ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Справа №924/564/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Гудак А.В.

суддя Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.11.2022 у справі №924/564/22 (суддя Димбовський В.В., повний текст рішення складено 06.12.2022)

за позовом Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Хмельницької обласної ради

2) Комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард"

про визнання недійсним пункту 3 додаткової угоди №4 від 10.02.2022 договору №040420-10/08/2021-ШК517 від 10.08.2021 в частині збільшення ціни за одиницю товару з 01.01.2022 та стягнення 81636,15 грн. коштів

за участю представників:

прокуратури - Мельничук Л.О.,

позивача 1 - не з`явився,

позивача 2 - не з`явився,

відповідача - Стецика Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 28.11.2022 у справі №924/564/22 позов задоволено. Визнано недійсним пункт 3 додаткової угоди №4 від 10.02.2022 до договору №040420-10/08/2021-ШК517 від 10.08.2021, укладеного між комунальним некомерційним підприємством "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради та товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Хард", в частині збільшення ціни за одиницю товару з 01.01.2022. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хард" на користь комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради кошти в сумі 81636,15 грн.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження наявності законних підстав для укладення додаткової угоди №4 від 10.02.2022 року в частині збільшення ціни за одиницю товару, починаючи з 01.01.2022, оскільки відповідачем документально не підтверджено наявності підстав для підвищення ціни на пальне. Також відповідач не обґрунтував, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику у договорі про закупівлю, не навів причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Таким чином, сторонами не підтверджено законності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що оспорюваний пункт додаткової угоди №4 від 10.02.2022 в частині збільшення ціни за одиницю товару, починаючи з 01.01.2022, суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", принципам максимальної економії, ефективності та пропорційності закупівель, встановлених ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому наявні законні підстави для визнання його недійсним відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача коштів в сумі 81636,15 грн., суд першої інстанції, враховуючи недійсність оспорюваного п. 3 додаткової угоди №4 в частині збільшення ціни за одиницю товару з 01.01.2022 та приписи ч. 1 ст.216 ЦК України, зазначив, що зобов`язання сторін регулюються умовами договору, зокрема, специфікацією до договору про закупівлю товарів з додатковими угодами, які є чинними. Відтак, приймаючи до уваги отримання відповідачем коштів за товар, але не здійснення останнім поставки товару, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурор правомірно в межах максимально можливого розміру заявив до стягнення 81636,15 грн., тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України.

Крім того, господарський суд вважає, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, з огляду на що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради та комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради. Враховуючи вищевикладене, суд залишив без задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.11.2022 у справі №924/564/22 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник, зокрема, вказує, що ні оскаржувана додаткова угода, ні специфікація, не встановлюють ціну на товар з 01.01.2022 року, оскільки додаткова угода №4 укладена 10.02.2022, відповідно й істотні умови договору були змінені лише після укладення оскаржуваної додаткової угоди (10.02.2022). Отже, збільшення ціни за одиницю товару відбулося 10.02.2022 року, як наслідок укладення оскаржуваної додаткової угоди.

Скаржник зазначає, що в результаті невірного трактування умов оскаржуваної додаткової угоди, положень п.2.4.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" та неврахування вимог пп.2 п.11.6 договору суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення, де безпідставно зазначає, що "відповідач мав довести коливання цін в період з дати укладення договору до 01.01.2022", а не до - 10.02.2022, як того вимагає п.11.6 договору. Вважає, що надана ТОВ "Вест Кард" довідка Хмельницької торгово-промислової палати, а також інформація з інтернет ресурсу: minfin.com.ua підтверджують факт коливання цін на пальне у бік збільшення та вважаються належним документальним підтвердженням такого коливання за відсутності нормативних вимог до форм та способів такого підтвердження.

Апелянт також звертає увагу, що господарський суд неправильно застосував ст. 203, 215 ЦК України щодо умов, необхідних для визнання господарського договору недійсним як такого, що суперечить інтересам держави, оскільки відповідач не мав наміру порушувати Закон України "Про публічні закупівлі", а навпаки керувався метою, яка не суперечить інтересам держави і суспільства, - привести ціну договору до ринкової, у зв`язку з її істотним підвищенням.

Крім того, скаржник вказує на процесуальні порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення, зокрема, щодо порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності), оскільки вважає, що даний господарський спір не пов`язаний з місцем поставки товару, визначеним в п.5.2. договору, а тому ця справа територіально не підсудна Господарському суду Хмельницької області, з огляду на що рішення підлягає скасування відповідно до ст.279 ГПК України.

Також вважає, що відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, оскільки позивач-2, як комунальне підприємство не є суб`єктом владних повноважень. Позовні вимоги прокурора, спрямовані на захист прав та інтересів не держави, а комунального підприємства, не підлягали розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах комунального підприємства, а прокурор не має повноважень на ведення справ в частині таких вимог. При цьому, позивач-2, у свою чергу, не позбавлений права самостійно звертатися з позовом за захистом порушених прав. З огляду на викладене, вважає, що суд першої інстанції безпідставно не задоволив клопотання про залишення позову без розгляду у даній справі.

Учасники справи своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст.263 ГПК України не скористались.

Згідно з ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання, що відбулося 07.02.2023 року, позивачі не забезпечили явку повноважних представників, хоча належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді апеляційної інстанції (а.с.200-203), про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи приписи ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, приймаючи до уваги належне повідомлення учасників справи про розгляд справи та той факт, що їх явка в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивачів.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням тендерного комітету КНП "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради, оформленого протоколом №1 від 26.07.2021 року (а.с.38-39), визначено переможцем торгівлі на закупівлю код ДК 021:20-9 "Нафта і дистиляти" (бензин А-92, дизельне паливо) 2 лоти в частині лоту №1 - товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Кард", а також прийнято рішення про намір укласти договір про закупівлю з ТОВ "Вест Кард" в частині лоту № 1.

10.08.2021 між комунальним некомерційним підприємством "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" (постачальник) укладено договір про закупівлю товарів №040420-10/08/2021-ШК517 (а.с.22-26), згідно з п.1.1 якого постачальник зобов`язується у 2021 році поставляти замовникові товари, зазначені в специфікації, а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2-1.3 договору, найменування товару - код ДК 021:2015 - 09130000-9 "Нафта і дистиляти" (бензин А-92, дизельне паливо) 2 лоти. Лот №1: дизельне паливо та бензин А-92 (АЗС в Хмельницькій області). Кількість товарів: згідно зі специфікацією (додаток №1). Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

За умовами п.3.1 договору загальна вартість цього договору становить: 5405000,00 грн., у тому числі ПДВ - 900833,33 грн. Загальна вартість цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.3.3 договору).

Згідно з п.3.4 договору, сторони мають право змінити ціну за одиницю товару, у випадку зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів.

У відповідності до п.4.1 договору, оплата за товар здійснюється за ціною, що визначається постачальником в накладних на день поставки товару, але не більше ціни, що встановлена за одиницю товару визначеного в специфікації до договору.

Пунктом 4.2 договору сторони погодили, що ціна за одиницю товару вказана в специфікації може бути збільшена не більш як на 10 відсотків у разі коливання ціпи такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в пункті 3.1 договору.

За умовами п.5.1-5.2 договору, строк поставки товару: до 31.12.2021. Місце поставки товарів: м. Хмельницький, згідно місць базування транспортного засобу КНП "ХОЦЕМД та МК ХОР".

Цей договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п.10.1 договору).

Згідно з п.11.2 договору основні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до п.11.5 договору зміна істотних (основних) умов договору може здійснюватися за згодою сторін у випадках, які передбачені ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", про що укладається відповідна додаткова угода, яка оприлюднюється відповідно до вимог ст.10 Закону України "Про публічні закупівлі".

Пунктом п.11.6 договору сторони встановили, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, зокрема, крім випадків:

- зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Внесення таких змін можливе за наявності пред`явленого учасником обґрунтованого документального підтвердження коливання ціни такого товару на ринку, отриманого від уповноваженого органу (довідка з Торгово-промислової палати України чи її територіального відділення, територіальних підрозділів Головного управління статистики або іншого органу, який має на це повноваження. Документ, що надається постачальником повинен містити інформацію про ринкову (середньо ринкову) ціну на товар станом на дату укладання договору та ринкову (середньо ринкову) ціну на товар станом на момент укладання додаткової угоди) (п.п.2);

- дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку. Дані зміни можуть бути внесені до закінчення терміну дії договору. 20% буде відраховуватись від остаточної (кінцевої) вартості укладеного договору про закупівлю з урахуванням змін внесених до нього (у разі наявності) (п.п.8).

Специфікацію на закупівлю код ДК 021:2015 - 09130000-9 "Нафта і дистиляти" (бензин А-92, дизельне паливо) 2 лоти (додаток № 1 до договору відповідно до п.12.1 договору а.с.27) визначено загальну вартість тендерної пропозиції - 5405000,00 грн., у тому числі ПДВ - 900833,33 грн., з яких: 1200000,00 грн. за бензин марки А-92 в кількості 40000 л. (вартість 1 л. - 30,00 грн. з ПДВ) та 4205000,00 грн. за дизельне паливо в кількості 145000 л. (вартість 1 л. - 29,00 грн. з ПДВ).

Додатковими угодами №1 від 28.12.2021 року (а.с.28), №2 від 28.12.2021 року (а.с.30), №3 від 09.02.2022 року (а.с.31) у відповідності до п.5 ч.1, п.8 ч.5, ч.6 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" вносились зміни в договір про закупівлю товарів щодо загальної вартості договору та продовження строку дії договору.

10.02.2022 між сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору про закупівлю товарів (а.с.33), згідно з якою замовник та постачальник дійшли згоди змінити ціну договору та викласти п. 3.1 договору у новій редакції: "Загальна вартість цього договору за 2021 рік становила: 4505000,00 грн. в тому числі ПДВ. Сума цього договору з 01.01.2022 по 31.03.2022 не перевищує 20% загальної суми договору за 2021рік та становить 900816,15 грн. в тому числі ПДВ. Усього за договором: 5405816,15 грн., в тому числі ПДВ - 900969,36 грн. Ця зміна не призвела до збільшення загальної суми договору".

За умовами п. 3 додаткової угоди №4 змінено додаток №1 "Специфікація" до договору №040420-10/08/2021-ШК517 від 10.08.2021 та викладено його в новій редакції, зокрема, згідно із вказаною специфікацією (а.с.34) загальна вартість пропозиції становить: 5405816,15 грн., у тому числі ПДВ - 900969,36 грн.

Загальна вартість товару за період з 01.01.2022 по 31.03.2022 становить 900816,15 грн., з них 840939,30 грн. за дизельне паливо в кількості 26370 л. (вартість 1 л. - 31,89 грн. з ПДВ) та 59876,85 грн. за бензин А-92 в кількості 1815 л. (вартість 1 л. - 32,99 грн. з ПДВ).

Отже, ціну за літр дизельного палива збільшено на 9,9% (з 29,00 грн. до 31,89 грн.), вартість бензину марки А.-92 також збільшено на 9,9% (з 30,00 грн. до 32,98 грн).

Згідно договору відповідач передав, а позивач-2 прийняв пальне на загальну суму 5405816,15 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с.47-53, 55, 57-64, 66-75, 77, 79-91).

У відповідності до платіжних доручень №5972 від 24.02.2022 (а.с.46), №5888 від 17.02.2022 (а.с.54), №5473 від 28.12.2021 (а.с.56), №4474 від 29.09.2021 (а.с.65), №4458 від 27.09.2021 (а.с.76), №4135 від 13.08.2021 (а.с.78) позивач-2 сплатив вказану суму відповідачу.

Листом №15/2-583вих-22 від 30.06.2022 (а.с.97-98) перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся до Хмельницької обласної ради та комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" з повідомленнями про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді.

При цьому, на думку прокурора, позивачі протягом розумного строку не вжили жодних заходів для усунення порушення інтересів держави, зокрема, самостійно не звернулися до суду з позовом в інтересах держави, що є достатнім аргументом для підтвердження їх бездіяльності та достатньою підставою для звернення прокурора до суду із позовом в інтересах держави.

Прокурор вважаючи, що сторонами, всупереч інтересів держави без будь-яких належних на те підстав, в порушення норм ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" та положень договору, укладено додаткову угода №4, згідно умов якої суттєво зменшено обсяги пального, що планувалось закупити та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації, а також враховуючи пасивну поведінку позивачів після виявлених порушень законодавства щодо захисту порушених інтересів, звернувся з даним позовом до суду.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду, зокрема, щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в даній справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання щодо представництва прокурором інтересів громадянина або держави в господарському суді, а також особливості здійснення ним окремих форм представництва таких інтересів врегульовані положеннями Конституції України, Закону України "Про прокуратуру" та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3, 4 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до абз.1-3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Відтак, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Таким чином, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

З огляду на викладене, встановлюючи підстави для представництва прокурором інтересів держави, суд повинен здійснити оцінку не тільки виконання ним обов`язку попереднього (до звернення до суду) повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, яке є останнім перед безпосереднім поданням позову, а й наявних у справі інших доказів щодо обставин, які йому передували, зокрема попереднього листування між прокурором та зазначеним органом, що за своїм змістом може мати різний характер.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, передбачених ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором додані до позовної зави відповідні листи.

Апеляційним судом встановлено, що у відповідь на лист від 18.05.2022 № 15/2-492 вих-22 Хмельницька обласна рада листом №621/01-11 від 01.06.2022р. повідомила Хмельницьку обласну прокуратуру, що вказаний лист взято до відома та направлено за належністю до комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" (а.с.94).

Листом №596 від 07.06.2022 (а.с.92-93) комунальне некомерційне підприємство "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" (а.с.92-93) повідомило Хмельницьку обласну прокуратуру про результати закупівлі, укладення договору про закупівлі від 10.08.2021 року, а також про виконання вказаного договору. Також зазначено, що у зв`язку із поставкою товару за договором шляхом передачі талонів (старт-карток) заходи претензійно-позовного характеру не вживались.

Листом №15/2-583вих-22 від 30.06.2022 (а.с.97-98) перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся до Хмельницької обласної ради та комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" з повідомленнями про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що у зв`язку з отриманням відповідей вказаних органів про невжиття заходів претензійно-позовного характеру, відсутність будь-яких посилань цих органів на вчинення дій для усунення виявлених порушень, а також відсутність заперечень вказаних органів на повідомлення про намір здійснювати представництво, прокурор формально дотримався порядку встановленого ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Однак, оцінюючи можливість звернення прокурора з позовом в інтересах Хмельницької обласної ради, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, держава у цивільних (господарських) правовідносинах діє через органи державної влади, а не через державні чи комунальні підприємства/заклади.

У пунктах 8.10, 8.11 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, сформульовано такі правові висновки:

"Заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім ч.3 ст.23 Закону (Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру"), має застосовуватись з урахуванням положень абзацу 1 частини 3 цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на положення ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У контексті цього засадничого положення відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абз.1 ч.3 ст.23 Закону (Закон України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру") межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави".

У п.76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, зазначено, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

На відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права учасники правовідносин. Конституцією України та законом не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб. Зокрема, до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді державних підприємств. При цьому інтереси юридичної особи можуть не збігатися з інтересами її учасників. Тому інтереси державного підприємства можуть не збігатися з інтересами держави, яка має статус засновника (вищого органу) такого підприємства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц (п.83)).

Оскільки комунальне підприємство не є суб`єктом владних повноважень, а прокурором визначено порушення прав саме комунального підприємства як суб`єкта господарювання, а не безпосередньо територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування звернення прокурора до суду в цій справі в інтересах держави є безпідставним (п.91 постанови Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №917/269/21).

Подібні висновки щодо недопустимості представництва прокурором інтересів держави в особі державного чи комунального підприємства/закладу, яке не є суб`єктом владних повноважень, але є самостійним суб`єктом права, та безпідставності звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі таких підприємств викладені у постановах Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №917/562/21, від 07.12.2021 у справі № 903/865/20, від 01.02.2023 у справі №924/996/21.

Звертаючись з позовом у цій справі, прокурор посилався на порушення законодавства про публічні закупівлі. При обґрунтуванні представницьких функцій, прокурор зазначав, що Хмельницькою обласною радою як органом уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, заходи щодо визнання недійсною додаткової угоди №4 від 10.02.2022 не вживалися та вживатися не будуть.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 владні повноваження мають розглядатися у розрізі саме спірних відносин, тобто орган, в інтересах якого подано позов повинен мати владні повноваження у тих суспільних відносинах, на відновлення яких спрямовано позов.

При цьому, в контексті спірних правовідносин, судова колегія враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 903/865/20, від 14.12.2021 у справі №917/565/21 та від 21.12.2021 у справі №917/764/21, відповідно до якої наявність корпоративних відносин між органом місцевого самоврядування та комунальним підприємством виключає наявність владних повноважень між ними або між органом місцевого самоврядування як засновником комунального підприємства та третіми особами, які здійснюють господарське правопорушення, на яке повинно реагувати комунальне підприємство як суб`єкт господарських відносин.

У справі, що розглядається, Хмельницька обласна рада не є стороною договору про закупівлю товарів №040420-10/08/2021-ШК517 від 10.08.2021 року. Позовна заява містить вимоги про визнання недійсною додаткової угоди №4 від 10.02.2022 року до договору про закупівлю товарів №040420-10/08/2021-ШК517 від 10.08.2021, укладеної між позивачем-2 та відповідачем, прокурором не заявлено вимог про стягнення грошових коштів до державного бюджету, що свідчить про те, що прокурором визначено порушення прав комунального підприємства, а не територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування.

За таких обставин, позовні вимоги прокурора фактично спрямовані на захист порушених прав саме комунального підприємства як суб`єкта господарювання, а не безпосередньо територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в п.69 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Звертаючись з позовом у цій справі, прокурор посилався на порушення законодавства про публічні закупівлі.

Відповідно до ч.1, 4 ст.7 Закону України "Про публічні закупівлі" уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом. Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про публічні закупівлі" моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи. Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.

Положеннями ч.1 ст.44 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що за порушення вимог, установлених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання цього Закону, уповноважені особи, службові (посадові) особи замовників, службові (посадові) особи та члени органу оскарження, службові (посадові) особи Уповноваженого органу, службові (посадові) особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, службові (посадові) особи органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (обслуговуючого банку), несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до п.8, 10 ч.1 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право, зокрема порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з пп.3, 4, 9 п.4 цього Положення Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель, інспектування (ревізії), моніторингу закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Отже, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Із урахуванням наведеного, Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель.

При цьому, Держаудитслужба може бути позивачем у справі. Питання належності/неналежності цього органу залежить від обставин кожної конкретної справи, які мають з`ясовуватися у суді з наведенням відповідного обґрунтування у судовому рішенні (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №925/1276/19).

Отже, у цій справі належним органом уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах є Державна аудиторська служба України та її територіальні органи, проте заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури при зверненні до Господарського суду Хмельницької області з позовом в інтересах держави в межах цієї справи не визначив Держаудитслужбу позивачем.

Крім того, прокурор при зверненні до суду з даним позовом визначив також позивачем комунальне некомерційне підприємство "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради.

Однак, колегія суддів зауважує, що згідно з абз.3 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", зокрема, не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Відповідно до ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 ГПК України).

Позивач-2, комунальне некомерційне підприємство "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" є окремою юридичною особою, діє як самостійний суб`єкт права (учасник правовідносин), а тому не позбавлений права самостійно звернутись з позовом до суду у випадку порушення його прав або інтересу.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги абз.3 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", колегія суддів вважає звернення прокурора до суду в інтересах комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" безпідставним.

Із метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень ГПК України у справах за позовами прокурорів Велика Палата Верховного Суду у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень п.2 ч.1 ст.226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Залишення позову без розгляду - це одна з форм закінчення провадження у справі без винесення судового рішення. Залишення позову без розгляду - це закінчення розгляду справи, викликане недотриманням позивачем установлених законом умов порушення і нормального розвитку судового процесу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Хмельницької обласної ради та комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", що є підставою для скасування ухваленого судового рішення і залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до положень ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на оцінці наданих учасниками справи доказів в підтвердження своїх вимог або заперечень, та на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що хоча поняття "обґрунтованого" рішення не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент учасників справи, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення, проте суд у будь-якому випадку, навіть без відображення окремих аргументів у своєму рішенні (якщо він вважає їх такими, що не впливають на правильне рішення спору або не відносяться до суті справи), повинен, під час розгляду справи, надати оцінку всім аргументам учасників справи в силу імперативних приписів ст.236 ГПК України, особливо тим, оцінка яких є необхідною для правильного вирішення спору.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард", скасування рішення місцевого господарського суду у даній справі, а також про залишення без розгляду позову Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради та Комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради.

Керуючись ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" - задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2022 у справі №924/564/22 - скасувати.

3. Позов Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради та Комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради - залишити без розгляду.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" лютого 2023 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.