ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.02.2023м. ДніпроСправа № 904/4804/19

Суддя Ніколенко М.О., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" на бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування", м. Київ

до Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 79 289,76 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Ковтун Д.В. витяг з ЄДР

від ГУ Державної казначейської служби України: Паращенко Ю.О. довіреність № 04-10-10/314 від 06.01.2023

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської міської ради про стягнення 79 289,76 грн.

Рішенням суду від 20.12.2019 (суддя Красота О.І.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2020, позов задоволено у повному обсязі.

На виконання вищевказаних судових рішень, 01.04.2020 було видано наказ.

На адресу суду, 26.12.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" надійшла скарга на бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. Скаржник просить суд:

- витребувати у Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області всі матеріали щодо виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2019 у справі № 904/4804/19;

- визнати оскаржувані дії (бездіяльність) Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників (неправомірними);

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області забезпечити реальне виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2019 у справі № 904/4804/19.

В обґрунтування своїх вимог скаржник послався на незаконне та тривале невиконання посадовими особами органів Казначейства судового рішення та виданого у цій справі виконавчого документа.

Розпорядженням заступника керівника апарату № 1 від 03.01.2023 було призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 904/4804/19 у зв`язку з перебуванням судді Красоти О.І. у відпустці.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2023 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" передано на розгляд судді Ніколенку М.О.

Ухвалою суду від 09.01.2023 прийнято скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" на бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області та призначити її до розгляду у судовому засіданні на 23.01.2023.

Судове засідання, призначене на 23.01.2023, не відбулось внаслідок оголошення повітряної тривоги у м. Дніпро.

Ухвалою суду від 26.01.2023 відкладено розгляд скарги на 07.02.2023.

Судове засідання, призначене на 07.02.2023, не відбулось внаслідок оголошення повітряної тривоги у м. Дніпро.

Ухвалою суду від 07.02.2023 відкладено розгляд скарги на 13.02.2023.

Дослідивши матеріали поданої скарги, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За змістом статті 2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 названого Закону визначає органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень. Відповідно до частини першої згаданої статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про виконавче провадження", у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

В статтях 1, 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання. Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державне підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина перша статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").

Так, позивач у скарзі, поданій в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, просив суд визнати дії (бездіяльність) Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників (неправомірними) та зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області забезпечити реальне виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2019 у справі № 904/4804/19.

В обґрунтування своїх вимог скаржник послався на незаконне та тривале невиконання посадовими особами органів Казначейства судового рішення та виданого у цій справі виконавчого документа.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (з подальшими змінами та доповненнями) затверджено Положення про Державну казначейську службу України (далі - Казначейство), згідно з яким:

- Казначейство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів (пункт 1);

- Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4);

- Казначейство з метою організації своєї діяльності контролює діяльність територіальних органів Казначейства (підпункт 4 пункту 5);

- Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 9).

Виходячи з норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Положення про Державну казначейську службу України, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи, діяльність яких з метою організації своєї діяльності контролює безпосередньо.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок виконання рішень), визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно з пунктом 3 вищезгаданого Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Виходячи з системного аналізу Порядку виконання рішень, безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Казначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Казначейство може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України.

Відповідно до положень пункту 15 Порядку, виконання рішень дії органів Держказначейства з виконання виконавчих документів можуть бути оскаржені до Держказначейства або суду.

Разом з цим, ані в Порядку виконання рішень, ані в Законі України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не зазначено, до якого суду оскаржуються рішення, дії або бездіяльність органів Держказначейства.

Згідно з положеннями статті 339 ГПК України, на підставі якої стягувачем подано скаргу, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Так, норми ГПК України та Закону України "Про виконавче провадження" передбачають порядок оскарження лише рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час примусового виконання ними судових рішень і лише до судового органу, який видав виконавчий документ.

Натомість, Казначейство не є органом примусового виконання судових рішень і, відповідно, не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження". А є встановленою Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" особою на здійснення гарантованого державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених цим Законом випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (подібний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 910/9927/13 та від 04.12.2020 у справі № 904/3118/20).

Згідно з положеннями частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" на бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області викладено вимоги про визнання незаконними рішень/дій/бездіяльності посадових осіб ДКС України, яка є юридичною особою публічного права, та її територіального органу - Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в частині невиконання судового рішення та виданого виконавчого документу (наказу), а також про зобов`язання згаданих осіб вчинити дії щодо виконання рішення суду і відповідного наказу.

Вимоги щодо визнання бездіяльності органів казначейства незаконною та зобов`язання вчинити дії прямо пов`язані із виконанням покладених законодавством на Казначейство функцій щодо забезпечення виконання рішень суду у спосіб безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється), мають ознаки публічно-правового спору, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №916/1227/16, від 31.10.2018 у справі 905/2087/17, від 12.09.2018 у справі № 916/223/17, від 29.08.2018 у справі № 916/376/15-г, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 червня 2022 року у справі № 905/3553/15.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, провадження з розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" на бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області - слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина друга статті 231 ГПК України).

З огляду на наведені висновки, а також те, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" скарга на рішення/дії/бездіяльність органів казначейства у даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд роз`яснює, що розгляд вказаної скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів та має здійснюватись в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 231, 234, 235, 339 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження з розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" на бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Ухвала набирає законної сили 13.02.2023.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, у частині закриття провадження у справі.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.02.2023.

Суддя М.О. Ніколенко