ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2023 р. Справа№ 911/3435/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

без виклику представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Авіакомпанії «KLM Royal Dutch Airlines»

на рішення Господарського суду Київської області від 14.11.2022

у справі №911/3435/21 (суддя Колесник Р.М.)

за позовом Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр»

до Авіакомпанії «KLM Royal Dutch Airlines»

про стягнення 5 508, 00 доларів США,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Український авіаційний метеорологічний центр» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Авіакомпанії «KLM Royal Dutch Airlines» про стягнення заборгованості у розмірі 5 508, 00 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач має несплачену заборгованість за надані позивачем у період травень-липень 2021 року послуги з забезпечення повітряних суден метеорологічним забезпеченням на підході та в районі аеродрому.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.11.2022 позов задоволено повністю. Стягнуто з Авіакомпанії «KLM Royal Dutch Airlines» на користь Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр» 5 508, 00 доларів США боргу, 8 100, 00 грн судових витрат пов`язаних з розглядом справи та 2 270, 00 грн судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Авіакомпанія «KLM Royal Dutch Airlines» звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 14.11.2022 у справі №911/3435/21 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про можливість виникнення зобов`язання з оплати метеорологічного обслуговування за відсутності письмового договору.Не встановив які саме послуги надавалися позивачем, чи було досягнуто згоди щодо формату прогнозів та їх виду, ціни послуг.

Крім того, апелянт зазначає, що та обставина, що позивач виготовляє метеорологічну інформацію та передає її органам обслуговування повітряного руху та Державному підприємству обслуговування повітряного руху України, експлуатанту аеродрому, які використовують її при обслуговуванні рейсів відповідача не може бути підставою для покладення обов`язку оплати даної інформації відповідачем за відсутності договору та попереднього узгодження умов.

Скаржник вказує, що обставини надання та прийняття авіакомпанією послуг від позивача є недоведеними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази повідомлень, які необхідно отримати від авіакомпанії, докази надання позивачу польотної документації, інструктажів чи консультацій.

Також, апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції не проаналізовано яким чином сформовано ціну за послуги позивача, чи є така ціна однаковою для всіх користувачів повітряного простору та чи є ціна розрахованою відповідно до Методики формування вартості платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій України, затвердженої наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України № 1/2/1 від 03.01.2012.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2022 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Авіакомпанії «KLM Royal Dutch Airlines» без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 14.11.2022 підлягають залишенню без змін, апеляційна скарга Авіакомпанії «KLM Royal Dutch Airlines» - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державне підприємство «Український авіаційний метеорологічний центр» є сертифікованим провайдером аеронавігаційного обслуговування авіації за напрямком метеорологічне обслуговування авіації (польоти повітряних суден на підході та в районі аеродромів Київ/Бориспіль, Київ/Жуляни, Київ/Антонов-1, Київ/Антонов-2), що підтверджується сертифікатом Державної авіаційної служби України від 01.08.2020 АА№020975 та додатком до нього.

Відповідно до статуту Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр», затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 03.03.2018 №146, позивач входить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері гідрометеорологічної діяльності та здійснює метеорологічне обслуговування цивільної авіації.

Авіакомпанія «KLM Royal Dutch Airlines» є суб`єктом авіаційної діяльності, який здійснює діяльність у сфері повітряних перевезень пасажирів і вантажу, та є споживачем послуг з аеронавігаційного та метеорологічного обслуговування зльотів та посадок повітряних суден.

Як вказує позивач відповідно до інформації (відмітки) про виконання зльоту в добовому електронному плані польотів аеродрому Київ/Бориспіль, KLM протягом травня-липня 2021 року, здійснювало користування аеродромом Київ/Бориспіль, виконуючи польоти повітряних суден та використовуючи повітряний простір України, а позивач своєю чергою, протягом вказаного періоду на аеродромі забезпечував у повному обсязі метеообслуговування зльотів та посадок повітряних суден за заявками польотів відповідача.

Долученим до матеріалів справи реєстром обліку кількості міжнародних рейсів, який містить дані з добового електронного плану польотів на аеродромі підтверджується, що повітряні судна KLM з використанням аеродрому Київ/Бориспіль у травні 2021 року здійснили 50 польотів, у червні 2021 року здійснили 50 польотів, у липні 2021 року здійснили 62 польотів.

При цьому, за фактом виконання кожного польоту позивач забезпечив повітряні судна метеорологічним обслуговуванням на підході та в районі аеродрому Київ/Бориспіль та за кожний здійснений політ нараховував плату.

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивач за результатами наданих послуг за травень-липень 2021 року сформував та надіслав на адресу відповідача акти наданих послуг, рахунки-фактур, реєстри обліку рейсів з вартістю обслуговування на загальну суму 5508,00 доларів США.

Згідно наявних у матеріалах справи актів наданих послуг та відповідних їм рахунків вбачається, що у травні 2021 року та у червні 2021 року позивачем надано відповідачу послуги з метеорологічного обслуговування на суму 1700,00 доларів США відповідно, а у липні 2021 року на суму 2108 доларів США.

Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг метеорологічного обслуговування зльотів і посадок повітряних суден на аеродромах у травні - липні 2021 року.

За положеннями статті 36 Повітряного кодексу України аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на платній основі (частина 1). Розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) встановлюється однаковим для всіх користувачів повітряного простору України і визначається відповідно до законодавства України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації і документів Євроконтролю (частина 2). Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) справляється Євроконтролем та/або провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування відповідно до міжнародних договорів та законодавства України. Порядок розрахунку розміру зазначеної плати, порядок її внесення та звільнення від сплати визначається відповідно до законодавства України та зобов`язань України за міжнародними договорами України (частина 3).

Згідно з частиною 2 статті 4 Повітряного кодексу України державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов`язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Наказом Державної авіаційної служби України від 09.03.2017 № 166 затверджено Авіаційні правила України «Метеорологічне обслуговування цивільної авіації» (далі - Правила), які встановлюють вимоги щодо організації та надання метеорологічного обслуговування цивільної авіації в Україні. Вимоги цих Правил поширюються на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності, діяльність яких пов`язана із наданням або отриманням метеорологічного обслуговування у галузі цивільної авіації в Україні, крім суб`єктів державної авіації.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил метою метеорологічного обслуговування цивільної авіації є сприяння безпечній, регулярній та ефективній аеронавігації. Ця мета досягається шляхом постачання метеорологічної інформації, яка потрібна для виконання своїх функцій: експлуатантам, членам льотних екіпажів, органам обслуговування повітряного руху, органам пошуково-рятувальної служби, адміністраціям аеропортів та іншим організаціям, діяльність яких пов`язана зі здійсненням або розвитком аеронавігації.

Метеорологічне обслуговування експлуатантів, членів льотних екіпажів, органів ОПР, адміністрацій аеропортів та інших суб`єктів авіаційної галузі, діяльність яких пов`язана з плануванням, забезпеченням та виконанням польотів повітряних суден, організовують та здійснюють провайдери метеорологічного обслуговування відповідно до вимог цих Авіаційних правил та інших нормативно-правових актів в частині метеорологічного обслуговування цивільної авіації з урахуванням вимог документів міжнародних авіаційних організацій та документів Всесвітньої метеорологічної організації. Виконання польотів повітряних суден цивільної авіації або обслуговування повітряного руху повітряних суден цивільної авіації без метеорологічного обслуговування забороняється (пункт 2 розділу ІІ Правил).

Згідно з пунктом 5 розділу II Правил до напрямів діяльності провайдерів з метеорологічного обслуговування цивільної авіації відноситься, зокрема, метеорологічні спостереження на аеродромі та надання метеорологічної інформації про стан погодних умов на аеродромі відповідним користувачам: органам обслуговування повітряного руху, експлуатантам та аеродромним службам; метеорологічне обслуговування польотів повітряних суден в районі аеродрому, зльотів та посадок повітряних суден на аеродромі (підпункти 1, 2).

У пункті 4 розділу ІІ Правил визначено, що провайдери метеорологічного обслуговування здійснюють метеорологічне обслуговування цивільної авіації через аеродромні метеорологічні органи та органи метеорологічного стеження на договірних умовах.

За змістом статті 181 ГК господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (частина 1). Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (частина 3). За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (частина 4).

Відповідно до частин 7, 8 статті 181 ГК якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем з використанням аеродрому Київ/Бориспіль у травні 2021 року здійснили 50 польотів, у червні 2021 року здійснили 50 польотів, у липні 2021 року здійснили 62 польотів.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем.

Отже, незважаючи на відсутність підписаного між сторонами спору письмового договору у формі єдиного документа, між Державним підприємством «Український авіаційний метеорологічний центр» і Авіакомпанією «KLM Royal Dutch Airlines» виникли господарські відносини за договором надання послуг, укладеним у спрощений спосіб, оскільки відповідач здійснював фактичні дії щодо його виконання, а саме, у травні - липні 2021 року використовувала повітряний простір України для здійснення міжнародних рейсів та рейсів по Україні, а відтак використовувала інформацію та отримувала відповідні послуги, які були надані позивачем під час обслуговування зльотів і посадок повітряних суден відповідача, та без яких у силу законодавчих обмежень будь-які польоти були б неможливими.

Тобто поведінкою сторін у цих відносинах засвідчено їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Жодних обставин того, що такі послуги надавалися відповідачу іншою уповноваженою на те особою, судами попередніх інстанцій установлено не було, а відповідачем відповідно до положень статей 73, 74, 76, 77 ГПК таких обставин не доведено.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду № 910/3898/20 від 26.05.2021, № 910/6404/21 від 01.11.2022.

З огляду на викладене посилання Авіакомпанії «KLM Royal Dutch Airlines» у апеляційній скарзі на відсутність між сторонами у справі договірних відносин щодо надання метеорологічних послуг є безпідставним і спростовується зібраними у справі доказами та встановленими фактичними обставинами.

Твердження апелянта про те, що відповідач не надавав позивачу заявок, повідомлень, що подається провайдеру метеорологічного обслуговування не спростовує факт здійснення Авіакомпанією «KLM Royal Dutch Airlines» рейсів у травні-липні 2021 року з використанням повітряного простору України, а отже і факт отримання від позивача метеорологічних послуг.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідні послуги надаються відповідачу саме Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух), якому і має справлятися плата за такі послуги відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 04.06.2019 № 415 «Про встановлення Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України» відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки як встановлено судом першої інстанції наразі Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух) не є сертифікованим провайдером аеронавігаційного обслуговування за напрямком метеорологічне обслуговування зльотів та посадок повітряних суден на аеродромах, позаяк здійснює метеорологічне обслуговування на маршрутах, про що свідчить сертифікат серії АА № 018392 від 22.12.2007, копія якого наявна у матеріалах справи.

Крім того, за встановлених у справі обставин, що підтверджено, зокрема листом Міністерства інфраструктури України, одинична ставка плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден на підході та в районі аеродрому, яка затверджена наказом Міністерства інфраструктури України від 04.06.2019 № 415 та стягується Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух), не включає метеорологічне обслуговування на підході та в районі аеродрому.

Під час розгляду справи судами встановлено відсутність спеціального нормативно-правового акта, яким визначено ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування за напрямком метеорологічне обслуговування зльотів та посадок повітряних суден на аеродромах.

Оскільки послуги з аеронавігаційного обслуговування за напрямком метеорологічне обслуговування зльотів і посадок повітряних суден відповідно до статті 36 Повітряного кодексу України здійснюються провайдерами аеронавігаційного обслуговування на платній основі, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що суб`єкта надання таких послуг не може бути позбавлено права на отримання відповідної плати, тому вартість послуг метеорологічного обслуговування правомірно обраховано позивачем відповідно до вимог Методики формування вартості платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій України, затвердженої наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства фінансів України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 03.01.2012 № 1/2/1.

Стосовно тверджень апелянта, що судом першої інстанції не проаналізовано яким чином сформовано ціну за послуги позивача, та чи є така однаковою для всіх користувачів повітряного простору, то колегія суддів зазначає, що платність надання послуг з метеорологічного обслуговування зльоту/посадки повітряного судна та порядок формування їх вартості закріплені нормами Закону України «Про гідрометеорологічну діяльність», постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1102 «Деякі питання надання платних послуг підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій» та Методикою формування вартості платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій, затвердженою спільним наказом МНС України, Мінекономрозвитку та Мінфіну від 03.01.2012 №1/2/1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2012 за №45/20358.

Так статтею 3 Закону України «Про гідрометеорологічну діяльність» закріплені основні принципи державної політики у сфері гідрометеорологічної діяльності, одним з яких є безплатність гідрометеорологічного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування і населення інформацією загального користування та платність гідрометеорологічного обслуговування, надання гідрометеорологічних послуг юридичним і фізичним особам.

За приписами статті 17 вказаного Закону гідрометеорологічне обслуговування та надання інших послуг у сфері гідрометеорологічної діяльності здійснюється підприємствами, установами та організаціями, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері гідрометеорологічної діяльності, за плату в обсягах і формах, що визначається на договірних засадах. Перелік гідрометеорологічної інформації та інших послуг, що надаються за плату, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері гідрометеорологічної діяльності.

Підпунктом 1 пункту 2 додатку №3 до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1102 "Деякі питання надання платних послуг підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій" до переліку платних послуг, які надаються гідрометеорологічними установами та організаціями Міністерства надзвичайних ситуацій віднесено усі види спеціалізованих гідрометеорологічних та інших прогнозів і розрахунків для підприємств, установ та організацій, зокрема, авіаметеорологічні прогнози та попередження, консультації та інші послуги щодо метеорологічного обслуговування польотів цивільної авіації, крім рейсів літери "А", польотів санітарної авіації, аварійно-рятувальних та рейсів з гуманітарною допомогою.

У свою чергу механізм формування вартості платних послуг, у тому числі у сфері гідрометеорологічної діяльності, визначений Методикою формування вартості платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій, затвердженої спільним наказом МНС України, Мінекономрозвитку та Мінфіну від 03.01.2012 №1/2/1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2012 за №45/20358 (далі - Методика).

Пунктом 1.4 вказаної Методики визначено, що вартість платних послуг визначається підрозділами МНС України окремо за кожним видом послуг, зазначених у додатках до Постанови, і складається з витрат, безпосередньо пов`язаних з їх наданням.

Згідно з пунктом 2.1 Методики формування вартості платних послуг здійснюється відповідно до економічно обґрунтованих планованих витрат підрозділів МНС України, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків, кошторисів, з урахуванням цін на матеріальні ресурси та послуги у запланованому періоді.

У пункті 2.2 Методики закріплено, що до вартості платних послуг включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи; інші прямі витрати; непрямі витрати.

Відповідно до пунктів 2.4 - 2.7 Методики до складу прямих матеріальних витрат включається вартість основних та оборотних засобів, які безпосередньо використовуються під час надання платної послуги, а саме: придбання сировини та матеріальних цінностей, обладнання, оснащення, матеріали, паливо та енергія, необхідні для забезпечення виконання послуги, тощо. До складу прямих витрат на оплату праці та відрахування на соціальні заходи включаються витрати на заробітну плату і грошове забезпечення, виходячи з чисельності та тарифно-кваліфікаційного складу працівників та осіб рядового і начальницького складу, безпосередньо пов`язаних з наданням послуг, часу їх фактичного залучення та відповідних нормативно-правових актів, що стосуються умов нарахування заробітної плати та грошового забезпечення працівників та осіб рядового і начальницького складу підрозділів МНС України. До складу інших прямих витрат включаються витрати на оплату: службових відряджень і транспортних витрат персоналу, діяльність якого безпосередньо пов`язана з наданням платної послуги; послуг зв`язку, якими користується персонал, діяльність якого безпосередньо пов`язана з наданням платної послуги; амортизації (зносу) основних та інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів, безпосередньо пов`язаних з наданням платної послуги. До складу непрямих витрат включаються всі інші витрати, які можуть бути пов`язані із забезпеченням функціонування підрозділу МНС України, а саме витрати на оплату: адміністративних витрат, пов`язаних із забезпеченням функціонування підрозділу МНС України, що надає платні послуги; амортизації (зносу) основних та інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів, не пов`язаних з наданням платної послуги; оренди будівлі (приміщення) та витрат на поточний ремонт; охорони праці, техніки безпеки і охорони навколишнього природного середовища; праці, відрахування на соціальні заходи та медичне страхування адміністративного та технічного персоналу; послуг сторонніх організацій, у тому числі послуг з охорони та пожежної охорони приміщень, у яких надаються платні послуги; тепло-, водопостачання і водовідведення, електроенергії та інші утримання приміщень; утримання, експлуатації та ремонту, страхування, операційної оренди основних засобів, інших необоротних активів, призначених для забезпечення функціонування підрозділу МНС України.

Як зазначалося вище, колегією суддів з`ясована відсутність встановлення спеціальними нормативно-правовими актами ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування за напрямком метеорологічного обслуговування зльотів/посадок повітряного судна на аеродромах.

Водночас, встановлений позивачем розмір плати за послуги з метеорологічного обслуговування зльоту/посадки повітряного судна не є однаковим, а різниться залежно від здійснюваного споживачем виду польоту (міжнародний, нерегулярний, внутрішній регулярний рейс в межах України або тренувальний політ, обльот по аеродрому), враховуючи кількість і види метеорологічної інформації, необхідної для його виконання.

Наведене свідчить, що відсутність уніфікації в підході до встановлення ціни на послуги з метеорологічного обслуговування зльоту/посадки повітряного судна обумовлена урахуванням позивачем відмінностей в обставинах здійснення польотів, що заслуговують на увагу.

Натомість, відповідачем не доведено, що встановлена позивачем ціна на метеоролігічні послуги є економічно необґрунтованою та не відповідає порядку їх формування, визначеному вищевказаною Методикою.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).

Враховуючи вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів докази, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог є більш вірогідними ніж докази, подані відповідачем на їх спростування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 5508,00 доларів США.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Авіакомпанії «KLM Royal Dutch Airlines» на рішення Господарського суду Київської області від 14.11.2022 у справі №911/3435/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 14.11.2022 у справі №911/3435/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №911/3435/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун