РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023Справа № 910/12632/22
за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"

про стягнення 157 224,18 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" про стягнення 157 224,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання телекомунікаційних послуг (радіозв`язок) №02.5-14/2-183 від 02.07.2021 у частині своєчасної оплати наданих послуг, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 157 224,18 грн, з яких: 104 760,00 грн основного боргу, 29 017,09 грн пені, 2 273,15 грн 3% річних та 21 173,94 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 позовну заяву залишено без руху.

28.11.2022 через систем у "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

18.01.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

30.01.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення проти клопотання відповідача.

Разом з тим, у встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача. Також, матеріали справи не містять клопотання відповідача, проти якого позивачем подано заперечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у поданих заявах, суд

ВСТАНОВИВ:

02.07.2021 між Державним Підприємством «Міжнародний Аеропорт «Бориспіль» (далі - Аеропорт) та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (далі - Абонент) укладено договір про надання телекомунікаційних послуг (радіозв`язок) № 02.5-14/2-183, за умовами якого Аеропорт надає, а Абонент отримує та оплачує послуги цифрового транкінгового радіозв`язку, що перелічені в пункті 4.1 Договору, далі - Послуги.

Відповідно до п. 3.4.2 договору Абонент зобов`язаний виконувати умови договору, своєчасно оплачувати отримані Послуги в розмірах і строки, встановлені договором.

Згідно з п. 4.5 договору Аеропорт щомісячно виставляє Абоненту рахунок-фактуру за надані послуги за розрахунковий період та складає акт приймання-здачі виконаних послуг.

Пунктом 4.6 договору встановлено, що Абонент з 10-го числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержує в бухгалтерії Аеропорту рахунок та акт. Абонент несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акту, датою отримання рахунку та акту вважається 15 число незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку проводиться Абонентом до 20 числа того ж місяця. Акт Абонент зобов`язаний підписати та повернути в бухгалтерію Аеропорту протягом 5-ти календарних днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти календарних днів акт не буде повернутий Аеропорту та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

За змістом п. 7.1 договору договір є чинним з дати його укладання сторонами та діє до 31.12.2022 включно.

Відповідно до положень п. 10.8 договору всі документи (листи, повідомлення, інша кореспонденція та т.і.), що будуть відправлені Аеропортом на адресу Абонента, вказану у Договорі, вважаються такими, що були відправлені належним чином належному отримувачу до тих пір, поки Абонент письмово не повідомить Аеропорт про зміну свого місцезнаходження (із доказами про отримання Аеропортом такого повідомлення). Уся кореспонденція, що направляється Аеропортом, вважається отриманою Абонентом не пізніше 14 календарних днів з моменту її відправки Аеропортом на адресу Абонента, зазначену в договорі, якщо інше не передбачено умовами договору.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору про надання телекомунікаційних послуг (радіозв`язок) № 02.5-14/2-183 від 02.07.2021, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що відповідно до умов п. 4.5 Договору Аеропорт виставив Абоненту рахунки-фактури та склав Акти приймання-здачі виконаних послуг за період грудень 2021 рік - лютий 2022 рік, а саме: за грудень 2021р. рахунок-фактура №90/984 від 31.12.2021 та Акт приймання-здачі виконаних послуг на суму 34 920,00 грн.; за січень 2022р. рахунок-фактура №90/74 від 31.01.2022 та Акт приймання-здачі виконаних послуг на суму 34 920,00 грн.; за лютий 2022р. рахунок-фактура №90/112 від 28.02.2022 та Акт приймання-здачі виконаних послуг на суму 34 920,00 грн.

Загальна сума виставлених рахунків-фактур за період грудень 2021 рік - лютий 2022 рік становить: 34 920,00 грн + 34 920,00 грн + 34 920,00 грн = 104 760,00 грн.

З наявних у матеріалах справи реєстрів виданих/отриманих оригіналів документів за період з 31.12.2021 по 31.01.2022 вбачається, що позивач передав відповідачу оригінали рахунків-фактур та Акти приймання-передачі за грудень 2021 року та за січень 2022 року. Акти прийому-передачі наданих послуг та рахунок-фактуру за лютий 2022 року було направлено позивачем відповідачу засобами електронного зв`язку.

Разом з тим, як зазначає позивач, зобов`язань з повернення одного примірника підписаного акту та оплати вартості наданих послуг відповідачем виконано не було, що і стало підставою для звернення до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем умов Договору про надання телекомунікаційних послуг (радіозв`язок) №02.5-14/2-183 від 02.07.2021 у частині своєчасної оплати наданих послуг, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 157 224,18 грн, з яких: 104 760,00 грн основного боргу, 29 017,09 грн пені, 2 273,15 грн 3% річних та 21 173,94 грн інфляційних втрат.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 02.07.2021 між Державним Підприємством «Міжнародний Аеропорт «Бориспіль» та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» укладено договір про надання телекомунікаційних послуг (радіозв`язок) № 02.5-14/2-183, за умовами якого Аеропорт надає, а Абонент отримує та оплачує послуги цифрового транкінгового радіозв`язку, що перелічені в пункті 4.1 Договору, далі - Послуги.

Відповідно до п. 3.4.2 договору Абонент зобов`язаний виконувати умови договору, своєчасно оплачувати отримані Послуги в розмірах і строки, встановлені договором.

Приписами п. 4.6 договору визначено, що датою отримання рахунку та акту вважається 15 число незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку проводиться Товариством до 20 числа того ж місяця.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом було встановлено, що відповідно до умов п. 4.5 Договору Аеропорт виставив Абоненту рахунки-фактури та склав Акти приймання-здачі виконаних послуг за період грудень 2021 рік - лютий 2022 рік, а саме: за грудень 2021р. рахунок-фактура №90/984 від 31.12.2021 та Акт приймання-здачі виконаних послуг на суму 34 920,00 грн.; за січень 2022р. рахунок-фактура №90/74 від 31.01.2022 та Акт приймання-здачі виконаних послуг на суму 34 920,00 грн.; за лютий 2022р. рахунок-фактура №90/112 від 28.02.2022 та Акт приймання-здачі виконаних послуг на суму 34 920,00 грн.

Загальна сума виставлених рахунків-фактур за період грудень 2021 рік - лютий 2022 рік становить 104 760,00 грн.

Відтак, оскільки сума боргу Абонента становить 104 760,00 грн та підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, у той час як Абонент на момент ухвалення рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед Аеропортом, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 29 017,09 грн пені.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту п. 4.9 договору стягнення заборгованості по оплаті здійснюється з нарахуванням пені за кожну добу затримки від суми заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня. Пеня нараховується до моменту повного погашення абонентом заборгованості за договором.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 29 017,09 грн пені, нарахованої на суму боргу 34 920,00 грн за період з 21.01.2022 по 10.11.2022, на суму боргу 34 920,00 грн за період з 21.02.2022 по 10.11.2022, на суму боргу 34 920,00 грн за період з 21.03.2022 по 10.11.2022.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 273,15 грн 3% річних та 21 173,94 грн інфляційних втрат.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд зазначає, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (на суму боргу 34 920,00 грн за період з 21.01.2022 по 10.11.2022, на суму боргу 34 920,00 грн за період з 21.02.2022 по 10.11.2022, на суму боргу 34 920,00 грн за період з 21.03.2022 по 10.11.2022), суд зазначає, що визначені позивачем періоди нарахування є обґрунтованим, а розрахунок арифметично правильним, відтак, позовні вимоги про стягнення 2 273,15 грн 3% річних та 21 173,94 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (01030, місто Київ, вулиця Лисенка, будинок 4; ідентифікаційний код: 14348681) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7; ідентифікаційний код: 20572069) основний борг у розмірі 104 760 (сто чотири тисячі сімсот шістдесят) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 2 273 (дві тисячі двісті сімдесят три) грн 15 коп., інфляційні втрати у розмірі 21 173 (двадцять одна тисяча сто сімдесят три) грн 94 коп., пеню у розмірі 29 017 (двадцять дев`ять тисяч сімнадцять) грн. 09 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева