РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2023Справа № 910/568/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрунзе 69» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69, літ. В)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корп. 8Б, офіс 103),

Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (02002, м. Київ, вул. Марини Раскової, 15)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Банкомзв`язок» (09025, Київська обл., Сквирський р-н., с. Безпечна, вул. Ордаша, 19)

про визнання іпотеки припиненою та зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача: Бондар А.М.

від відповідача-1: Лісовський С.В.

від відповідача-2: Павликівський В.І.

від третьої особи: не з`явилися

У судовому засіданні 08.02.2023 в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" про визнання іпотеки припиненою та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не зважаючи на факт припинення іпотечних зобов`язань та проведення відповідних реєстраційних дій за наслідками припинення обтяження та погашення іпотеки та встановлення неправомірності проведення повторної реєстрації іпотеки та обтяження стосовно будівлі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" продовжує стверджувати, що воно є законним власником нерухомого майна, а саме будівлі спеціальнодопоміжного обладнання (літ. В), загальною площею 5 760,0 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 69 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00). За доводами позивача, встановлені в рішенні Господарського суду м. Києва від 08.10.2015 у справі №910/21123/15 обставини, стосовно повного виконання зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії №803/5 від 11.02.2014, свідчать про те, що іпотека будівлі спеціальнодопоміжного обладнання (літ. В), загальною площею 5 760,0 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 69, є припиненою. Таким чином, позивач просить суд визнати припиненим Іпотечний договір від 25.11.2010, укладений між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та Приватним акціонерним товариством "Банкомзв`язок", та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" передати оригінал вищевказаного Іпотечного договору позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/568/21 та вирішив розглядати її за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 17.02.2021.

Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Банкомзв`язок».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 суд відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" про забезпечення позову, що була подана разом з позовною заявою.

15.02.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що на момент звернення позивача з позовом до суду про визнання іпотеки припиненою та зобов`язання вчинити дії, розглядається ряд справ, які безпосередньо чи опосередковано стосуються вказаних правовідносин. У відзиві відповідач також зауважує, що правова позиція позивача будується на нікчемних правочинах, а ТОВ "Фрунзе 69" безпосередньо ніколи не було законним власником майнового комплексу, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 69, літ В, а тому його права не могли і не можуть бути порушені. Крім того, за доводами відповідача, позивачем невірно обраний спосіб захисту.

У судовому засіданні 17.02.2021 представник позивача подав клопотання про долучення додаткових доказів по справі.

У вищевказаному судовому засіданні суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 10.03.2021.

24.02.2021 до канцелярії суду надійшло клопотання третьої особи про продовження строків для подання пояснень.

03.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" подало до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову з аналогічними вимогами, які заявлялись в заяві про забезпечення позову від 14.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 суд відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" про забезпечення позову.

05.03.2021 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечував щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та просив задовольнити позов у повному обсязі.

09.03.2021 надійшли заперечення позивача щодо клопотання про витребування доказів ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

У судовому засіданні 10.03.2021 суд на місці ухвалив відмовити у клопотанні про витребування доказів та відклав підготовче засідання на 24.03.2021.

23.03.2021 до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 24.03.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 14.04.2021.

29.03.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Український професійний банк" з ринку, у якому останній просив визнати причину пропуску подання відзиву поважною та поновити строк на його подання.

05.04.2021 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив ПАТ "Український професійний банк".

13.04.2021 до господарського суду надійшло клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Український професійний банк" про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 14.04.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 28.04.2021.

23.04.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява позивача про долучення до матеріалів справи рішення у справі №910/8680/20.

28.04.2021 до господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" про забезпечення позову.

У судовому засіданні 28.04.2021 суд долучив до матеріалів справи подані відповідачем-1 додаткові документи та на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 19.05.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 суд відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

18.05.2021 до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення позивача з преюдиційних питань для долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 19.05.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 09.06.2021.

07.06.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшли заперечення відповідача-1 щодо вищевказаних пояснень позивача.

У судовому засіданні 09.06.2021 суд поставив на обговорення питання щодо зупинення провадження у справі №910/568/21. Представники позивача та відповідача-1 щодо зупинення розгляду справи заперечували.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 (повний текст складено 14.06.2021) було зупинено провадження у даній справі №910/568/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/8680/20, зобов`язано сторони повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі.

12.12.2022 через загальний відділ діловодства від Позивача надійшли письмові додаткові пояснення по справі із додатковими документами до них та клопотання про поновлення провадження у справі.

Обґрунтовуючи подане клопотання, Позивачем зокрема було зазначено, що станом на момент подання цього клопотання, Постанова Касаційного господарського суду від 13.10.2021 у справі №910/8680/20, якою залишено без змін Рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі № 910/8680/20 (яким повністю задоволено позивні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69") - набрала законної сили, а отже обставини, які зумовили зупинення провадження у справі були усунуті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 поновлено провадження у справі №910/568/21, підготовче засідання призначене на 18.01.2023.

17.01.2023 відповідач-1 через загальний відділ діловодства суду подав заперечення на додаткові пояснення позивача.

У судовому засіданні 18.01.2022 судом заслухано думки учасників судового процесу та оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 08.02.2023.

У судовому засіданні 08.02.2023 судом заслухано пояснення представника позивача, який позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі. Представники відповідачів проти вимог заперечували та просили суд відмовити.

Третя особа-1 не забезпечила явку уповноважених представників, про причини відсутності суд не повідомила, про дату та час проведення судового засідання була повідомлена належним чином.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

За доводами Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрунзе 69» (надалі - позивач), що підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрунзе 69» є власником нерухомого майна, а саме: будівлі спеціальнодопоміжного обладнання (літ. В), загальною площею 5 760,70 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе (Оболонський, Подільський, Шевченківський райони), буд. 69 (на далі - Будівля) на підставі акту оцінки та приймання - передачі нерухомого майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ "Фрунзе 69" від 18.10.2019.

Позивач зазначає, що станом на дату набуття права власності на Будівлю, у єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був відсутній запис про іпотеку та/або обтяження нерухомого майна. Однак, як вказує позивача, 22.06.2020 останнім отримано вимогу від 16.06.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (надалі - відповідач-1) про усунення порушень договору про відкриття кредитної лінії №803/5 від 11.02.2014 року, що був укладений в межах Генерального договору №5 від 25.11.2010 року та Іпотечного договору від 25.11.2010, в якій зазначено про сплату заборгованості, а у разі не виконання вказаної вимоги відповідачам-1 буде звернено стягнення на предмет іпотеки.

Позивачем, в свою чергу, на вказану вимогу було надіслано відповідачу-1 листа № 25/06 від 25.06.2020 в якому повідомив, що іпотека за договором від 25.11.2010 є припиненою.

В подальшому, яка вказує позивач, відповідачем-1 вчинені дії щодо оформлення права власності на Будівлю, зокрема: 05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем, було здійснено наступні реєстраційні дії щодо будівлі спеціальнодопоміжного обладнання (літ. В), загальною площею 5760,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе (Оболонський, Подільський, Шевченківський райони) буд. 69, реєстраційний номер: 00 за іпотечним договором від 25.11.2010 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко JI.JI. та зареєстровано в реєстрі за №10843: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54422657 від 05.10.2020 року (про реєстрацію іпотеки) на користь ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54422785 від 05.10.2020 року (заборона на нерухоме майно) на користь ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54423786 від 05.10.2020 року (про реєстрацію права власності) на користь ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Зазначені реєстраційні дії стали предметом оскарження в межах скарги, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрунзе 69» до Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 09.10.2020 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.10.2020 року за №29917-33-20 з подальшими доповненнями.

Наказом Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» №3733/5 від 26.10.2020 задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрунзе 69» від 09.10.2020 з доповненнями до неї від 20.10.2020 частково, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2020 №№54423786, 54422657, 54422785, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем.

В подальшому, Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України 11.12.2020 року було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2020 №№ 54423786, 54422657, 54422785, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем, поновлено право власності ТОВ «Фрунзе 69» на Будівлю.

Одна, як вказує позивач, відповідач-1 і надалі зазначає про те, що 27.04.2020 між ним та AT «УПБ» за результатами прилюдних торгів, укладено Договір № 81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором перейшло до відповідача-1. 27.04.2020 між ПАТ УПБ» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено Договір №81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки суб`єктів господарювання, відповідно до якого право вимоги за Іпотечним договором від 25.11.2010, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. та зареєстровано в реєстрі за №10843, перейшло до ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Відповідно до вищевикладеного, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» з 27.04.2020 стало новим кредитором AT «Банкомзв`язок» за Договором про відкриття кредитної лінії №803/5 від 11.02.2014, що укладений в межах Генерального договору №5 від 25.11.2010 та Іпотечним договором від 25.11.2010, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко JI. та зареєстровано в реєстрі за №10843.

Окрім того, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» зазначає, що воно 05.10.2020 року як правонаступник ПАТ «УПБ» задовольнило свої вимоги іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на будівлю спеціальнодопоміжного обладнання (літ. В), загальною площею 5 760,70 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе (Оболонський, Подільський, Шевченківський райони), буд. 69.

Також, про намір подальшого відчуження Будівлі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» зазначає безпосередньо у своїх процесуальних документах, зокрема у позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корецької Ірини Сергіївни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смірнової Алли Сергіївни, ТОВ «Фрунзе 69», ПАТ «Банкомзв`язок» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що перебуває в провадженні Господарського суду м. Києва, справа №910/16397/20 та вважає себе власником Будівлі.

Таким чином, як зазначає, позивача, не зважаючи на факт припинення іпотечних зобов`язань та проведення відповідних реєстраційних дій за наслідками припинення обтяження та погашення іпотеки (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21663430 від 28.05.2015 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21664017 від 28.05.2015 - відповідно) та встановлення неправомірності проведення повторної реєстрації іпотеки та обтяження стосовно Будівлі, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» продовжує стверджувати, що вона є законним власником нерухомого майна, а саме будівлі спеціальнодопоміжного обладнання (літ. В), загальною площею 5760,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе (Оболонський, Подільський, Шевченківський райони) буд. 69, реєстраційний номер: 00, виконуючи роль органу судової гілки влади.

Окрім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста» подано до Господарського суду м. Києва позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки 138 378 999,4 грн до Приватного акціонерного товариства Банкомзв`язок", Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРУНЗЕ 69» справа 910/21097/20.

З огляду на зазначене, позивач зазначає, що змушений звернутися до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про визнання іпотеки припиненою та зобов`язання вчинити дії для захисту порушеного права з боку відповідача-1.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, зважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/8680/20, позовні вимоги задоволено частково: визнано недійсними відкриті торги (аукціон) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулися 30.03.2020, з реалізації лоту № GL16N717120 та протокол електронного аукціону № UA-EA-2020-03-19-000019-b від 30.03.2020, за результатами проведених відкритих торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону від 30.03.2020 з реалізації лоту № GL16N717120 та визнано недійсними з моменту укладення договір № 81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020, посвідчений Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 618, укладений між ПАТ "Український професійний банк" і ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" та договір № 81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020, посвідчений Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 619, укладений між ПАТ "Український професійний банк" і ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" в частині, що стосується: - Договору про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 укладеного між АТ "Банкомзв`язок" та ПАТ "Український професійний банк"; - Договору про відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.02.2014 укладеного між АТ "Банкомзв`язок" та ПАТ "Український професійний банк"; - Договору іпотеки від 25.11.2010 укладеного між АТ "Банкомзв`язок" та ПАТ "Український професійний банк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 10843.

Зокрема, судом взято до уваги, що у мотивувальній частині вказаного рішення судом встановлено наступне: «…11.06.2013 між ПрАТ "Банкомзв`язок" (позичальник) та ПАТ "УПБ" було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 732/5, згідно з умовами якого, ПАТ "УПБ" надало позичальнику кредит у сумі 1 000 000,00 дол. США терміном до 05.01.2017.

27.05.2015 між ПАТ "УПБ", ОСОБА_1 (поручитель) та ПрАТ "Банкомзв`язок" було укладено договір поруки № 732/5-1, відповідно до якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відповідати перед Банком в повному обсязі, за зобов`язаннями позичальника за кредитним договором № 732/5 від 11.06.2013.

Зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 було виконано поручителем - ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 12.04.2016 у справі № 911/3886/15 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 911/3880/15 від 05.12.2018.

Зокрема, судовим рішенням у справі № 911/3886/15 за позовом ПАТ "Український професійний банк» до ПАТ «Банкомзв`язок» про стягнення заборгованості встановлено наступне:

«... За період дії договорів про відкриття кредитної лінії і поруки (прим. договір про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 та договір поруки № 732/5-1) та на їх виконання третьою особою - ОСОБА_1 27.05.2015 було виконано свої обов`язки по поверненню кредиту та по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом та перераховано позивачу грошові кошти у загальному розмірі 703 095, 48 доларів США, з яких 695 125, 35 доларів США - основна заборгованість по кредиту, 7 970, 13 доларів США основна заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 27.05.2015 року, платіжним дорученням в іноземній валюті № 2 від 27.05.2015 року, довідкою № 11/5-02/500 від 28.05.2015 року ПАТ "Український професійний банк".

Відповідні докази погашення заборгованості за кредитним договором 27.05.2015 року надані третьою особою ОСОБА_1 також і в матеріалах справи № 911/3886/15 та досліджені судом.

Таким чином, судом встановлено, що згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належнім чином. У зв`язку з чим, відповідно до cт.ст. 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання відповідача перед позивачем по поверненню кредиту та по поверненню нарахованих відсотків за користування кредитом за договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 року в сумі 695 125,35 доларів США основної заборгованості по кредиту та 7970,13 доларів США основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом припинились шляхом їх належного виконання, тому відсутні підстави для стягнення за рахунок заставного майна 695 123,35 доларів США основної заборгованості по кредиту та 7970,13 доларів США основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом.

Таким чином, судом встановлено відсутність заборгованості за договором про № 732/5 від 11.06.2013 (кредитним договором) у зв`язку з її погашенням поручителем в повному обсязі, що також свідчить про виконання основного зобов`язання та виключає можливість задоволення вимог за рахунок забезпечувального зобов`язання.

Крім того, згідно ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином, враховуючи припинення основного зобов`язання його виконанням, з 27.05.2015 року іпотека, на підставі якої заявлено позов у справі № 911/3886/15, вважається припиненою.".

11.02.2014 між ПрАТ "Банкомзв`язок" (позичальник) та ПАТ "УПБ" було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 803/5 відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну лінію у розмірі 50 000 000, 00 грн терміном до 05.07.2017 на поновлення обігових коштів.

26.05.2015 між ПАТ "УПБ" та ПАТ "Авант-Банк" було укладено договір застави майнових прав, відповідно до якого Банк передав в заставу ПАТ "Авант-Банк" майнові права за кредитними договорами, що укладені між Банком та юридичними особами, як забезпечення зобов`язань, що пливають з міжбанківського кредитного договору № MM7212LG від 24.04.2015, згідно з умовами якого ПАТ "УПБ" отримало від ПАТ "Авант-Банк" кредит у сумі 3 000 000,00 дол. СІІІА та міжбанківського кредитного договору № MM72201LG від 29.04.2015, відповідно до якого ПАТ "УПБ" від ПАТ "Авант-Банк" отримав кредит в сумі 31 000 000,00 гривень.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2015 у справі № 910/21123/15 за позовом ПрАТ "Банкомзв`язок" до ПАТ "Український професійний банк" про стягнення коштів, встановлено наступне:

«…Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2015 між ПАТ «Авант-Банк» (заставодержатель) та ПАТ «Український професійний банк» (заставодавець) було укладено договір застави майнових прав № MM72121LG/S-1 зі змінами внесеними згідно додатковим договором № 1 до договору застави майнових прав № ММ72121LG/S-1 від 24.04.2015.

Як вбачається з реєстру укладених банком-позичальником кредитних договорів з юридичними та фізичними особами станом на 29.04.2015 (додаток № 1 до договору застави), відповідачем ПАТ "Авант-Банк" було передано в заставу майнові права, зокрема за договором про відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.02.2014 р. укладеним між ПАТ "Український професійний банк" та ПрАТ "Банкомзв`язок".

