ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.02.2023 Справа № 908/383/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко Михайло Володимирович, розглянувши заяву вих. без номеру та без дати (вх. №416/08-07/23 від 07.02.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (юридична адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В, адреса для листування: 69063, м. Запоріжжя, вул. Покровська, буд. 24, ідентифікаційний код 41279924) про видачу судового наказу

за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) грошової заборгованості

ВСТАНОВИВ:

07.02.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором №2043 від 23.01.2018 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком в розмірі 3850,40 грн. за період з 31.12.2019 по 30.11.2022.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 вказану заяву передано для розгляду судді Мірошниченку М.В.

Статтею 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року в розмірі 2684,00 грн.

Сума грошових вимог у розмірі 3850,40 грн. не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та заявлена до стягнення на підставі письмового договору №2043 від 23.01.2018 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, господарський суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з такого.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Згідно з п. 4 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що у зв`язку з невиконанням обов`язків щодо сплати спожитих послуг боржнику нараховані інфляційні збитки у сумі 0,00 грн. та 3% річних у сумі 0,00 грн., розрахунок додається.

В розрахунку заборгованості, що є окремим додатком до заяви про видачу судового наказу, наведено розрахунок інфляційних втрат за період з грудня 2019 року по лютий 2022 року в сумі 1137,40 грн. та 3% річних за період 11.12.2019 по 24.02.2022 у сумі 351,03 грн.

Отже, вимоги заяви про видачу судового наказу не відповідають розрахунку цих вимог.

Крім того, за умовами договору №2043 від 23.01.2018 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком заявником складаються акти здачі-прийняття робіт, проте в заяві про видачу судового наказу на підставі цього договору не викладено обставин щодо складання цих актів та їх копій до заяви не додано.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Також суд зауважує, що сума сплаченого заявником судового збору за розгляд заяви про видачу судового наказу складає 268,40 грн., проте заявник вказує у вступній частині заяви суму збору 268,48 грн., а стягнути просить 248,10 грн.

За таких обставин суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3850,40 грн. та витрат зі сплати судового збору в сумі 248,10 грн.

Суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

За приписами ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статями 151, 152, 153, 234, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3850,40 грн. та витрат зі сплати судового збору в сумі 248,10 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання ухвали суддею.

Ухвалу підписано суддею 13.02.2023.

Суддя М.В. Мірошниченко