ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2023 р. Справа № 910/7353/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Кравченко С., Остапенко О.П.

відповідача - Слюсар С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 (повне рішення складено 07.12.2022)

у справі №910/7353/22 (суддя - Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл"

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення заборгованості за договором на надання послуг №УГВ423/13-21 від 22.10.2021 у загальному розмірі 20143774,51 грн, з яких: 17433576,32 грн - основний борг, 27720,06 грн - пеня, 2454647,55 грн - інфляційні втрати та 227830,58 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №УГВ423/13-21 від 22.10.2021 на надання послуг з ремонту нафтових свердловин на родовищах АТ "Укргазвидобування" за допомогою комплексу колтюбінгового та азотно-компресорного обладнання в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 відкрито провадження у справі №910/7353/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 (повне рішення складено 07.12.2022) у справі №910/7353/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь позивача основний борг у розмірі 17433576,32 грн, 24394,26 грн пені, 200500,57 грн 3% річних та 2311084,65 грн інфляційних втрат, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Також вказаним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача 12474,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" подало апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено приписи процесуального закону.

В апеляційній скарзі відповідач з посиланням на п. 11.1 договору, ст. 617 Цивільного кодексу України, ст. 218 Господарського кодексу України та лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 вказує на наявність форс-мажорних обставин, з настанням яких Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звільняється від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань з оплати послуг. Проте, суд першої інстанції наведені обставини не врахував.

Ще одним аргументом скаржника є те, що оскільки засновником позивача є зареєстроване в республіці білорусь ВАТ "Пуховичинафтопродукт", відповідачу починаючи з 24.02.2022 заборонено здійснювати платежі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" в силу положень п. 15 постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану".

Насамкінець, на переконання скаржника, місцевий господарський суд при стягненні з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" витрат на оплату послуг адвоката порушив норми п. 4 ст. 1, ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також ст. 126 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 апеляційну скаргу у справі №910/7353/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7353/22, призначено її до розгляду на 24.01.2023 та встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

10.01.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. У відзиві позивач також навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, що за його розрахунком становитиме 17340,00 грн.

19.01.2023 до суду від позивача надійшов детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі в суді апеляційної інстанції. Так, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 10253,20 грн та надав відповідні докази на підтвердження понесення таких витрат.

23.01.2023 Акціонерним товариством "Укргазвидобування" подано клопотання про залучення до участі у справі Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

У призначене засідання суду 24.01.2023 з`явилися представники сторін. Суд поставив на обговорення клопотання Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про залучення до участі справі третьої особи. Представник відповідача підтримав подане клопотання і просив його задовольнити, натомість, представники позивача заперечили щодо залучення до участі у справі третьої особи.

Судом ухвалено відмовити у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 216 ГПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення господарського суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, суд залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Убачається, що підставою для залучення до участі у справі третьої особи заявником визначено наявність ухвали Полтавського апеляційного суду у кримінальній справі №554/2088/22 від 11.01.2023, відповідно до якої майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що з огляду на предмет та підстави заявленого позову рішення у даній справі жодним чином не впливає на права і обов`язки Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, яке не є учасником правовідносин сторін.

Після розгляду клопотання відповідача судом розпочато розгляд апеляційної скарги та заслухано пояснення представників сторін. За результатами судового засідання оголошено перерву до 14.02.2023.

До суду 06.02.2023 від позивача надійшов детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі в суді апеляційної інстанції, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 15964,80 грн.

07.02.2023 позивачем подано заперечення щодо заяв позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У судове засідання 14.02.2023 з`явилися представники сторін та надали додаткові пояснення по суті апеляційної скарги та щодо клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 22.10.2021 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (виконавець) укладено договір №УГВ423/13-21 на надання послуг з ремонту нафтових і газових свердловин на родовищах АТ "Укргазвидобування" за допомогою комплексу колтюбінгового та азотно-компресорного обладнання.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати власними силами і засобами послуги з промивки, освоєння, гідропіскоструминної перфорації (далі ГПП), установки цементних мостів (далі ЦМ), селективної водоізоляції та інші послуги з застосуванням комплексу колтюбінгового обладнання (гнучкої труби (далі ГТ) та азотно-компресорного обладнання (пересувної азотної установки (далі ПАУ) на свердловинах замовника (нового і діючого фонду). Послуги складаються з послідовності технологічних операцій, які виконавець виконує відповідно до технічного завдання (додаток №1 до договору, що є його невід`ємною частиною) та виробничої програми (додаток №2 до договору, що є його невід`ємною частиною).

Згідно з п. 1.2 договору місце надання послуг вказується замовником у замовленнях, які надаються виконавцю відповідно до технічного завдання та регламенту взаємовідносин між службами технологічного контролю (супервайзингу) АТ "Укргазвидобування" та підрядними організаціями, які надають послуги на об`єктах АТ "Укргазвидобування" (додаток №6 до договору, що є його невід`ємною частиною).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що строк надання послуг встановлено у виробничій програмі та в узгодженому сторонами плані робіт. Загальний строк надання послуг по договору - до 31.12.2022 з дати укладення договору.

Відповідно до п. 4.13 договору приймання-передача наданих послуг за договором оформляється актами приймання-передачі наданих послуг, які готуються, підписуються та завіряються печаткою (за наявності) виконавця і передаються останнім замовнику не пізніше 3 робочого дня місяця наступного за місяцем, в якому надавалися послуги, в двох ідентичних екземплярах.

Згідно з п. 4.14 договору замовник розглядає надані на підписання акти приймання-передачі виконаних послуг та/або підписує такі акти і приймає надані послуги, виконані виконавцем, протягом 5 робочих днів з дня отримання від виконавця акту приймання-передачі наданих послуг та всіх документів, перелік яких передбачено п. 3.1.6 договору, або за наявності зауважень до обсягу, складу, вартості, якості наданих послуг та/або наданих на розгляд документів відмовляється від прийняття таких наданих послуг шляхом надання мотивованої відмови виконавця в той самий строк.

Підпунктом 3.3.6 п. 3.6 договору визначено, що замовник зобов`язується прийняти якісно, належним чином виконані послуги та оплатити їх у строки, визначені договором.

10.02.2022 між сторонами укладеного додаткову угоду №1 до договору №УГВ423/13-21 від 22.10.2021. Вказаною додатковою угодою внесено зміни до окремих положень договору, а також викладено у новій редакції додатки №№2 та 3.1 до договору.

Зокрема, відповідно до п. 5.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 10.02.2022 загальна ціна договору становить до 187999999,20 грн, в тому числі ПДВ - 31333333,20 грн.

Пунктом 6.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 10.02.2022 передбачено, що замовник оплачує надані послуги за цим договором протягом 30 календарних днів з дати отримання оригіналу рахунку (із зазначенням номера, дати договору, скріпленого печаткою (за наявності) та підписами уповноважених осіб), на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, грошовими коштами в безготівковому порядку на банківський рахунок виконавця, зазначений у розділі 17 договору. При цьому, необхідною умовою оплати є відповідність даних оригіналу рахунку даним первинних документів, що підтверджують приймання наданих послуг.

За змістом п. 14.1 договору останній діє до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору у період з грудня 2021 року по березень 2022 року позивачем надані відповідачу послуги на загальну суму 24423254,41 грн.

Факт надання послуг підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі наданих послуг, а саме:

- №1 від 17.12.2021 на суму 1772595,20 грн;

- №2 від 22.12.2021 на суму 2047369,42 грн;

- №3 від 17.01.2022 на суму 1719851,29 грн;

- №4 від 19.01.2022 на суму 1449862,18 грн;

- №5 від 26.01.2022 на суму 2534538,86 грн;

- №6 від 31.01.2022 на суму 2184550,24 грн;

- №7 від 03.02.2022 на суму 3198466,60 грн;

- №8 від 09.02.2022 на суму 4671939,56 грн;

- №9 від 15.03.2022 на суму 2732716,88 грн;

- №10 від 16.03.2022 на суму 1785523,03 грн.

Також сторонами підписані акти коригування вартості наданих послуг №1-1 від 10.02.2022 на суму 167737,97 грн до акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 17.12.2021 та №2-1 від 10.02.2022 на суму 158103,18 грн до акту приймання-передачі наданих послуг №2 від 22.12.2021.

Усі вищевказані акти підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств.

Як свідчать матеріали справи, відповідач здійснив лише часткову оплату за надані послуги в сумі 6989678,09 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень. Доказів оплати решти вартості наданих послуг в сумі 17433576,32 грн матеріали справи не містять.

З метою врегулювання питання погашення вказаної заборгованості позивач звертався до відповідача з листами №12/496 від 09.05.2022, №12/543 від 15.06.2022 та №01/610 від 29.07.2022 з проханням сплатити грошові кошти.

Проте, відповіді на пропозиції позивача відповідач не надав та не сплатив заборгованість.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення заборгованості у розмірі 17433576,32 грн. Також, оскільки відповідачем обов`язок з оплати послуг не виконано добровільно, позивачем заявлено до стягнення з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" 27720,06 грн пені на підставі п. 7.14 договору, 2454647,55 грн інфляційних втрат та 227830,58 грн 3% річних, нарахованих за період з 26.02.2022 по 03.08.2022.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що враховуючи положення п. 15 постанови правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", з урахуванням змін, внесених постановою правління Національного банку України №44 від 08.03.2022, оскільки засновником позивача є ВАТ "Пуховичинафтопродукт", яке зареєстроване в республіці білорусь, Акціонерному товариству "Укргазвидобування" заборонено здійснювати платежі на користь позивача, починаючи з 24.02.2022.

Також відповідач вказував на наявність форс-мажорних обставин у зв`язку з введенням на території України воєнного стану, засвідчених офіційним листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, зазначив що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 17433576,32 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню. Судом спростовано доводи відповідача та зазначено, що перерахування коштів з рахунку відповідача на рахунок позивача в якості оплати послуг за договором не є видатковою операцією в розумінні п. 15 постанови правління Національного банку України №18 від 24.02.2022, а отже відповідачу не заборонено сплачувати грошові кошти на рахунок позивача в якості оплати наданих послуг. Окрім цього, суд вказав, що оскільки відповідачем не надано доказів повідомлення позивача в порядку п. 11.2 договору про неможливість виконання зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили, в силу прямої вказівки в договорі відповідач в будь-якому випадку втратив право посилатися на дії обставин непереборної сили як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.

Місцевим господарським судом також здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки при здійсненні розрахунку позивачем невірно визначено початок періоду прострочення виконання зобов`язань та не враховано строку оплати, визначеного п. 6.1 договору. Тому, за висновками суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня у розмірі 24394,26 грн, 3% річних у розмірі 200500,57 грн та інфляційні втрати у розмірі 2311084,65 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, судом враховано подані заперечення відповідача та зазначено, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 22599,60 грн не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). На переконання суду, наведені в акті прийому-передачі послуг від 09.11.2022 витрати у вигляді добових на відрядження до м. Києва для участі у судовому засіданні та транспортні витрати у загальній сумі 9999,60 грн не є необхідними, а тому такі витрати не підлягають включенню до витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, обґрунтованою сумою витрат позивача суд визначив 12600,00 грн та розподілив вказану суму на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у зв`язку з частковим задоволенням позову згідно зі ст. 129 ГПК України, а тому розмір витрат на правничу допомогу, який стягується з відповідача, склав 12474,00 грн.

З наведеними вище висновками місцевого господарського суду у їх сукупності погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Як було зазначено вище, на виконання умов договору на надання послуг №УГВ423/13-21 від 22.10.2021 у період з грудня 2021 року по березень 2022 року позивачем надані відповідачу обумовленні послуги на загальну суму 24423254,41 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами приймання-передачі наданих послуг та актами коригування вартості наданих послуг.

Умовами договору передбачено, що замовник оплачує надані послуги протягом 30 календарних днів з дати отримання оригіналу рахунку (із зазначенням номера, дати договору, скріпленого печаткою (за наявності) та підписами уповноважених осіб), на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг (п. 6.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 10.02.2022).

Разом з цим, відповідач здійснив лише часткову оплату на суму 6989678,09 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень. Доказів оплати решти вартості наданих послуг в сумі 17433576,32 грн відповідачем не надано.

В ході розгляду справи відповідачем заперечень щодо факту надання послуг у заявленому позивачем розмірі (їх вартості, обсягу та якості) надано не було. Також відповідачем не висловлено жодних заперечень щодо стану розрахунків між сторонами, наведеному позивачем в позовній заяві.

Однак, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" як в суді першої інстанції, так і у поданій апеляційній скарзі аргументує неможливість виконання своїх грошових зобов`язань перед позивачем тим, що оскільки засновником позивача є зареєстроване в республіці білорусь ВАТ "Пуховичинафтопродукт", відповідачу починаючи з 24.02.2022 заборонено здійснювати платежі на користь позивача в силу положень п. 15 постанови правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (з урахуванням змін, внесених постановою правління Національного банку України №44 від 08.03.2022).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що заборона, встановлена постановою правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", не поширюється на здійснення розрахунків між сторонами по договору.

Відповідно до п. 15 вказаної постанови вирішено зупинити здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів російської федерації/республіки білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти російської федерації/республіки білорусь, за винятком здійснення на території України:

1) переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України;

2) соціальних виплат, виплат заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів;

3) видаткових операцій з таких рахунків фізичних осіб-резидентів російської федерації та республіки білорусь, що містяться в переліках Служби безпеки України та/або державних органів України, попередньо погоджених Службою безпеки України, щодо можливості здійснення банками таких операцій;

4) продажу безготівкової іноземної валюти, крім російських рублів та білоруських рублів;

5) сплати банку комісій та інших платежів за здійснення банком операцій з надання банківських та інших фінансових послуг, а також з метою виконання власних зобов`язань за кредитними договорами (уключаючи проценти) перед банками;

6) переказу коштів на інші власні поточні рахунки таких осіб, відкриті в банках на території України (крім коштів у російських рублях/білоруських рублях);

7) страхових виплат шляхом оплати закладам охорони здоров`я вартості медико-санітарної, іншої допомоги, що була надана застрахованій особі такими закладами, у зв`язку із настанням страхового випадку за договорами добровільного страхування;

8) страхового відшкодування шкоди життю, здоров`ю, майну потерпілих, заподіяної внаслідок настання страхового випадку за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

9) сплати внесків до централізованих страхових резервних фондів Моторного (транспортного) страхового бюро України відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів";

10) виплати доходів, сум погашення грошовими коштами за випусками власних цінних паперів, оплати послуг депозитарних установ за здійснення такої виплати/погашення;

11) страхових платежів за договорами обов`язкового та добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також добровільного страхування від нещасних випадків (на транспорті) та наземного транспорту на користь страховиків щодо транспортних засобів, переданих у фінансовий лізинг до 23.02.2022 (включно);

12) видаткових операцій з таких рахунків фізичних осіб-резидентів російської федерації/республіки білорусь, які є клієнтами банків України, у межах укладених договорів щодо реалізації зарплатних проєктів з військовими частинами Збройних Сил України та Національної гвардії України без окремого погодження зі Службою безпеки України.

Колегія суддів зазначає, що видаткова операція - це фінансова операція, яка призводить до зменшення активів на рахунку клієнта-власника активів.

Тобто обмеження, встановлені у п. 15 постанови правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", стосуються саме видаткових операції за рахунками резидентів російської федерації/республіки білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти російської федерації/республіки білорусь.

В свою чергу, перерахування коштів з рахунку відповідача на рахунок позивача в якості оплати послуг за договором в даному випадку не є видатковою операцією в розумінні п. 15 постанови правління Національного банку України №18 від 24.02.2022, оскільки таке перерахування не призводить до зменшення активів на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл", а навпаки - до збільшення за рахунок коштів Акціонерного товариства "Укргазвидобування".

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги відповідача з приводу неможливості здійснювати платежі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл", починаючи з 24.02.2022, спростовуються встановленими обставинами справи.

Окрім цього, в апеляційній скарзі відповідач також посилається на існування форс-мажорних обставин у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та запровадженням воєнного стану. Скаржник з посиланням на п. 11.1 договору, ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України та лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 вказує на наявність форс-мажорних обставин, з настанням яких Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звільняється від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань з оплати послуг.

Колегія суддів вважає наведені аргументи безпідставними з огляду на відсутність належних доказів на підтвердження засвідчення факту наявності форс-мажорних обставин, які перешкоджають Акціонерному товариству "Укргазвидобування" виконувати свої зобов`язання за договором надання послуг.

Відповідно до п. 11.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Пунктами 11.2, 11.3 та 11.4 договору визначено, що сторона, яка не може виконувати зобов`язання за договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини. Наслідком не повідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Вказані норми містяться і у Регламенті засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженому рішенням президії Торгово-промислової палати України №44 від 18.12.2014 (далі - регламент). Даний регламент встановлює єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі торгово-промислових палат України.

Так, статтею 3.1 регламенту визначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим регламентом (ст. 3.3 регламенту).

Відповідно до ст. 6.2 регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав. Тобто, необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставиною та неможливістю виконання зобов`язання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо (ст. 6.1 регламенту).

Також, статтею 6.9 регламенту встановлено, що для визнання та підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) уповноважена особа повинна впевнитись, що надані заявником документи свідчать про:

- надзвичайність таких обставин (носять винятковий характер і знаходяться за межами впливу сторін);

- непередбачуваність обставин (їх настання та наслідки неможливо було передбачити, зокрема, на момент укладення відповідного договору, перед терміном настанням зобов`язання або до настання податкового обов`язку);

- невідворотність (непереборність) обставини (неминучість події та/або її наслідків);

- причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань (за договором, контрактом, угодою, законом, нормативним актом, актом органів місцевого самоврядування тощо).

Як було зазначено вище, відповідно до умов договору надання послуг відповідач, будучи не в змозі виконати свої зобов`язання з причин форс-мажорних обставин в частині оплати послуг, повинен був не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення письмово повідомити про це позивача та надати відповідні підтверджуючі документи, а також звернутися до Торгово-промислової палати України чи іншого органу з приводу отримання відповідного сертифікату.

Проте, враховуючи, що доказів повідомлення позивача в порядку, визначеному п. 11.2 договору, про неможливість виконання зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили, відповідач не надав, в силу прямої вказівки на те в договорі Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в будь-якому випадку втратило право посилатися на дії обставин непереборної сили як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань за договором.

Щодо листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, то слід зазначити, що вказаним листом лише засвідчено загальновідому обставину з приводу військової агресії російської федерації проти України, що є обставиною непереборної сили.

Разом з цим, такий лист не є сертифікатом у розумінні положень Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та не є документом, виданим за зверненням відповідача з приводу неможливості виконання зобов`язань перед позивачем за договором на надання послуг №УГВ423/13-21 від 22.10.2021.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Проте, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 218 ГК України унормовано, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Аналізуючи та підсумовуючи викладене, колегія суддів вказує на те, що для звільнення від відповідальності за договором відповідачу необхідно довести:

- факт неможливості сплати позивачу грошових коштів за надані послуги;

- тривалість такої неможливості;

- причинно-наслідковий зв`язок між такою неможливістю та воєнним станом, введеним 24.02.2022 і триваючим до цього часу.

Разом з цим, відповідачем вказані обставини не доведено належними і допустимими доказами, оскільки Акціонерне товариство "Укргазвидобування" у визначений договором та законом спосіб і строк не повідомило позивача про наявність обставин непереборної сили та не звернулося до уповноваженого органу з метою отримання сертифікату, що засвідчив би наявність форс-мажорних обставин на підтвердження неможливості виконання зобов`язань за договором.

З урахуванням усього вищезазначеного, колегія суддів відхиляє аргументи скаржника, викладені ним у поданій апеляційній скарзі.

Статтями 525 та 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст. 193 ГК України.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. ст. 610 та 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду з приводу обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу.

Окрім суми основного боргу, позивач також просив стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" 27720,06 грн пені на підставі п. 7.14 договору, 2454647,55 грн інфляційних втрат та 227830,58 грн 3% річних, нарахованих за період з 26.02.2022 по 03.08.2022.

Відповідно до п. 7.14 договору за порушення строків оплати замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 0,001% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки відповідачем порушено грошове зобов`язання з оплати послуг, наявні підстави для нарахування сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Суд першої інстанції, здійснивши перерахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки при здійсненні розрахунку позивачем невірно визначено початок періоду прострочення виконання зобов`язань за актами №6 від 31.01.2022, №7 від 03.02.2022, №8 від 09.02.2022, №1-1 від 10.02.2022, №2-1 від 10.02.2022, №9 від 15.03.2022 та №10 від 16.03.2022, а також не враховано строку оплати, визначеного п. 6.1 договору.

За здійсненим судом перерахунком по кожному акту наданих послуг окремо та в межах визначеного позивачем періоду нарахування, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня у розмірі 24394,26 грн, 3% річних у розмірі 200500,57 грн та інфляційні втрати у розмірі 2311084,65 грн.

Отже, рішення в зазначеній частині є також обґрунтованим.

З рахуванням усього вищезазначеного, оскільки відповідачем не спростовано факту наявності заборгованості за договором надання послуг, колегія суддів вважає правомірними висновки місцевого господарського суду про часткове задоволення заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача, які відхилені судом вище, встановлених обставин справи не спростовують.

Щодо оскарження відповідачем рішення суду в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22599,60 грн позивачем до суду першої інстанції надано копії таких доказів:

- договору про надання правничої допомоги №13/22 від 17.05.2022;

- додатку № 1 до вказаного договору "Перелік правничої допомоги, що надається АО "Аргос" із зазначенням орієнтовної вартості";

- ордеру серії ВІ №1095294;

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- наказів про відрядження №24/2022 від 16.09.2022 та №28/2022 від 17.10.2022;

- платіжних доручень та квитанцій;

- акту прийому-передачі послуг від 09.11.2022 на суму 22599,60 грн.

У запереченнях щодо заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач зазначив, що витрати в сумі 22599,60 грн є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом на надання послуг.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. ч. 3 та 4 ст. 244 ГПК України).

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги №13/22 від 17.05.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Аргос" (виконавець), клієнт замовляє виконавцю надання правничої допомоги по захисту прав і законних інтересів у судах всіх рівнів та юрисдикцій, підприємствах, установах, організаціях будь-якої форми власності у спорах з фізичними, юридичними особами та державою.

Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що оплата за надання правничої допомоги здійснюється клієнтом у безготівковій формі шляхом передоплати авансу відповідно до орієнтовної вартості правничої допомоги, визначеної у додатку 1. Після відпрацювання авансу, що може, на вимогу клієнта, підтверджуватися актом приймання-передачі, подальша оплата гонорару проводиться по факту надання послуги, виконання роботи, відповідно до орієнтовної вартості правничої допомоги, визначеної у додатку 1, протягом 3 днів або за домовленістю сторін в кінці відповідного місяця.

До матеріалів справи позивачем надано копію акту прийому-передачі послуг від 09.11.2022 за договором про надання правничої допомоги №13/22 від 17.05.2022, за змістом якого виконавець передав, а клієнт прийняв послуги за серпень-листопад 2022 року у справі №910/7353/22 у сумі 22599,60 грн, а саме:

1) 03.08.2022 - складання адвокатом позовної заяви (9 стор.), формування її, надсилання учасникам справи та до суду - 5400,00 грн;

2) 21.09.2022 - участь у судовому засіданні Господарського суду міста Києва - 2400,00 грн;

3) 21.09.2022 - відшкодування добових на відрядження до м. Києва для участі у судовому засіданні - 650,00 грн;

4) 21.09.2022 - відшкодування транспортних витрат (витрати на бензин) для участі у судовому засіданні (Полтава-Київ, Київ-Полтава) - 2683,20 грн;

5) 19.10.2022 - участь у судовому засіданні Господарського суду міста Києва - 2400,00 грн;

6) 19.10.2022 - відшкодування добових на відрядження до м. Києва для участі у судовому засіданні - 650,00 грн;

7) 19.10.2022 - відшкодування транспортних витрат (витрати на бензин) для участі у судовому засіданні (Полтава-Київ, Київ-Полтава) - 2683,20 грн;

8) 09.11.2022 - участь у судовому засіданні Господарського суду міста Києва - 2400,00 грн;

9) 09.11.2022 - відшкодування добових на відрядження до м. Києва для участі у судовому засіданні - 650,00 грн;

10) 09.11.2022 - відшкодування транспортних витрат (витрати на бензин) для участі у судовому засіданні (Полтава-Київ, Київ-Полтава) - 2683,20 грн.

Наведеними документами підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі №910/7353/22 в сумі 22599,60 грн.

Разом з цим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Частинами 5 та 6 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 22599,60 грн не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), оскільки витрати у вигляді добових на відрядження до м. Києва для участі у судовому засіданні та транспортні витрати у загальній сумі 9999,60 грн в даному випадку не є необхідними, а тому такі витрати не підлягають включенню до витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем не доведено дійсної необхідності адвоката бути безпосередньо присутнім у судових засіданнях у місті Києві, враховуючи, що участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції у повній мірі забезпечує реалізацію процесуальних прав учасника справи.

Решта заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 12600,00 грн є обґрунтованими та підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача з приводу того, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" на професійну правничу допомогу в сумі 12474,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та наданими послугами, не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції щодо визначення остаточного розміру витрат на професійну правничу допомогу, яеі підлягають стягненню з Акціонерного товариства "Укргазвидобування".

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги та розподіл судового збору.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/7353/22 ухвалене з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укргазвидобування" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування", відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як убачається з матеріалів справи та було зазначено вище, 17.05.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" та Адвокатським об`єднанням "Аргос" укладено договір про надання правничої допомоги №13/22, відповідно до п. 1.1 якого клієнт замовляє виконавцю надання правничої допомоги по захисту прав і законних інтересів у судах всіх рівнів та юрисдикцій, підприємствах, установах, організаціях будь-якої форми власності у спорах з фізичними, юридичними особами та державою.

Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що оплата за надання правничої допомоги здійснюється клієнтом у безготівковій формі шляхом передоплати авансу відповідно до орієнтовної вартості правничої допомоги, визначеної у додатку 1. Після відпрацювання авансу, що може, на вимогу клієнта, підтверджуватися актом приймання-передачі, подальша оплата гонорару проводиться по факту надання послуги, виконання роботи, відповідно до орієнтовної вартості правничої допомоги, визначеної у додатку 1, протягом 3 днів або за домовленістю сторін в кінці відповідного місяця.

Додатком 1 до договору №13/22 від 17.05.2022 сторони узгодили перелік правничої допомоги, що надається Адвокатським об`єднанням "Аргос", із зазначенням орієнтовної вартості. Вартість правничої допомоги визначена у фіксованому розмірі за кожну послугу.

14.02.2023 між сторонами підписано акт прийому-передачі послуг за договором на загальну суму 15964,80 грн, що включає такі види послуг:

1) 05.01.2023 - складання відзиву на апеляційну скаргу (4 стор.), формування його, надсилання учасникам справи та до суду - 3200,00 грн;

2) 24.01.2023 - участь у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду - 3700,00 грн;

3) 24.01.2023 - відшкодування добових на відрядження до м. Києва для участі у судовому засіданні - 670,00 грн;

4) 24.01.2023 - відшкодування транспортних витрат (витрати на бензин) для участі у судовому засіданні (Полтава-Київ, Київ-Полтава) - 2683,20 грн;

5) 14.02.2023 - участь у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду - 3700,00 грн;

6) 14.02.2023 - відшкодування добових на відрядження до м. Києва для участі у судовому засіданні - 670,00 грн;

7) 14.02.2023 - відшкодування транспортних витрат (витрати на бензин) для участі у судовому засіданні (Полтава-Київ, Київ-Полтава) - 1341,60 грн.

Також, окрім наведених доказів на підтвердження понесених витрат позивач долучив до матеріалів справи копію ордера про надання правничої (правової) допомоги серія ВІ №1120212 від 05.01.2023, виданий адвокату Остапенку О.П., та копію платіжної інструкції №ПН28734643 від 22.12.2022 про оплату послуг. При цьому, детальний опис наданих послуг викладено позивачем в окремих заявах.

За приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Колегія суддів також зазначає, що у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За наявності заперечень іншої сторони, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як було зазначено вище, у поданих запереченнях щодо заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу Акціонерне товариство "Укргазвидобування" вказує, що вартість послуг є значно завищеною та неспіврозмірною зі складністю справи і не відповідає критеріям розумності.

Колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи відповідача, виходячи з наступного.

Так, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Частинами 5 та 6 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 15964,80 грн не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Оскільки процесуальним законом передбачена можливість представників учасників справи брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, наведені в акті прийому-передачі послуг витрати у вигляді добових на відрядження до м. Києва для участі у судових засіданнях та транспортні витрати у загальній сумі 5364,80 грн в даному випадку не є необхідними, а тому такі витрати не слід включати до витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем не доведено дійсної необхідності адвоката бути безпосередньо присутнім у судових засіданнях у м. Києві, враховуючи, що участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції у повній мірі забезпечує реалізацію процесуальних прав учасника справи.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та складності справи, виходячи з характеру спірних правовідносин та обсягу матеріалів справи, наявність відповідного клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне зменшити заявлену суму витрат за надану позивачеві правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі №910/7353/22 до 10600,00 грн.

Оскільки апеляційна скарга відповідача залишена судом без задоволення, а отже судове рішення ухвалено на користь позивача, витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 10600,00 грн відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Акціонерне товариство "Укргазвидобування".

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/7353/22 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Укргазвидобування".

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28, ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (36000, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Небесної Сотні, буд. 9/17, ідентифікаційний код 38516938) витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 10600 (десять тисяч шістсот),00 грн.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 15.02.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко