ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 року м.Дніпро Справа № 904/2708/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В.

судді Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В..

секретар судового засідання Солодова І.М.

за участю:

від позивача: Потерайло А.М. (поза межами суду)

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК ІНДУСТРІЯ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 (повний текст складено та підписано 10.11.2022, суддя Бєлік В.Г.) у справі № 904/2708/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК ІНДУСТРІЯ", м.Харків

до відповідача: Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки продукції №03/77 від 07.06.2021 у загальному розмірі 616 405,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 року у справі № 904/2708/22 позов задоволено. Суд стягнув з Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК ІНДУСТРІЯ" основний борг у розмірі 434487,36грн, 3 % річних у розмірі 15 760,98 грн, інфляційні втрати у розмірі 106 090,03 грн, пеню у розмірі 60 066,75грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 246,08 грн, а також витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК ІНДУСТРІЯ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 року в частині розподілу витрат на професійну правничу (правову) допомогу та ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути з Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК ІНДУСТРІЯ" витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 9 000, 00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 90 000,00 гри. зазначив що вони обґрунтовані та співрозмірні.

Однак у останньому абзаці суд чомусь протирічить сам собі і наводить наступне: «Підсумовуючи все вищевикладене, оцінивши вартість наданих послуг з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, витрачений адвокатом час на підготовку розрахунків, суд дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є визначена судом компенсація витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10 000,00грн.»

На думку скаржника, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

Позивач надав разом з позовною заявою до суду допустимі, достатні і належні докази, щодо розміру витрат позивача на професійну правничу (правову) допомогу, зокрема, Договір №44 від 10.08.2022 року; Рахунок№2508001 від 25.08.2022 року; Платіжне доручення №750 від 25.08.2022 року; Акт здавання-прийому наданої правничої (правової) допомоги від 25.08.2022 року на суму 60 000,00 грн - які у своїй сукупності свідчать, що позивачем доведено співрозмірність, обґрунтованість реальність і неминучість витрат на професійну правничу допомогу у розмірі саме 90 000,00 гри., а не у розмірі 10 000,00 грн, як помилково та безпідставно зазначив суд першої інстанції.

Доказів звернення відповідача до суду першої інстанції з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з наданням розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до даної справи, відповідач суду не надав.

Скаржник наполягає, що у цій справі між позивачем та Адвокатським бюро «Антона Потерайла» було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, позивачем сплачено обумовлену договором суду, а тому втручання суду у договірні відносини сторін свідчить про неправильне застосування судом норм матеріального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2022 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2022 року відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/2708/22. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/2708/22.

19.12.2022 року матеріали справи № 904/2708/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

22.12.2022 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Чус О.В. у відпустці, для вирішення питання відкриття апеляційного провадження здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Березкіна О.В., судді Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі № 904/2708/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2023 ( у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну члена колегії, а саме виходом з відпустки головуючого судді Чус О.В.) у даній справі визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Чус О.В., судді: Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2023 прийнято справу № 904/2708/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК ІНДУСТРІЯ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 року до свого провадження. Розгляд справи № 904/2708/22 призначено у судовому засіданні на 09.02.2023 року о 10:20 год.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

09.02.2023 відповідач наданим процесуальним правом не скористався та не забезпечив явку в судове засідання повноважних представників.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

09.02.2023 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК ІНДУСТРІЯ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" заборгованість за договором поставки продукції №03/77 від 07.06.2021 у загальному розмірі 616 405,12 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 434 487,36 грн., пеня у розмірі 60 066,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 106 090,03 грн., 3% річних у розмірі 15 760,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки продукції №03/77 від 07.06.2021 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 року у справі № 904/2708/22 позов задоволено. Суд стягнув з Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" (49600, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд. 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК ІНДУСТРІЯ" (61052, м. Харків, провул. Сімферопольський, буд. 6, літ. Д-1; ) основний борг у розмірі 434487,36грн, 3 % річних у розмірі 15 760,98 грн, інфляційні втрати у розмірі 106 090,03 грн, пеню у розмірі 60 066,75грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 246,08 грн, а також витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується лише в частині розподілу судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу, у розмірі 10 000,00 грн.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права, які стосуються позовних вимог про стягнення боргу, 3% річних, інфляційних втрат, пені тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов до наступного висновку.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в частині стягнення розмірі 60 000,00грн. відповідають критерію розумності та співмірності.

Загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена вказаним вище договором, яка складає 90 000,00грн., не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару для позовної заяви з ціною позову 616 405,12 грн. та складає майже 15% ціни позову, що є надмірним та неспівмірним.

Оцінивши вартість наданих послуг з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, витрачений адвокатом час на підготовку розрахунків, суд дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є визначена судом компенсація витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10 000,00грн.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Згідно із ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 3 ст. 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Позивач просить стягнути з відповідача правничу допомогу в розмірі 90 000,00 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатський витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява ї 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 03.05.2018р. у справі №372/1010/16-ц, в якій зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката позивачем надано Договір №44від 10.08.2022 року про надання (правничої) правової допомоги, рахунок на оплату №2508001 від 25.08.2022 на суму 60 000,00грн., платіжне доручення №750 від 25.08.2022 на суму 60 000,00грн., Акт здавання-прийому наданої правничої (правової) допомоги від 25.08.2022 до Договору про надання (правничої) правової допомоги №44 від 10.08.2022.

Дослідивши наявний у матеріалах справи Договір № 44 від 10.08.2022 року, встановлено, що відповідно до п. 3.1. Договору №44 від 10.08.2022 року вартість послуг Бюро з представництва інтересів Клієнта у суді першої інстанції складає фіксовану суму у розмірі 60 000,00 грн. (без ПДВ). Пунктом 3.2. Договору передбачено, що в разі якщо буде досягнуто мету представництва (ухвалено судове рішення про стягнення з АТ "ДНІПРОВАЖМАШ" (ідентифікаційний код 00168076) заборгованості та штрафних санкцій за договором поставки №03/77 від 07.06.2021 АБО на рахунок Клієнта надійде сума заборгованості за договором поставки №03/77 від 07.06.2021), клієнт додатково сплачує Бюро гонорар в розмірі 30 000,00 грн. (без ПДВ) протягом 60 днів з дня ухвалення рішення судом першої інстанції.

Дослідивши наявний Акт здавання-прийому наданої правничої (правової) допомоги від 25.08.2022 до Договору про надання (правничої) правової допомоги № 44 від 10.08.2022, встановлено, що адвокатом надано наступні послуги та виконано наступні види робіт: аналіз документів 3 години; складання тексту позовної заяви 4 години; підготовка розрахунків пені, 3 процентів річних, інфляційних втрат 10 годин; збір, оформлення та копіювання доказів та додатків до позову, відправка позовної зави з додатками на адресу відповідача та до суду 3 години.

Тобто всього адвокатом витрачено 23 години, що з урахуванням надання до суду детальних розрахунків пені, інфляційних втрат та 3% річних в тому вигляді, який надано представником позивача, свідчить про те, що такий час відповідає об`єктивному критерію його витрачання, оскільки проведення таких розрахунків потребує введення первинних даних з урахуванням чисельних даних документів первинного бухгалтерського обліку, без яких надання розрахунків в такому вигляді, як їх надано, є неможливим.

За змістом статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Отже, достатньо підставою для визначення суми гонорару є його фіксований розмір та умови виплати у договорі про надання правової допомоги.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок, щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони, щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Водночас, відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст.126 Кодексу).

В розумінні положень згаданих норм законодавства, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд, користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.

Слід зауважити, що при визначенні суми відшкодування, суд, має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі/West Alliance Limited проти України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України). Разом з тим, відповідачем ані під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, ані під час апеляційного провадження, не було надано до суду доказів неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі.

Відповідно до ст.ст. 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019р. у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019р. у справі № 914/385/18, від 10.04.2019р. у справі №904/6455/17, від 05.11.2019р. у справі №915/641/18, від 13.01.2020р. у справі № 908/510/19).

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом в даній справі, у заявленому розмірі 90 000,00 грн, колегією суддів долсліджено та оцінено, зокрема: Договір №44 від 10.08.2022 року; Рахунок№2508001 від 25.08.2022 року; Платіжне доручення №750 від 25.08.2022 року; Акт здавання-прийому наданої правничої (правової) допомоги від 25.08.2022 року на суму 60 000,00 грн.

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в частині стягнення розмірі 60 000,00грн. відповідають критерію розумності та співмірності.

Щодо стягнення 30000,00 грн., які позивач понесе у випадку досягнення мети представництва, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідна сума (30 000,00 грн.), обумовлена позивачем та Адвокатським бюро Антона Потерайла у п.3.2. Договору №44 від 10.08.2022 до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою.

У теорії "гонорар успіху" - це договірна форма оплати юридичних послуг (роботи адвоката), яка здійснюється лише у випадку отримання адвокатом певного правового результату передбаченого договором про надання правової допомоги з клієнтом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, де, між іншим, вказано на те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорар успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат; суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, зокрема, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18, де, зокрема, вказано на те, що суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ, вирішуючи питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху", зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

За наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", Європейський суд з прав людини керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v., заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6672,9 евро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 евро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

Отже, заявлена позивачем до стягнення з відповідача на підставі договору про надання правової допомоги сума " гонорар успіху" не є безумовною підставою для відшкодування її у вказаному розмірі з відповідача, оскільки цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Втім, у даному випадку розмір заявленого до стягнення "гонорару успіху" є завищеним та не відповідає критерію розумності.

Приймаючи до уваги виконаний адвокатом обсяг робіт (наданих послуг), витрачений адвокатом час, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тобто послуги адвоката зведені лише до підготовки позовної заяви, а також сталість правктики у подібних справах, колегія суддів вважає такі витрати на професійну правничу (правову) допомогу не обґрунтованими та такими, що не відповідають критеріям розумності та пропорційності

У системному зв`язку з вказаними правовими положеннями, наявними у матеріалах справи доказами, з огляду на фактичні обсяги наданих послуг професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів позивача у суді під час розгляду справи, керуючись принципами верховенства права та справедливості, враховуючи критерій реальності, обґрунтованості та розумності розміру таких витрат, колегія суддів дійшла висновку про те, що стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. буде суперечити наведеним принципам та критеріям розподілу судових витрат, вказана сума витрат виходить за розумні межі визначення гонорару у даній справі, є неспівмірною із характером спору, виконаними адвокатом роботами та обсягом наданих адвокатом послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає про наявність підстав для часткового задоволення витрат на професійну правничу допомогу, а саме справедливим, розумним і обґрунтованим є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивача у сумі 60 000,00 грн.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом у певній частині допущено невірне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК ІНДУСТРІЯ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 у справі № 904/2708/22 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 у справі № 904/2708/22 змінити.

Стягнути з Стягнути з Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" (49600, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд. 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК ІНДУСТРІЯ" (61052, м. Харків, провул. Сімферопольський, буд. 6, літ. Д-1; ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 60 000,00 грн.

В іншій частині відмовити.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржено в касаційному порядку

З огляду на кількість та тривалість повітряних тривог в м. Дніпро, постанова складена у повному обсязі 17.02.2023

Головуючий О.В. Чус

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв