ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Харків Справа № 913/262/22
Провадження № 30/913/262/22
Господарський суд Луганської області у складі судді Голенко І.П., розглянувши матеріали позовної заяви б/н від 28.11.2022
Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «НОВААГРО», м. Харків
до відповідача Фермерського господарства «РИСК», с. Невське Сватівського району Луганської області
про стягнення 673 396 грн 27 коп.
Без повідомлення (виклику) сторін
До Господарського суду Луганської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «НОВААГРО» з позовною заявою до Фермерського господарства «РИСК» про стягнення заборгованості за договором поставки № 2306П від 23.06.2021 в сумі 673 396 грн 27 коп., з яких:
-361070 грн 39 коп. попередня оплата;
-240111 грн 81 коп. неустойка за період з 16.08.2021 по 26.12.2021;
Позовні вимоги обґрунтовані ст. 611, ст. 693 Цивільного кодексу України та порушенням відповідачем договірних зобов`язань зі своєчасної та повної поставки товару.
Крім того, позивач у позові зазначає орієнтований розрахунок суми судових витрат 50 000 грн 00 коп. та просить встановити строк (5 з днів для ухвалення рішення) для доведення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї позовної заяви.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2022 позовну заяву передано на розгляд судді Голенко І.П.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.12.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, а також сторонам встановлено строки для подання процесуальних заяв по суті.
04.01.2023 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким проти позову заперечує. Відповідач зазначає, що до договору поставки № 2306П від 23.06.2021 було укладено ще три додаткові угоди №№ 1-3 від 12.09.2021, 27.10.2021, якими змінено характеристику товару, умови поставки та змінено строк поставки - до 31.10.2021, про які позивачем замовчено. Вказані документи є у позивача в електронному вигляді та більш того, ці додаткові документи та документи по взаємовідносинам між сторонами договору надавалися позивачем до ГУ ДПС у Харківський області для проведення перевірки.
Крім того, позивачем на електронну адресу відповідача 23.02.2022 направлено реєстр транспортних засобів, яким відповідачем поставлено 209,32 тон пшениці третього класу врожаю 2021 року вартістю 1 255 920,50 грн. Цього ж дня відповідачем на електронну адресу позивача направлено видаткову накладну № 17 від 22.02.2022 на зазначену суму. Також на електронній пошті відповідача наявні реєстри позивача про поставлення відповідачем 22.10.2021 пшениці у кількості 33,160 тон та 35,300 тон. Відповідач заперечує проти нарахування неустойки, оскільки не дотримано п. 4.3 договору щодо направлення останньому вимоги про сплату неустойки у випадку несвоєчасної поставки товару. Розраховані позивачем пеня та штрафні санкції не відповідають нормам чинного законодавства та обставинам справи.
Не погоджується відповідач також із заявленим позивачем розміром судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50 000 грн 00 коп. у зв`язку з тим, що судові витрати на оплату правової допомоги входять до предмета доказування у справі, та вони не є співмірними із складністю справи, виконаними адвокатом роботами. Окрім того, вказана позовна заява вже є третьою позовною заявою, з якою позивач звертається до відповідача із вимогою про стягнення заборгованості за договором поставки № 2306П від 23.06.2021.
10.01.2023 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, у якій зазначає, що додаткові угоди, які відповідач додав до відзиву на позовну заяву, позивачем не підписані, а тому не погоджено внесення змін до договору поставки. Позивач визнає факт поставки товару у кількості 209,32 тон на суму 1 255 920,50 грн за видатковою накладною № 17 від 22.02.2022, але не має у наявності підписаного екземпляру видаткової накладної, що обумовлено об`єктивними обставинами нанесення пошкоджень будівлі місце розташування позивача у результаті обстрілів російськими військами і втратою значної частини документів. Щодо тверджень відповідача про стягнення неустойки на вимогу покупця позивач зазначає, що стягнення неустойки обумовлено виключно фактом несвоєчасної поставки товару відповідачем, а реалізація цього права відбувається через поставлення вимоги про сплату сум неустойки, що і було зроблено шляхом подання позовної заяви. Крім цього, 14.09.2022 позивач направив відповідачу повторну вимогу б/н від 13.09.2022 про повернення попередньої оплати, сплати неустойки та штрафу.
Стосовно заперечення відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50 000 грн 00 коп. позивач зазначає, що в позовній заяві зазначив про надання йому можливості довести розмір фактично понесених судових витрат протягом5 днів з дня ухвалення рішення суду.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.
23.06.2021 між Фермерським господарством «РИСК» (далі відповідач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «НОВААГРО» (далі позивач, покупець) укладено договір поставки № 2306П, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти і оплатити товар українського походження, врожаю 2021 року.
Пунктом 1.2 договору передбачена характеристика товару:
Найменування товаруПшениця 3 кл.Кількість товару1000,00тн +/-10% на вибір покупця
Ціна за 1 тн без ПДВ5263,16Вартість товару без ПДВ5 263 160,00 грн
ПДВ 14% за 1 тн736,84Сума ПДВ 14%736 840,00 грн
Ціна товару за 1 тн з ПДВ6000,00Загальна вартість товару з ПДВ6 000 000,00 грн
Відповідно до п. 1.4 договору строк поставки: окремими партіями до 15.08.2021 включно.
Згідно з п. 2.1 договору товар може передаватись покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений цьому договорі, має бути поставлений у строк, встановлений у п. 1.4 договору. Підставою для поставки є надане постачальником повідомлення про готовність товару до відвантаження. У разі не надання покупцю від постачальника повідомлення про готовність товару до відвантаження та/або не здійснення поставки в строк, що встановлений в п. 1.4 договору, постачальник вважається таким, що порушив строки поставки.
Датою поставки товару вважається дата оформлення видаткової накладної на ім`я покупця (п. 2.2 договору).
Пунктом 2.3 договору встановлено умови поставки СРТ (доставлено до) (у редакції Інкотермс 2010) елеватор ТОВ «АПК «НОВААГРО» (Харківська область, Чугуївський район, с-ще Залізничне, пров. Перемоги 1) у відповідності до правил Інкотермс-2010. У випадку розбіжностей умов цього договору з правилами «Інкотермс-2010» пріоритет мають умови договору.
Відповідно до п. 2.5 договору при поставці товару постачальник зобов`язується надати покупцю: рахунок-фактуру; податкову накладну, квитанцію про внесення податкової накладної до єдиного реєстру (якщо податкова потребує внесення до єдиного реєстру); видаткову накладну, виписану в день поставки товару.
Згідно з п. 3.1 договору оплата товару здійснюється покупцем у грошовій формі впродовж 5-ти банківських днів після настання усіх наступних подій: укладання договору поставки; надання постачальником покупцю документів, зазначених у п. 2.5, 5.10 договору.
Оплата за товар здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника. Зобов`язання покупця по оплаті вважаються виконаними з дати списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (п. 3.2 договору).
Пунктом 4.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної поставки товару згідно умов договору постачальник сплачує покупцеві на вимогу останнього штрафну неустойку у розмірі 0,5% від вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання постачальником свого зобов`язання за цим договором.
Відповідно до п. 4.5 договору у разі порушення строків поставки товару більш ніж на 30 календарних днів постачальник сплачує на користь покупця штраф 20% від вартості не поставленого товару.
Згідно з п. 4.10 договору сторони домовились встановити строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій у 3 роки.
Сторони домовились, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, збільшити строк нарахування штрафних санкцій до 3 років від дня коли зобов`язання мало бути виконано (п. 4.11 договору).
У п. 5. 2 договору сторони підтверджують, що вони досягли згоди за всіма умовами, які визнаються ними суттєвими.
Відповідно до п. 5.4 договору зміни та доповнення до цього договору мають силу лише за умови їх письмового підписання обома сторонами.
Згідно з п. 5.5 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.
Будь-які доповнення та зміни до договору повинні бути оформлені письмово та завірені уповноваженими представниками сторін в кожному окремому випадку зміни (доповнення) (п. 5.8 договору).
Пунктом 5.14 договору передбачено, що датою оплати за товар є дата списання коштів з рахунку покупця на користь постачальника.
Договір поставки № 2306П від 23.06.2021 підписаний без зауважень та скріплений печатками сторін.
На виконання зобов`язань за договором позивачем було перераховано на рахунок відповідача 6 000 002 грн 40 коп. попередньої оплати за пшеницю, що підтверджується платіжними дорученнями № 107961 від 24.06.2021, № 1031 від 30.06.2021.
Відповідач поставив позивачу товар пшеницю 3 класу українського походження, врожаю 2021 року, у кількості 693,561874 т на суму 4141211 грн. 41 коп., що підтверджується видатковими накладними:
-№ 196 від 12.09.2021 у кількості 63,581874 т, на суму 380 889 грн 80 коп.;
-№ 197 від 13.09.2021 у кількості 37,62 т, на суму 225 720 грн 09 коп.;
-№ 199 від 15.09.2021 у кількості 64,22 т, на суму 374 085 грн 22 коп.;
-№ 203 від 24.09.2021 у кількості 34,38 т, на суму 206 280 грн 08 коп.;
-№ 206 від 25.09.2021 у кількості 37,18 т, на суму 223 080 грн 09 коп.;
-№ 210 від 05.10.2021 у кількості 22,22 т, на суму 133 320 грн 06 коп.;
-№ 215 від 12.10.2021 у кількості 36,32 т, на суму 217 920 грн 09 коп.;
-№ 216 від 13.10.2021 у кількості 71,52 т, на суму 429 120 грн 17 коп.;
-№ 223 від 21.10.2021 у кількості 41,80 т, на суму 250 800 грн 10 коп.;
-№ 225 від 22.10.2021 у кількості 124,78 т, на суму 748 680 грн 29 коп.;
-№ 228 від 23.10.2021 у кількості 71,20 т, на суму 427 200 грн 17 коп.;
-№ 235 від 27.10.2021 у кількості 38,72 т, на суму 223 995 грн 13 коп.;
-№ 236 від 28.10.2021 у кількості 50,02 т, на суму 300 120 грн 12 коп.;
Крім того, позивач визнав факт поставки відповідачем пшениці у кількості 249,62 т на суму 1 497 720 грн 60 коп. (зазначено у позові та у заяві про усунення недоліків). Документальне підтвердження цієї поставки відсутнє через пошкодження будівлі, де знаходилися документи, під час російського ракетного обстрілу, що підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області від 18.10.2022 у справі № 922/916/22.
Таким чином, відповідачем поставлено позивачу товар у кількості 943,181874 т на загальну суму 5 638 932 грн 01 коп.
У зв`язку з частковою поставкою товару позивачем була направлена відповідачу повторна вимога б/н від 13.09.2022 про сплату попередньої оплати за договором та штрафних санкцій, у якій позивач попередив про стягнення заборгованості у судовому порядку в разі відсутності оплати.
Як зазначає позивач у позові, поставка товару на суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 361 070 грн. 39 коп. здійснено не було.
Проте, відповідач у відзиві на позов зазначає про здійснення ще поставки позивачу пшениці у кількості 209,32 т на суму 1255920 грн 50 коп. за видатковою накладною № 17 від 22.02.2022.
Позивач визнає цей факт поставки відповідачем пшениці у зазначеній кількості та на вказану суму за видатковою накладною № 17 від 22.02.2022, але не має у наявності підписаного екземпляру відповідної видаткової накладної у зв`язку з пошкодженням будівлі, де знаходилися документи, під час російського ракетного обстрілу, про що зазначено у відповіді на відзив.
За таких обставин, 28.11.2022 (згідно з відповідною відміткою) позивач звернувся до господарського суду з цим позовом.
Дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з таких підстав.
Згідно з ч. 1, ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Матеріалами справи підтверджено факт укладання між учасниками справи договору поставки № 2306П від 23.06.2021, а також факти перерахування відповідачу попередньої оплати у розмірі 6000002 грн 40 коп. (наявні у справі платіжні доручення № 107961 від 24.06.2021, № 1031 від 30.06.2021) та поставки пшениці 3 класу українського походження, врожаю 2021 року, у кількості 693,561874 т на суму 4141211 грн. 41 коп. (наявні у справі видаткові накладні).
Згідно з ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Позивачем визнано факт поставки відповідачем пшениці у кількості 249,62 т на суму 1497720 грн 60 коп. (зазначено у позові та у заяві про усунення недоліків), відповідачем не спростовано.
Отже загальна сума поставленого товару складає 5638932 грн 01 коп.
Посилання позивача про те, що поставка товару на суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 361 070 грн. 39 коп. здійснено не було, не відповідає фактичним обставинам, оскільки 22.02.2022 позивачу поставлено пшеницю у кількості 209,32 т на суму 1255920 грн 50 коп. за видатковою накладною № 17 від 22.02.2022, що визнано позивачем у відповіді на відзив.
Тому вимога про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 361 070 грн. 39 коп. є необґрунтованою та безпідставною.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Умовами договору № 2306П від 23.06.2021 передбачено строк поставки: окремими партіями до 15.08.2021 включно.
Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару здійснювалась у період з 12.09.2021 по 22.02.2022, тобто з порушенням строків, передбачених умовами договору.
Пунктом 4.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної поставки товару згідно умов договору постачальник сплачує покупцеві на вимогу останнього штрафну неустойку у розмірі 0,5% від вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання постачальником свого зобов`язання за цим договором.
Позивачем заявлено до стягнення неустойку у розмірі 240111 грн 81 коп. за період з 16.08.2021 по 26.12.2021.
Матеріалами справи підтверджено наявність прострочення негрошового зобов`язання товар не був поставлений у встановлений договором строк.
Оскільки дія Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» поширюється на договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, то до спірних правовідносин з неналежного виконання негрошового зобов`язання цей Закон не застосовується.
Перевіривши розрахунок неустойки, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, відповідає умовам договору та не суперечить діючому законодавству.
Отже вимога про стягнення неустойки у розмірі 240111 грн 81 коп. за період з 16.08.2021 по 26.12.2021 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Судом відхиляються доводи відповідача про те, що позивач в порушення п. 4.3 договору не звертався з вимогою про стягнення неустойки, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Крім того, 14.09.2022 позивач направляв відповідачу повторну вимогу б/н від 13.09.2022 про повернення попередньої оплати, сплати неустойки та штрафу.
У разі порушення строків поставки товару більш ніж на 30 календарних днів постачальник сплачує на користь покупця штраф 20% від вартості не поставленого товару. (п. 4.5 договору).
Позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 72 214 грн 07 коп.
Перевіривши розрахунок, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, відповідає умовам договору та не суперечить діючому законодавству.
Посилання відповідача на укладання додаткових угод №№ 1-3 від 12.09.2021, 27.10.2021, якими змінено характеристику товару, умови поставки та змінено строк поставки - до 31.10.2021, є необґрунтовані, оскільки відповідно до п. 5.4 договору доповнення до цього договору мають силу лише за умови їх письмового підписання обома сторонами. В матеріалах справи відсутні додаткові угоди до договору № 2306П від 23.06.2021, які підписані позивачем та відповідачем.
Таким чином, у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення попередньої оплати у розмірі 361070 грн. 39 коп. слід відмовити, в іншій частині позову слід задовольнити.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Питання визначення розміру та розподілу витрат на професійну правничу допомогу у даному випадку судом не вирішується, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України відповідні докази позивач може подати протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, про що заявлено позивачем у позові.
Враховуючи розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд ухвалює та підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).
Керуючись ст. ст. 2, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити частково.
3. У задоволенні решти позову відмовити.
У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст. 256 ГПК України та в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України з урахуванням приписів п. п. 17.5 п. 17 Розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 17.02.2023.

Суддя Ірина ГОЛЕНКО