УХВАЛА

м. Київ

21.02.2023Справа № 910/2430/23

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськ Збут" до російської федерації про стягнення 2 136 673 598,16 грн,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганськ Збут" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з російської федерації 2 136 673 598,16 грн, з яких: 1 269 704 000,00 грн - збитки у вигляді упущеної вигоди, 866 846 462,16 грн - збитки у вигляді втраченої дебіторської заборгованості, 123 136,00 грн - збитки у вигляді втрачених активів, які були завдані позивачу внаслідок повномасштабної збройної агресії російської федерації, що розпочалася 24 лютого 2022 року.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції. Аналогічна норма міститься в частині 1 статті 20 ГПК України.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо він: не підвідомчий господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 ГПК України; за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (частина 1 статті 45 ГПК України).

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, стороною в господарському процесі можуть бути лише: юридичні особи, фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування. Вказаний перелік є вичерпним.

Зі змісту позовної заяви Товариства вбачається, що предметом даного позову є стягнення з російської федерації збитків, завданих позивачу внаслідок збройної агресії цієї іноземної держави.

Водночас, зі змісту вищевказаних норм ГПК України, а також інших приписів господарського процесуального законодавства вбачається, що іноземна держава не може бути відповідачем у справі, яка розглядається за правилами господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищенаведені обставини, предмет та підстави позову, а також суб`єктний склад сторін даного спору, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в справі за позовом Товариства про стягнення з російської федерації 2 136 673 598,16 грн збитків.

За частиною 6 статті 175 ГПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

За частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 2 статі 58 ЦПК України передбачено, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Порядок розгляду справ за участю іноземних осіб загальними судами визначено в розділі XI ЦПК України.

Зокрема, за статтею 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.

Отже, у розумінні ЦПК України іноземна держава може бути учасником судового процесу, на відміну від ГПК України.

Дана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду, прийнятих у цивільних справах, на які посилалося Товариство в своєму позові.

Таким чином, на виконання положень частини 6 статті 175 ГПК України суд роз`яснює позивачу, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 175, 234 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Луганськ Збут" у відкритті провадження в господарській справі за його позовом до російської федерації про стягнення 2 136 673 598,16 грн збитків.

Позовну заяву з додатками повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 21 лютого 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко