ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"21" лютого 2023 р.м. Одеса Справа № 916/651/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву комунального підприємства Малиновський ринок про видачу судового наказу (вх. №675/23 від 16.02.2023р.) про стягнення заборгованості з боржника - фізичної особи-підприємця Смирнової Ірини Всеволодівни,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Малиновський ринок звернулось до господарського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із фізичної особи-підприємця Смирнової Ірини Всеволодівни суми основного боргу у розмірі 5437,94 грн., 3% річних у розмірі 79,19 грн., збитків від інфляції у розмірі 31,82 грн., штрафу у розмірі 551,22 грн. Подану до господарського суду заяву про видачу судового наказу заявник обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору про надання послуг ринкової торгівлі №17/МА-15/1 від 01.06.2008р. в частині оплати вартості наданих заявником послуг за період з квітня 2022р. по січень 2023р.

Комунальним підприємством Малиновський ринок на підтвердження правомірності заявлених вимог було надано суду, зокрема, копію договору №17/МА-15/1 від 01.06.2008р., бухгалтерську довідку про стан розрахунків за договором станом на 14.02.2023р., витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.02.2023р. щодо боржника; рішення міської ради та статут заявника.

Розглянувши заяву комунального підприємства Малиновський ринок про видачу судового наказу, господарський суд дійшов наступного висновку.

Приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України врегульовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

В силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Відповідно до п. 3-4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як зазначалось вище по тексту ухвали боржником за поданою заявою визначено фізичну особу-підприємця Смирнову Ірину Всеволодівну. Таким чином, заявник має надати суду договір, укладений у письмовій формі саме із зазначеною особою.

На підтвердження заявлених вимог комунальним підприємством Малиновський ринок було надано суду копію договору №17/МА-15/1 від 01.06.2008р., стороною за яким виступає Смирнова Ірина Всеволодівна. Проте, надана суду копія договору взагалі не містить будь-яких даних ОСОБА_1 , а саме: паспортних даних, місця проживання, ідентифікаційного коду, а також будь-яких відомостей про документи, на підставі яких остання здійснює підприємницьку діяльність.

Суд зазначає, що з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.02.2023р. вбачається, що державна реєстрація фізичної особи-підприємця Смирнової Ірини Всеволодівни була проведена лише 27.07.2018р.

Таким чином, наданий заявником договір не може свідчити про виникнення між заявником та боржником господарських відносин на дату укладення договору, як і не може бути належним доказом укладення договору саме із боржником,а не будь-якою іншою особою. При цьому, суд звертає увагу заявника, що під час розгляду заяви у порядку наказного провадження, суд не наділений правом встановлювати вказані обставини, оскільки надані докази мають беззаперечно підтверджувати заявлені вимоги.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про ненадання комунальним підприємством Малиновський ринок копії договору, укладеного безпосередньо з фізичною особою-підприємцем Смирновою Іриною Всеволодівною, державна реєстрація підприємницької діяльності якої була проведена лише 27.07.2018р., що свідчить про невідповідність заявлених вимог приписам ст. 148 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Судові витрати зі сплати судового збору судом не розподіляються згідно приписів 151 ГПК України у зв`язку з відмовою у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 151- 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити комунальному підприємству Малиновський ринок у задоволенні заяви (вх. №675/23 від 16.02.2023р.) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із фізичної особи-підприємця Смирнової Ірини Всеволодівни у розмірі 6 100,17 грн. за договором №17/МА-15/1 від 01.06.2008р.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Желєзна