РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.02.2023Справа № 910/12819/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут»

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама»

про стягнення 56866,32 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» про стягнення 56866,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору про закупівлю електричної енергії споживачу №60АВ797-824-22 від 25.01.2022 в частині повної та своєчасної оплати поставленої електричної енергії, внаслідок чого за відповідач утворилась заборгованість у розмірі 55128,82 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Крім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 1329,11 грн та 3% річних у розмірі 408,39 грн.

В свою чергу, відповідач зазначив, що 18.11.2022 ним було сплачено заборгованість за Договором №60АВ797-824-22 від 25.01.2022 у розмірі 55128,82 грн. Крім того, відповідач заперечив проти задоволення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивачем не надано жодних документів на підтвердження таких витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що провадження в частині стягнення заборгованості в розмірі 55128,82 підлягає закриттю, а в іншій частині позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.01.2022 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» (далі - Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (далі - Постачальник) укладено Договір №60АВ797-824-22 про закупівлю електричної енергії (далі - Договір).

Цей Договір є Договором, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії. (п.1.1. Договору)

Предмет Договору: Електрична енергія - за ДК 021:20-5 Електрична енергія. (п.2.1. Договору)

Відповідно до п.2.2. Договору Постачальник постачає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити Постачальнику вартість поставленої електричної енергії у розмірах, строки та порядку згідно з умовами цього Договору.

Строк постачання електричної енергії протягом 2022 року (п.3.2. Договору)

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника (Додаток 2). (п.5.2. Договору)

Відповідно до п.5.5. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Згідно з п.6.2.1. Договору Споживач зобов`язується забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.1. Комерційної пропозиції (Додаток 2 до Договору) ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф): 4,10 грн з ПДВ за 1 кВт/год.

Згідно з п.5. Комерційної пропозиції строк оплати до 25 числа місяця наступного за розрахунковим.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, а відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

На виконання умов Договору позивачем було надано (поставлено), а відповідачем отримано (спожито) електричної енергії, зокрема, за період з червня 2022 по липень 2022 на загальну суму 55128,82 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними обома сторонами актами приймання-передачі електричної енергії №ЗЛВ82029248 від 30.06.2022 на суму 25128,35 грн, №ЗЛВ82032040 від 31.07.2022 на суму 30000,47 грн та актами приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії за червня 2022 року по липень 2022 року.

Так, з урахуванням п.5. Комерційної пропозиції останнім днем для оплати за отриману (спожиту) електричну енергію за червень 2022 є 25.07.2022 та за липень 2022 є 25.08.2022.

Проте, відповідач не здійснив оплату за спожиту електричну енергію у визначений Договором, Комерційною пропозицією та актами приймання-передачі строк та обсязі, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 55128,82 грн.

В той же час, матеріалами справи та поясненнями відповідача підтверджується, що 18.11.2022 відповідачем було сплачено на рахунок позивача суму заборгованості з оплати спожитої електричної енергії у розмірі 55128,82 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення №316 від 18.11.2022 на суму 30000,47 грн та №315 від 18.11.2022 на суму 25128,35 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 55128,82 грн та необхідність закриття провадження у справі у вказаній частині.

Стосовно заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1329,11 грн та 3% річних у розмірі 408,39 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За таких обставин, враховуючи, що спір виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем обов`язку з оплати за спожиту електричну енергію, тобто з вини відповідача, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, копію довіреності №007.2Др-65-1221 від 31.12.2021, копію свідоцтва на право на заняття адвокатською діяльністю №1832 від 08.06.2002.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З огляду на те, що позивачем подано лише попередній розрахунок суми судових витрат, без підтвердження їх належними доказами і детальним описом наданих послуг, враховуючи наявність заперечень відповідача, у суду відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі №910/12819/22 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 55128 (п`ятдесят п`ять тисяч сто двадцять вісім) грн 82 коп. закрити.

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» (04070, м. Київ, Боричів узвіз, буд. 8; ідентифікаційний код 26199714) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (79039, м. Львів, вул. Т. Шевченка, буд. 111А; ідентифікаційний код 39594527) інфляційні втрати у розмірі 1329 (одна тисяча триста двадцять дев`ять) грн 11 коп. та 3% річних у розмірі 408 (чотириста вісім) грн 39 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 13.02.2023

Суддя Я.В. Маринченко