Так, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем (ПАТ "Український професійний банк") умов договору застави майнових прав ПАТ "Авант-Банк" листами від 28.05.2015 р. № 649 та від 29.05.2015 р. № 15/07/120БТ повідомило ПАТ "Український професійний банк" про те, що на підставі п. 4.6 договору застави майнових прав ним набуто право вимоги за кредитними договорами та прийнято на себе всі права та обов`язки кредитора по відношенню до боржників.

03.06.2015 р. ПАТ "Авант-Банк" надіслало на адресу ПрАТ "Банкомзв`язок" повідомлення № 666 згідно змісту якого повідомило про набуття ним прав кредитора, що випливають із кредитного договору № 803/5 від 11.02.2014 р. та просило сплачувати заборгованість за кредитом, процентами тощо на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Авант- Банк".

05.06.2015 ПАТ "Авант-Банк" на адресу позивача було надіслано повідомлення № 697 про звернення стягнення на предмет обтяження з огляду на наявність заборгованості у розмірі 42 816 412, 71 грн та необхідність її погашення протягом 15-ти банківських днів з моменту отримання даного повідомлення.

У відповідь на вказане повідомлення позивачем на адресу ПАТ «Авант-Банк» було надіслано лист № 624/1 про те, що 22.05.2015 р. та 28.05.2015 р. ПрАТ «Банкомзв`язок» згідно кредитного договору було сплачено ПАТ "Український професійний банк" 42 000 005, 40 грн заборгованості по кредиту, 223 756, 63 грн та 590 012, 71 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом, у зв`язку із чим заборгованість ПрАТ "Банкомзв`язок" за кредитним договором становить 226 394, 60 грн по тілу кредиту та 39 755, 96 грн по відсоткам за користування кредитом, яка буде погашена товариством в строки та порядку передбаченому кредитним договором.

17.07.2015 р. у зв`язку із повним погашенням заборгованості між ПАТ "Авант-Банк" та ПрАТ "Банкомзв`язок" було укладено договір про розірвання договору про відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.02.2014 р.

За таких обставин викладені правові норми та обставини справи свідчать, що право вимоги до ПрАТ "Банкомзв`язок", що виникає з договору відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.02.2014 р. належить ПАТ "Авант-Банк" на підставі договору застави майнових прав, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 219, а тому у ПАТ "Український професійний банк" були відсутні правові підстави для списання з рахунку позивача грошових коштів у розмірі 42 392, 07 грн».

Так, згідно приписів 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, враховуючи імперативні приписи ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини встановлені судовими рішеннями у справах № 911/3886/15 та № 910/21123/15 не потребують повторного доказування у даній справі.

При тому, суд вказує, що ТОВ "Фрунзе 69" звертаючись до суду в якості третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору, посилається на ті ж обставини, що й ПрАТ "Банкомзв`язок" та відповідно, які уже були встановлені судом вище.

Разом з тим, як про це вказує ТОВ "Фрунзе 69" та з чим у свою чергу погоджується суд, беручи до уваги, що права вимоги за кредитними та іпотечними договорами фактично були припинені до набуття права власності на будівлю ТОВ "Фрунзе 69" та не були витребувані банком у встановленому законом порядку з ПАТ "Авант-Банк", перед яким і було виконано повне погашення кредитних зобов`язань ПрАТ "Банкомзв`язок", то за таких підстав здійснення процедури реалізації на відкритих торгах прав вимоги, що були передані ПАТ "Український професійний банк" в заставу, а зобов`язання за кредитними договорами були повністю виконані, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та судовими рішеннями, а іпотека будівлі припинена - порушує права та інтереси ТОВ "Фрунзе 69" як власника та добросовісного набувача майна та ставить його у положення правової невизначеності, тобто, порушує права Товариства як власника.

Крім того, що стосується належного виконання зобов`язань ПрАТ "Банкомзв`язок" за кредитними договорами, відступлення права вимоги на користь ПАТ "Авант-Банк" та припинення іпотечного зобов`язання, то судом встановлено наступне.

Про припинення обтяження будівлі спеціально допоміжного обладнання (літ. В), загальною площею 5760, 7 кв.м, іпотекою свідчать:

- Лист ПАТ "УПБ" від 27.05.2015 № 01-10/1511, в якому останнє просить припинити обтяження нерухомого майна за підписом заступника Голови Правління Н.Г. Мєдвєдєвої;

- Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, реєстраційний номер: 38239588 від 28.05.2015 (обтяження припинено);

- Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, реєстраційний номер: 38240722 від 28.05.2015 (іпотеку припинено).

Про погашення заборгованості за кредитними договорами свідчать:

1) За кредитним договором № 732/5 від 11.06.2013:

- Платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 1 від 27.05.2015 на суму 695 125,35 дол. США (кредит);

- Платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 2 від 27.05.2015 на суму 7 970, 13 дол. США (відсотки);

- Довідка від 28.05.2015 № 4/502/500 про припинення дії КД № 732/5.

2) За кредитним договором № 803/5 від 11.02.2014:

- Банківські виписки по поточному рахунку AT "Банкомзв`язок" № 260812213 від 22.05.2015: сплата відсотків за квітень 2015 зг. дог про відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.02.2014 в сумі 223 756, 63 грн.;

- Платіжне доручення № 1812 (#22982027) від 22.05.2015 на суму 223 756,63 грн., призначення платежу: сплата відсотків за квітень 2015 зг. дог про відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.02.2014 без ПДВ;

- Банківські виписки по поточному рахунку AT "Банкомзв`язок" № 260812213 від 28.05.2015: часткове погашення кредиту зг. дог про відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.02.2014 без ПДВ в сумі 42 000 005, 40 грн та сплата відсотків за квітень 2015 зг. дог про відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.022014 в сумі 590 012,71 грн,

- Платіжне доручення № 1905 (#23068542) від 28.05.2015 на суму 420 000 005, 40 грн, призначення платежу: Часткове погашення кредиту зг. дог про відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.02.2014 без ПДВ;

- Платіжне доручення № 1904 (#23068541) від 28.05.2015 на суму 590 012,71 грн., призначення платежу: сплата відсотків за травень 2015 зг. дог про відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.02.2014 без ПДВ

- Банківські виписки по позичковому рахунку AT "Банкомзв`язок" № 0803 за 28.05.2015: сплата відсотків за квітень 2015 зг. дог про відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.02.2014 в сумі 223 756, 63 грн;

- Платіжне доручення № 1812 (#22982027) від 22.05.2015 на суму 223 756,63 грн., призначення платежу: сплата відсотків за квітень 2015 зг. дог про відкриття кредитної лінії № 803/5 від 11.02.2014 без ПДВ.»

Вказане рішення залишено без змін постановою Верховного Суду від 13.10.2021 у справі 910/8680/20, в якій колегією суддів, зокрема, вказано, що: «При цьому, суд першої інстанції, встановивши відсутність спору щодо застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів та з урахуванням презумпції правомірності договору, дійшов висновку, що у Фонду були відсутні правові підстави для включення до складу активів та ліквідаційної маси ПАТ "Український професійний банк" для подальшого продажу на торгах не існуючого активу за погашеними кредитними договорами та майнових прав за припиненими іпотечними договорами та договорами поруки (п. 5.32).

Оскільки на момент укладення оспорюваних правочинів зобов`язання за кредитними договорами були припинені шляхом їх повного виконання, то ПАТ "Український професійний банк", як первісний кредитор, відступив (продав) права вимоги (майнові права), які йому станом на дату укладення оскаржуваних правочинів не належали, що суперечить статті 514 Цивільного кодексу України та є підставою для визнання недійсними оспорюваних договорів в частині, що стосується саме спірних кредитних, іпотечних договорів та договорів поруки (п. 5.33).

При цьому, колегія суддів враховує, що, як встановлено місцевим господарським судом та не спростовано учасниками справи, відповідні кредитні договори (договори про відкриття траншевої кредитної лінії) розірвані, банком видані довідки про погашення заборгованості та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про припинення обтяження та припинення іпотеки (п. 5.36)».

Так, приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

При вирішенні даного спору судом прийнято до уваги, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Згідно зі статтею 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, враховуючи імперативні приписи ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини встановлені судовими рішеннями у справах № 911/3886/15 та № 910/8680/20 не потребують повторного доказування у даній справі, яким зокрема встановлено, що права вимоги за кредитними та іпотечними договорами, в тому числі за іпотечним договром від 25.11.2010, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Приватним акціонерним товариством «Банкомзв`язок», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., зареєстрованого в реєстрі № 10843, фактично були припинені до набуття права власності на Будівлю ТОВ «Фрунзе 69».

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 89 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Та, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (ст. 3, 12-15, 20 ЦК України), у разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Отже, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Наведений правовий висновок сформульовано зокрема Верховним Судом України у постанові від 04.02.2015 у справі № 6-243цс14 та підтримано Верховним Судом в постанові від 18.09.2019 у справі № 695/3790/15-ц й постанові від 02.10.2019 у справі № 126/1056/15-ц.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач у прохальній частині позовної заяви просив визнати іпотечний договір припиненим. При цьому, як вбачається із змісту позову, позивач на обґрунтування своїх вимог як фактичні підстави позову визначав те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося у зв`язку із його належним виконанням, тому іпотека за договором, яким забезпечувалося виконання кредитного договору як основного зобов`язання, також є припиненою як похідне зобов`язання, про що встановлено рішеннями у справах № 911/3886/15 та № 910/8680/20.

Оцінюючи правомірність та ефективність обрано способу захисту, суд виходить із того, що договір, в першу чергу, є домовленістю сторін. Договір як документ - є оформленням цієї домовленості. Під договором також розуміється й правовідношення, що виникло на підставі цієї домовленості; змістом такого правового відношення є певні права та обов`язки сторін.

Зі змісту зазначених підстав позову є очевидним те, що позивач, звертаючись до суду, обґрунтовував свої вимоги припиненням саме іпотеки за іпотечним договором як правовідношення, тобто похідного зобов`язання, а не самого договору іпотеки, як домовленості чи документа, тобто застосованої в іншому сенсі категорії «договір».

Виходячи з такого розуміння категорії «договір», вимога про визнання таким, що припинено, договору іпотеки, а також вимога про визнання такими, що припинилися правові відносини з іпотеки, є тотожними за своєю правовою природою та змістом.

Тому належним способом захисту прав іпотекодавця є саме визнання іпотеки за іпотечним договором, такою, що припинена, а не визнання припиненим іпотечного договору. У зв`язку із тим, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку, то відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

До аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 22.01.2022 справа № 127/26402/20 (провадження № 61-12159св21).

Враховуючи те, що позивач обрав правомірний та ефективний спосіб захисту своїх прав та інтересів - визнання права (що включає в себе також відсутність права), тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання припиненою іпотеку за Іпотечним договором від 25.11.2010, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Приватним акціонерним товариством «Банкомзв`язок», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., зареєстрованого в реєстрі № 10843.

Наведенні заперечення відповідачів у відзиві та поясненнях спростовуються наведеним вище та обставинами встановленими рішеннями у справах № 911/3886/15 та № 910/8680/20.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача-1 передати позивачу оригінал Іпотечного договору від 25.11.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Приватним акціонерним товариством «Банкомзв`язок», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., зареєстрованого в реєстрі № 10843, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності в тому числі належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04. 2005, заява № 38722/02).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про зобов`язання передати оригінал іпотечного договору не може забезпечити поновлення порушених прав, а отже обраний спосіб захисту в будь-якому випадку є неефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог позивач в тій частині необхідно відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, з покладенням витрат зі сплати судового збору в цій частині на відповідача-1 в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати припиненою іпотеку за Іпотечним договором від 25.11.2010, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Приватним акціонерним товариством «Банкомзв`язок», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., зареєстрованого в реєстрі № 10843.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корп. 8Б, офіс 103; ідентифікаційний код 41264766) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69, літ. В; ідентифікаційний код 43043477) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 2700 грн 00 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.02.2023

Суддя Л. Г. Пукшин