УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

14.02.2023Справа № 910/1759/23

Суддя Господарського суду міста Києва Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Карго" 03127, місто Київ, ПРОСПЕКТ ГОЛОСІЇВСЬКИЙ, будинок 132, приміщення 6

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАРА" 03022, місто Київ, вул.Дубініна Володі, будинок 7/14, ПРИМІЩЕННЯ 126

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС РЕЙЛ" 01001, місто Київ, вул.Ірининська, будинок 5/24, нежиле приміщення 91

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Кленсмейд" 03189, місто Київ, ВУЛИЦЯ АКАДЕМІКА ВІЛЬЯМСА, будинок 6Д, офіс 43

4. Приватного підприємства "Павлоградська Зернова Компанія" 51400, Дніпропетровська обл., місто Павлоград, ВУЛИЦЯ СВІТЛИЧНОЇ ГАННИ, будинок 59Л

5. Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ АКВІЛОН" 04060, місто Київ, вул.Ризька, будинок 73 - Г, офіс 7

про визнання недійсним договору поставки та застосування наслідків недійсності правочину, витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МПС Карго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфара", Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кленсмейд", Приватного підприємства "Павлоградська Зернова Компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній Аквілон", в якому просить суд:

- визнати недійсним договір поставки № 1043-0306 від 03.06.2019 року, укладений між ТОВ "МПС Карго" та ТОВ "Альфара", в частині поставки вагонів/напіввагонів, визначених позивачем у переліку;

- застосувати наслідки недійсності договору поставки № 1043-0306 від 03.06.2019 року шляхом зобов`язання ТОВ "Альфара" повернути ТОВ "МПС Карго" об`єкт рухомого майна: напіввагон;

- витребувати на користь ТОВ "МПС Карго" з чужого незаконного володіння ТОВ "БГС Рейл" об`єкти рухомого майна: вагони/напіввагони, визначені позивачем у переліку;

- витребувати на користь ТОВ "МПС Карго" з чужого незаконного володіння ТОВ "Кленсмейд" об`єкти рухомого майна: вагони/напіввагони, визначені позивачем у переліку;

- витребувати на користь ТОВ "МПС Карго" з чужого незаконного володіння ПП "ПЗК" об`єкти рухомого майна: вагони/напіввагони, визначені позивачем у переліку;

- витребувати на користь ТОВ "МПС Карго" з чужого незаконного володіння ТОВ "Група Компаній Аквілон" об`єкти рухомого майна: вагони/напіввагони, визначені позивачем у переліку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що оспорюваний договір поставки № 1043-0306 від 03.06.2019 року укладено з відповідачем 1 без волевиявлення товариства, всупереч його інтересам та призвів до завдання шкоди позивачеві, що в сукупності є підставою для визнання правочину недійсним в судовому порядку згідно ст.ст. 203, 215, 232, 237, 238 ЦК України, з одночасним застосуванням наслідків недійсності правочину, а також витребуванням рухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі ст. 388 ЦК України.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 № R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюються Законом України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п.п. 1 та п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, відповідно до частини 3 вказаної статті Закону, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2684,00 грн.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (аналогічна позиція викладені в ухвалі Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №905/1057/18, постанові від 13.02.2020 у справі № 910/4557/18).

Слід зазначити, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Разом з цим позовною вимогою майнового характеру є вимога, яка підлягає вартісній оцінці. Крім того, вимога майнового характеру характеризується тим, що впливає на склад майна позивача в сторону збільшення (відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Як вбачається зі змісту поданої позивачем позовної заяви та встановлено судом, предметом даного позову є немайнова вимога про визнання недійсним договору, оскільки вона не містить вартісних характеристик, а отже не підлягає вартісній оцінці, а також вимоги про повернення та витребування майна.

Нормами статті 163 ГПК України встановлено, що ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

При цьому суд звертає увагу, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Отже, оскільки у поданій позовній заяві позивачем окрім немайнової вимоги про визнання недійсним договору заявлено також вимоги про повернення та витребування майна, які оцінюються як вимоги майнового характеру, судовий збір з позовних вимог про повернення та витребування рухомого майна згідно переліку загальною вартістю 16 326 800,00 грн. та визначається з урахуванням вартості такого майна як об`єкту набуття - тобто як вимог зі спору майнового характеру.

Таким чином, звернувшись до суду лютому 2023 року із позовом з вимогами немайнового та майнового характеру позивач мав сплатити судовий збір в сумі 247 586,00 грн. (2684,00 грн. +16 326 800 грн.*1,5% грн.).

Натомість, з поданого позивачем в якості доказу сплати судового збору платіжного доручення № 6 від 25.01.2023 року на суму 247 491,00 грн. вбачається, що позивачем за подання до суду вказаної позовної заяви сплачено лише 247 491,00 грн. судового збору, тобто недоплата становить 95,00 грн.

Окрім цього суд наголошує, що вимоги щодо форми та змісту позовної заяви закріплені у статті 162 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; відповідно до п. 8 ч. 3 - перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що в порушення приписів ч. 2 ст. 164 ГПК України позивачем не виконано зобов`язання додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме позивачем не надано належним чином засвідчених копій специфікації та актів прийому - передачі основних засобів до Договору поставки № 1503 від 01.03.2019 року, актів приймання - передачі ватонів до Договору оренди вагонів № 1133-2602 від 25.02.2019 року, специфікації, актів прийому - передачі вагонів до Договору поставки № 1043-0306 від 03.06.2019 року, а також технічних паспортів на спірні об`єкти рухомого майна - вагони/напіввагони в кількості 44 штуки.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

За наведених обставин, оскільки подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Карго" без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "МПС Карго" строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "МПС Карго" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому розмірі (оригінал з відміткою банку про виконання);

- подання до суду належним чином засвідчених копій специфікації та актів прийому - передачі основних засобів до Договору поставки № 1503 від 01.03.2019 року, актів приймання - передачі ватонів до Договору оренди вагонів № 1133-2602 від 25.02.2019 року, специфікації, актів прийому - передачі вагонів до Договору поставки № 1043-0306 від 03.06.2019 року, а також технічних паспортів на спірні об`єкти рухомого майна - вагони/напіввагони в кількості 44 штуки.

Надати суду докази направлення копій вказаних доказів відповідачам.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Селівон