відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК повинно бути враховано судом при вирішенні питання про розподіл-судових витрат позивача-1 на професійну правничу допомогу.

6. Справа №918/531/22, предметом якої є визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства внаслідок порушення порядку скликання таких зборів, очевидно не може вважатися складною, а розмір витрат на правову допомогу навіть в сумі 10 000,00 грн. є значно завищеним та не співмірним із складністю такої справи.

7. Щодо співмірності витрат на правову допомогу із значенням справи для сторони позивача-1 (вимоги п. 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України) слід зазначити наступне. Ухвалення судом рішення від 12.01.2023 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників про звільнення позивача-1 з посади директора та призначення директором ОСОБА_3 , не має жодного юридичного значення (цінності) для позивача-1, оскільки в подальшому загальними зборами учасників ТОВ "Антарес" двічі приймались наступні рішення про зміну директора (з ОСОБА_3 на ОСОБА_5 та з ОСОБА_5 на ОСОБА_3 ), дані рішення відображені в ЄДРПОУ, в судовому порядку не оскаржувалися, ці обставини (факт прийняття даних рішень загальних зборів учасників) встановлені в процесі судового розгляду по справі №918/531/22. Тобто, рішенням суду по справі № 918/531/22 позивач-1 не може бути відновлений в статусі директора ТОВ "Антарес".

8. Договором № 12 про надання правничої допомоги від 25.07.2022 , що укладений між позивачем-1 ( ОСОБА_1 ) та Адвокатським Бюро "Михайла Гаврильчика" не визначено розмір гонорару за надання правничої допомоги по справі №918/531/22 в Господарському суді Рівненської області. В п. 4.1 даного договору лише зазначено, що правнича допомога оплачується в сумі, що визначається актами приймання-передачі наданих послуг. Звертаємо увагу суду, що акти наданих послуг за своєю правовою природою є первинним документом (тобто документом, що лише підтверджує факт здійснення господарської операції, це визначено Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність") і не може вважатися договором або його частиною. Не визначення безпосередньо в договорі про надання правової допомоги розміру гонорару адвоката суперечить вимогам Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та нормам Цивільного кодексу України, та є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу. Це підтверджується висновками та практикою Верховного суду: додаткова постанова по справі № 922/1163/18 від 06.03.2019 та постанова по справі № 910/4201/19 від 07.09.2020.

9. Акт виконаних робіт від 22.12.2022, наданий позивачем-1 для підтвердження вартості та обсягу витрат на правничу допомогу, не містить жодного посилання на справу №918/531/22, тобто з тексту даного акту неможливо встановити, чи дійсно перелічені в ньому документи стосується справи №918/531/22. Також варто наголосити, що в п. 4.1 вищевказаного договору про надання правової допомоги вказано, що правнича допомога оплачується в сумі, що визначається актами приймання-передачі наданих послуг. Однак, позивачем-1 подано в суд не акт наданих послуг, а акт виконаних робіт, що не відповідає навіть умовам договору. З огляду на вищенаведене даний акт не може слугувати належним доказом понесення позивачем-1 витрат на професійну правову допомогу по справі №918/531/22.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Суд приймає до уваги, що позивач-1 письмово не зазначив, що не міг передбачити збільшення витрати на час подання попереднього розрахунку із 20 000 грн 00 коп. на 40 000 грн 00 коп.

За змістом частин 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд зазначає, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує дотримання принципу змагальності, сприяє обізнаності іншої сторони про приблизну суму судових витрат, яка може бути покладена на неї за результатами розгляду справи, надає можливість іншій стороні підготуватися до спростування чи доведення неспівмірності судових витрат, остаточний розмір яких, проте, може визначатись та доводитись в процесі розгляду справи та не відповідати розміру, вказаному у попередньому розрахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які останній поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, яка складається із витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 20 000 грн 00 коп.

Натомість, позивач-1 просить суд стягнути з відповідачів-1 та -2 солідарно судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн 00 коп.

Частиною 6 ст. 129 ГПК України визначено, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Однак, суд враховує, що позивач збільшив позовні вимоги внаслідок того, що було вчинено реєстраційні дії, пов`язані із змінами до установчих документів ТОВ "Антарес" 27.07.2022 (зміна юридичної адреси із адреси м. Березне, вул. Андріївська, будинок 39А, на адресу м. Рівне, вул. Кавказька, будинок 3, офіс 305) та 06.09.2022 (зміна інформації про директора юридичної особи), а відтак логічно, що позивач-1 при зверненні до суду із позовом не знав і не міг знати, що буде змушений заявляти вимоги про скасування означених записів та як наслідок понести додаткові витрати на професійну правничу допомогу.

Отже, позивач-1 на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат об`єктивно не міг передбачити необхідність доповнення позовних вимог новими та заявлення інших клопотань з даного приводу.

Відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість таких витрат поза межами попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат та не застосовує при вирішення заяви позивача-1 про розподіл судових витрат у даній справі положення ч. 6 ст. 129 ГПК України.

Крім того, суд вважає помилковим твердження відповідача-1 про те, що як вбачається із договору про надання професійної правничої допомоги від 25.07.2022, - у ньому вказано про розмір гонорару в сумі 40 000 грн. і що на момент подання позову і вказання попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу позивачу було відомо про розмір витрат, передбачених в договорі - 40 000 грн.

Суд констатує, що сторони Договору узгодили між собою порядок здійснення розрахунків у розділі 4 Договору, зокрема те, що правничу допомогу, що надається Адвокатським бюро, клієнт оплачує в розмірі, що визначається актами приймання - передачі наданих послуг. У договорі відсутня вказівка на розмір гонорару 40 000 грн 00 коп. Водночас, Акт виконаних робіт, у якому клієнт погодив надані йому послуги на 40 000 грн 00 коп. без зауважень, - складений 22.12.2022, а відтак на момент подання позову і вказання попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу позивачу справді не було відомо про те, що розмір витрат буде збільшений вдвічі до - 40 000 грн 00 коп.

При цьому господарський суд погоджується із аргументами відповідача-1 про те, що позивач-1 має право претендувати лише на 20 000 грн 00 коп. відшкодування витрат понесених на професійну правничу допомогу оскільки, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У даній справі було заявлено 4 позовних вимоги, з яких судом задоволено дві, а отже позивач - 1 має право на стягнення з відповідача- 1 лише половини із заявленого розміру витрат понесених на професійну правничу допомогу, тобто на 20 000 грн 00 коп. за умови, що розмір витрат (40 000 грн 00 коп.) є доведеним.

Щодо аргументів відповідача-1 про те, що позивач-1 не надав детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, суд їх відхиляє з огляду на наступне.

Частина 3 ст.126 ГПК визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Суд зауважує, що при погодженому між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованому розмірі гонорару останній обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги, що виключає необхідність відображення інформації про понесені адвокатом витрати часу по кожному з видів робіт (наданих послуг) в детальному описі робіт (наданих послуг) чи іншому документі, що містить такий детальний опис. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Відтак оскільки як вбачається із Договору між позивачем та його адвокатом узгоджено, що правничу допомогу клієнт оплачує у розмірі, що визначається актами приймання-передачі наданих послуг. Із Акту від 22.12.2022 вбачається, що сторони дійшли згоди про фіксований розмір гонорару, що становить 40 000 грн 00 коп., а відтак означене вказує на те, що дана сума не потребує надання детального опису робіт. З огляду на викладене, суд не надає оцінку правової допомоги, яка визначена у Акті виконаних робіт від 22.12.2022 щодо її видів та часу, витраченого адвокатом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 дійшла висновку про те, чи потрібно надавати суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, у разі, якщо сторони погодили оплату у фіксованій сумі.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у наведеній вище постанові зазначила таке:

"140. подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

141. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

143 частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

144. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис".

Щодо аргументів відповідача-1 про те, що неможливо встановити хто саме здійснював підготовку документів у справі, поданих від ОСОБА_1 - адвокат Гаврильчик М.А. чи позивач-1 особисто, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, на підтвердження повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 в матеріалах справи міститься ордер адвоката Гаврильчика Михайла Адамовича, серія ВК № 1051280 від 07.09.2022, виданого адвокатським бюро "Михайла Гаврильчика" на підставі договору про надання правової допомоги "№ 12 від 25.07.2022 та копія свідоцтва адвоката Гаврильчика Михайла Адамовича про право на заняття адвокатською діяльністю № 528 від 02.10.2006.

З матеріалів справи судом встановлено, що подані документи від ОСОБА_1 підписані:

- ОСОБА_1 особисто, а саме: позовна заява вх. № 2045/22 від 27.07.2022, клопотання про витребування доказів та виклик свідків вх. № 5432/22 від 27.07.2022, заява про забезпечення позову вх. № 2046/22 від 27.07.2022, клопотання про повернення судового збору вх. № 2095/22 від 01.08.2022, заява про забезпечення позову вх. № 2093/22 від 01.08.2022, заява про забезпечення позову вх. № 2511/22 від 02.09.2022, заява про збільшення позовних вимог вх. № 2589/22 від 07.09.2022, заява про збільшення позовних вимог вх. № 2660/22 від 12.09.2022, клопотання про витребування доказів та виклик свідків від 09.09.2022, відповідь на відзив вх. № 7011/22 від 26.09.2022, клопотання про виклик свідка від 22.09.2022, лист вх. № 7180/22 від 29.09.2022, лист вх. № 8282/22 від 01.11.2022, заява про ознайомлення з матеріалами справи вх. № 8566/22 від 09.11.2022, заява вх. № 373/23 від 12.01.2023, лист вх. № 394/23 від 12.01.2023, заява про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат вх. № 576/23 від 03.02.2023; заява про поновлення строку звернення із заявою про прийняття додаткового рішення вх. № 575/23 від 03.02.2023;

- адвокатом Гаврильчиком М.А.: заява про залучення в якості третіх осіб вх. № 2706/22 від 14.09.2022, клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи вх. № 7142/22 від 27.09.2022, вступне слово від 22.12.2022, судові дебати вх. № 375/23 від 12.01.2023.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 56 ГПК сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Суд зауважує, що підписання Чухраєм О.В. особисто вищевказаних документів по справі не спростовує обставин надання адвокатом Гаврильчиком М.А. правової допомоги щодо її підготовки. (Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.12.2019 у справі № 924/122/19).

Водночас судом встановлено, що адвокат Гаврильчик М.А. був присутній у судових засіданнях 27.09.2022, 04.10.2022, 27.10.2022, 10.11.2022, 22.11.2022, 06.12.2022 (яке не відбулося через відсутність електропостачання) та 22.12.2022, а відтак у господарського суду відсутні сумніви у тому, що для Чухрая О.В. було надано правову професійну допомогу адвокатом Гаврильчиком М.А.

Те що акт виконаних робіт від 22.12.2022, наданий позивачем-1 для підтвердження вартості та обсягу витрат на правничу допомогу, не містить посилання на справу № 918/531/22, не свідчить про те, що даний Акт від 22.12.2022 стосується іншої справи, аніж № 918/531/22, позаяк відповідачем-1 не надано суду доказів того, що адвокат Гаврильчик М.А. надавав для Чухрая О.В. правову допомогу у іншій справі.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі №925/1137/19 зазначив, що за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК).

Судом встановлено, що адвокат Гаврильчик М.А. виставив для Чухрая О.В. рахунок № 1 від 01.02.2023 на оплату юридичних послуг (правової допомоги) на суму 40 000 грн 00 коп. З огляду на наявність вказаного рахунку на суму 40 000 грн 00 коп. та посилання у ньому на Договір про надання правової допомоги від 25.07.2022, виходячи з принципу вірогідності доказів свідчить про те, що Акт від 22.12.2022 стосується справи № 918/531/22, позаяк саме у даному Акті вказано розмір правової допомоги 40 000 грн 00 коп.

Суд зауважує, що у розділі 4 Договору сторони дійшли згоди про порядок обчислення гонорару, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом (що визначається актами приймання-передачі наданих послуг).

Щодо інших заперечень відповідача-1, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову.

У даному випадку суд приймає до уваги, ті обставини, що справа № 918/531/22 розглядалася за правилами загального позовного провадження, стосувалася корпоративного спору; судом прийнято заяву про зміну предмету позову (збільшення позовних вимог); у справі є 2 позивачі, якими заявлено 4 позовних вимоги; у справі заявлено три заяви про забезпечення позову; було проведено 8 судових засідань (1 з яких не відбулося внаслідок відсутності електропостачання у господарському суді). Позов задоволено частково.

Суд констатує, що позивачем-1 доведено суду, що обсяг робіт, виконаний представником позивач-1 був необхідним та доцільним у межах розгляду справи.

Те, що частину заяв та клопотань, заявлених з боку Чухрая О.В., було або відкликано самим позивачем-1, або відмовлено судом у їх задоволенні, суд вважає таким, що не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів-1 та -2 витрат на професійну правничу допомогу, позаяк розмір гонорару адвоката є фіксованим, а те що правова допомога надавалася для позивача -1 адвокатом Гаврильчиком М.А. у справі доведено належними та допустимими доказами.

Посилання відповідача-1 щодо неспівмірності розміру правової допомоги у справі на те, яке юридичне значення (цінність) для позивача-1 має ухвалення рішення у даній справі частково на користь ОСОБА_1 суд оцінює критично, адже у даній справі чітко встановлено порушення відповідачами-1 та -2 корпоративних прав позивачів-1 та -2, позивачами обрано ефективний спосіб захисту свого порушеного права, що стало підставою для часткового задоволення позову, а відтак надання правової допомоги позивачу-1 у даній справі було необхідним, доцільним та співмірним зі складністю справи.

Суд дійшов висновку, що витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката відповідача у розмірі 40 000 грн 00 коп. є витратами на професійну правничу допомогу у справі № 918/531/22 відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, при цьому згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

Вказана сума понесених витрат відповідачем на професійну (правничу) допомогу адвоката відповідача підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат 40 000 грн 00 коп. не є надмірним та завищеним, позивачем-1 доведено суду їх необхідність.

Окрім того, суд враховує, що від відповідача-2 не надходило заперечень щодо заявленого розміру витрат позивача-1 на професійну правничу допомогу.

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 року у справі № 910/353/19, від 19.07.2021 року у справі № 910/16803/19, від 01.09.2021 року у справі № 910/13034/20.

Надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, критеріям розумності та доцільності, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є стягнення із відповідачів - 1 та -2 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Суд зауважує, що позов було пред`явлено до трьох відповідачів, а відтак стягнення витрат понесених позивачем-1 по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/531/22 у розмірі 40 000 грн 00 коп. повинно бути пропорційно задоволеним позовним вимогам із пропорційним розподілом щодо кількості відповідачів.

Оскільки позов задоволено частково щодо двох позовних вимог з чотирьох, у задоволенні позову до відповідача-3 судом відмовлено, відтак витрати по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/531/22, позивач-1 має право стягнути з відповідачів-1 та -2 пропорційно задоволеним вимогам, проте не солідарно з обох, а з кожного окремо, позаяк відповідачі-1 та -2 не є солідарними боржниками у даній справі.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Зважаючи на викладене у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат понесених позивачем-1 по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/531/22 пропорційно задоволеним позовним вимогам та стягнення із відповідачів-1 та 2 на користь позивача-1 20 000 грн 00 коп. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, - що пропорційно становить по 10 000 грн 00 коп. з кожного з відповідачів-1 та -2.

У решті витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн 00 коп. суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 233, 236-240, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" (33013, м. Рівне, вул. Кавказька, 3, офіс 305, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

5. У решті вимог заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано суддею "20" лютого 2023 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич