ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2023 р. Справа № 910/5635/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Творча майстерня "Престиж"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022

у справі № 910/5635/22 (суддя О.В. Мандриченко)

за позовом Приватного підприємства "Творча майстерня "Престиж"

до Міністерства юстиції України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Трест Київміськбуд-1"

про визнання протиправним та скасування наказу

за участю представників учасників справи:

від позивача: Зозуля В.М.; Собкович О.В.;

від відповідача: Коробка В.Д.;

від третьої особи: Теплюк В.С.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Творча майстерня "Престиж" (далі - ПП "ТМ "Престиж", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу Мін`юсту № 1623/5 від 25.04.2022 "Про задоволення скарги", посилаючись на порушення відповідачем вимог законодавства щодо розгляду та задоволення скарги Приватного акціонерного товариства "Трест Київміськбуд-1" на дії державного реєстратора.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Трест Київміськбуд-1" (далі - третя особа, ПрАТ "Трест Київміськбуд-1").

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5635/22 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з недоведеності позивачем допущених відповідачем під час розгляду скарги ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" від 02.02.2022 порушень ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядку розгляду скарг на рішення, дії, бездіяльність, державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 (далі - Порядок №1128).

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, ПП "ТМ "Престиж" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що при зверненні до відповідача зі скаргою від 02.02.2022 третя особа просила скасувати реєстраційну дію з підстав того, що керівники не підписували документи, які були подані державному реєстратору для проведення державної реєстрації права власності позивача, тоді як Мін`юст задовольнив скаргу з інших підстав, а саме: протиріччя в документах в частині площі нерухомого майна, право власності на яке було зареєстровано за позивачем; судом першої інстанції не враховано, що вироком суду було встановлено дієздатність керівників ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" при підписанні документів, на підставі яких було здійснено державну реєстрацію права власності позивача на спірне нерухоме майно, не дивлячись на те, що вказаним вироком було засуджено керівника ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" за вчинення дій, які виразились у заволодінні майном ПрАТ "Трест Київміськбуд-1". Також апелянт посилається на пропуск строку для звернення із скаргою, оскільки державна реєстрація була проведена у 2016 році, а відтак третя особа могла дізнатися протягом 6 років про наявність відповідної реєстраційної дії. Крім того, скаржник зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 16.11.2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України припис пункту 1 частини 7 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-VI, вказавши, що скасування Мін`юстом рішення про державну реєстрацію права власності є втручанням у право власності, оскільки в разі відсутності відповідного запису в державному реєстрі прав власник майна не може вільно та на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5635/22; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ПП "ТМ "Престиж" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5635/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

26.12.2022 матеріали справи № 910/5635/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "ТМ "Престиж" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5635/22; розгляд апеляційної скарги призначено на 08.02.2023; учасникам апеляційного провадження встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та 17.01.2023 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги відповідач вказував на те, що Мін`юст наділений повноваженнями досліджувати додаткові обставини (окрім тих, які зазначені в скарзі) для об`єктивного розгляду скарги; третя особа звернулася із скаргою в строк, а саме після отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в день, коли довідалася про порушення свого права - 02.02.2022; надані позивачем документи не підтверджували набуття ним права власності на нежитлове приміщення, а відтак приватний нотаріус повинен був відмовити у здійсненні державної реєстрації права власності; визнаний неконституційним припис пункту 1 частини 7 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-VI втрачає чинність через шість місяців після ухвалення рішення, тобто на момент винесення судом першої інстанції рішення та розгляду апеляційної скарги пункт 1 частини 7 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є чинним.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 оголошено у розгляді справи № 910/5635/22 перерву до 15.02.2023.

15.02.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла промова в судових дебатах, викладена у письмовій формі.

15.02.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від третьої особи надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких третя особа вказує на неподання позивачем більшості доказів на підтвердження права власності останнього на спірне нерухоме майно, які були подані приватному нотаріусу для реєстрації права власності; в матеріалах справи відсутні докази того, що третя особа довідалася про порушення свого права раніше, ніж 02.02.2022, а відтак строк на звернення до Мін`юсту зі скаргою пропущений не був; в матеріалах справи відсутнє розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про присвоєння поштової адреси; у лютому 2011 року ОСОБА_1 вже не перебував на посаді виконавчого директора ПрАТ "Трест Київміськбуд-1", а тому не міг підписувати акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.03.2011 та довідку № 7 від 24.02.2011; в матеріалах справи відсутні докази оплати вартості позивачем інвестованих приміщень (платіжні доручення, квитанції тощо), а довідка, надана позивачем, про здійснення повної оплати не є належним та допустимим доказом на підтвердження вказаних обставин; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається наявність обтяжень щодо спірного нерухомого майна, що було самостійною підставою для відмови у державній реєстрації права власності на вказане майно; згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скасована реєстраційна дія була проведена пізніше, ніж було прийнято рішення про державну реєстрацію права.

У судовому засіданні 15.02.2023 представники позивача вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

15.02.2023 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, наявні у справі, врахувавши пояснення надані учасниками справи в судових засіданнях, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 07.07.2016 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30433046 від 13.07.2016, право власності на нежитлове приміщення, заклад громадського харчування - кафе, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 6, корпус 9, приміщення 1, загальною площею 359,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) було зареєстровано за ПП "ТМ "Престиж".

03.02.2022 до Мін`юсту від ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" надійшла скарга від 02.02.2022 на реєстраційну дію, проведену державним реєстратором, про що свідчить штамп служби діловодства відповідача.

22.02.2022 Колегією Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - Колегія) було прийнято Висновок, відповідно до якого Колегією встановлено, що подані для державної реєстрації документи не дають змоги встановити набуття, зміну чи припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з огляду на що оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Колегією зроблений висновок, що оскаржуване рішення, прийняте приватним нотаріусом Чернишем Ю.В. з порушенням вимог статей 10, 23, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 14 Порядку № 1127 та підлягає скасуванню.

На підставі Висновку Колегії від 22.02.2022 Мін`юстом було прийнято Наказ № 1623/5 від 25.04.2022, яким вирішено:

1. Скаргу ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" від 02.02.2022 задовольнити в повному обсязі.

2. Скасувати рішення від 13.07.2016 № 30433046, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Юрієм Володимировичем.

3. Тимчасово блокувати доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чернишу Юрію Володимировичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строк на 1 (один) місяць.

4. Виконання пункту 2 Наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що приватним нотаріусом було правомірно здійснено державну реєстрацію права власності позивача на спірне нерухоме майно, а відтак відповідач всупереч приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» задовольнив скаргу ПрАТ "Трест Київміськбуд-1".

Посилаючись на те, що наказ Мін`юсту № 1623/5 від 25.04.2022 є незаконним, необґрунтованим, прийнятим із порушенням вимог ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства та межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Дія вказаного Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав (стаття 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частина 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах і в порядку, визначених цим Законом (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є нотаріус.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час прийняття спірного реєстраційного рішення) передбачено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі.

Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишом Ю.В. 13.07.2016 прийнято рішення № 30433046 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу). Відкрито розділ № 00 об`єкта нерухомості, а саме нежитлового приміщення, закладу громадського харчування - кафе, загальною площею 359,7 кв. м., за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, будинок 6, корп. 9, прим. 1, та 07.07.2016 зареєстровано право власності за позивачем у даній справі з внесенням запису про право власності за № 15367684.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Колегія суддів зауважє, що з викладеного вище вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) було прийнято пізніше (13.07.2016), ніж здійснена державна реєстрація права власності (07.07.2016), що є порушенням, оскільки державна реєстрація речових прав проводиться саме на підставі рішення, тобто рішення має передувати державній реєстрації.

Відтак, колегією суддів встановлено порушення приватним нотаріусом під час здійснення державної рестрації частини 1 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до пунктів 1, 14 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Так, підставою державної реєстрації нотаріус зазначив наступні документи:

- додаткова угода до договору інвестування будівництва житлового будинку № ВПП-100, серія та номер: 1, виданий 11.03.2009, видавник: ЗAT "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1", голова правління - В.М.Ісак;

- акт приймання-передачі нерухомого майна, акт прийому-передачі нежилого приміщення дольщику, серія та номер: б/н, виданий 18.01.2010, видавник: ЗАТ "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1", виконавчий директор Цимбал В.П.;

- рішення постійно діючого третейського суду, серія та номер: справа №38-18ц/2009, виданий 17.03.2009, видавник: Постійно діючий третейський суд при Корпорації "СИЛА ЗАКОНУ";

- реєстраційне посвідчення, серія та номер: 020864, видане 18.01.2010, видавник: Комунальне підприємство "Київське бюро міське технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна";

- довідка про виконання умов договору, серія та номер: 07-д, виданий 24.02.2011, видавник: ПрАТ "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1", виконавчий директор В.П. Цимбал, головний бухгалетр Н.В. Кобизева;

- акт приймання-передачі нерухомого майна, акт прийому-передачі нежилого приміщення дольщику, серія та номер: б/н, виданий 01.03.2011, видавник: ПрАТ "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1", виконавчий директор В.П. Цимбал,;

- додаткова угода до договору інвестування будівництва житлового будинку №ВПП-100 від 22 жовтня 2005 року, серія та номер: 2, виданий 17.03.2010, видавник: ПрАТ "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД- 1", виконавчий директор В.П. Цимбал;

- розпорядження, серія та номер: 247, виданий 17.03.2011, видавник: Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація;

- сертифікат про відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та його готовність до експлуатації, серія та помер: КВ №000688, виданий 17.02.2011, видавник: Інспекція державного архітектурно- будівельного контролю м. Києва;

- лист, серія та помер: 7/26-2174/11, виданий 06.04.2011, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва;

- акт готовності об`єкта до експлуатації, серія та номер: б/н, виданий 10.09.2010, видавник: ПрАТ "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1";

- пакет документів від забудовника, серія та номер: б/н, виданий 07.07.2016, видавник: ПрАТ "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1", голова правління Білий Д.С.;

- технічний паспорт, серія та номер: 18506/69195, виданий 20.01.2010, видавник: Комунальне підприємство "Київське бюро міське технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна";

- договір інвестування в будівництво, договір інвестування будівництва житлового будинку, серія та номер: ВПП-100, виданий 22.10.2005, видавник: ЗАТ "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1", директор Бабич В.П.;

- перелік інвесторів (дольщиків) нежитлових приміщень, побудованих ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" по проспекту Героїв Сталінграда, 6, корпус 9, серія та номер: б/н, виданий 07.07.2016, видавник: ПрАТ "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1", голова правління - Білий Д.С.

Колегією суддів враховано, що серед переліку доументів міститься рішення постійно діючого третейського суду, серія та номер: справа № 38-18ц/2009, виданий 17.03.2009, видавник: Постійно діючий третейський суд при Корпорації "СИЛА ЗАКОНУ".

При цьому, позивач зазначає, що вказаним рішенням було визнано право власності на об`єкт незавершеного будівництва: нежитлового приміщення, закладу громадського харчування - кафе, загальною площею 359,7 кв. м., за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, будинок 6, корп. 9, прим. 1, та зобов`язано КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" зареєструвати за ПП "ТМ "Престиж" право власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Також, як вказує позивач, в подальшому, ухвалою Октябрського районного суду від 30.03.2009 задоволено заяву ПП "ТМ "Престиж" та видано виконавчий лист.

До того ж, в матеріалах справи наявне реєстраційне посвідчення № 020864, видане 18.01.2010 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, яким посвідчується, що об`єкт незавершеного будівництва - нежитлові приміщення, розташовані в м. Києві по проспекту Героїв Сталінграда, 6, корпус 1, зареєстровані за ПП "ТМ "Престиж" на підставі рішення постійного діючого третейського суду при Корпорації "СИЛА ЗАКОНУ" від 17.03.2009; ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2009; виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2009.

Відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України (в редакції на момент прийняття рішення третейським судом) право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що право власності виникає після прийняття нерухомого об`єкта до експлуатації.

Отже, визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, у судовому порядку нормами ЦК чи іншими нормативними актами станом на день прийняття рішення постійно діючим третейським судом при Корпорації "СИЛА ЗАКОНУ" № 38-18ц/2009 від 17.03.2009 не було передбачено.

Також, апеляційним господарським судом встановлено, що в матеріалах справи відсутнє вказане рішення та виконавчий лист Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2009, а також посилання на номер справи, з огляду на що суд критично оцінює вказані докази як належні та допустимі на підтвердження виникнення у позивача права власності на спірний об`єкт нерухомого майна.

Крім того, листом від 21.09.2021 № ЕП- 326/21 Октябрський районний суд м. Полтави у відповідь на запит адвоката Луців С.В. (представника ПрАТ "Трест Київміськбуд-1") повідомив, що у 2009-2010 роках автоматизована система документообігу не функціонувала, а облік сторін здійснювався за прізвищем відповідача. Під час перевірки алфавітних показників за вказані роки ПП "ТМ "Престиж" не значиться як сторона по справі, як і не значиться ОСОБА_2 , ЗАТ "Трест Київміськбуд-1", ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

До того ж, листом від 15.08.2022 № 81/02-14 Оболонська районна державна адміністрація повідомила про відсутність відомостей про введення в експлуатацію, існування та присвоєння поштової адреси корпусу 9 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, зазначила, що розпорядження Оболонської районної державної адміністрації № 247 від 24.05.2011 не стосується питань вводу в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а стосується зовсім інших питань, зокрема, виплати премії працівників Оболонської районної державної адміністрації (а.с. 179, т. 1).

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази присвоєння спірному об`єкту нерухомого майна поштової адреси та введення його в експлуатацію.

Крім того, в обґрунтування поданої скарги ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" зазначив, що подані для державної реєстрації права власності документи були підписані не уповноваженими особами.

Так, скаржник зазначив, що ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" не укладало з ПП "ТМ "Престиж" договір від 22.10.2005 № ВПП-100, додаткову угоду від 17.03.2010 № 2 до договору від 22.10.2005 № ВПП-100 та договір уступки права вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що договір інвестування будівництва житлового будинку від 22.10.2005 № ВПП-100 було підписано від імені ПП "ТМ " ОСОБА_5 , тоді як стверджує скаржник на момент оскаржуваної державної реєстрації головою правління ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" був ОСОБА_6 , а тому скаржник вважає, що вищевказані договори були підписані не уповноваженими особами.

Також скаржник зазначив, що ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" не підписував акт прийому передачі нежилого приміщення від 18.01.2010 та акт приймання передачі нежитлового приміщення від 01.03.2011, оскільки ОСОБА_1 не перебував в цей час на посаді виконавчого директора, та зазначив, що на момент оскаржуваної державної реєстрації головою правління був ОСОБА_6 .

Колегією суддів встановлено, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.12.2011 у справі № 1-1179/11 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК України, та призначено йому покарання; ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України та призначено йому покарання.

Колегією суддів враховано, що вказаним вироком не встановлено вчинення зазначеними особами злочину щодо підписання документів, на підставі яких, як стверджує позивач, останній набув право власності на нерухоме майно, а саме: договору від 22.10.2005 № ВПП-100, додаткової угоди від 17.03.2010 № 2 до договору від 22.10.2005 № ВПП-100, акта прийому передачі нежилого приміщення від 18.01.2010 та акта приймання передачі нежитлового приміщення від 01.03.2011.

Отже, вказаним вироком не підтверджуються обставини, на які посилається третя особа у поданій до Мін`юсту скарзі.

До того ж, у вироку зазначено, що вказані особи вчинили ряд злочинів, перебуваючи на відповідних посадах, а саме: ОСОБА_7 у період з 01.04.2003 по 10.06.2009 обіймав посаду директора ПрАТ "Трест Київміськбуд-1", а ОСОБА_1 у період з 11.06.2009 по 01.07.2010 обіймав посаду виконавчого директора ПрАТ "Трест Київміськбуд-1".

Крім того, в матеріалах справи наявна копія наказу від 11.06.2009 № 41 про призначення ОСОБА_1 на посаду виконавчого директора ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" з 11.06.2009.

Водночас колегією суддів враховано, що оскільки ОСОБА_1 обіймав посаду виконавчого директора ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" до 01.07.2010, то акт приймання передачі нежитлового приміщення від 01.03.2011 не міг бути підписаний вказаною особою.

Так, з наявного в матеріалах справи вказаного акта від 01.03.2011 вбачається, що забудовник (ПрАТ "Трест Київміськбуд-1") передав, а дольщик (ПП "ТМ "Престиж") прийняв нежитлові приміщення, загальною площею 71,70 кв. м.

При цьому, у висновку центральної Колегії Міністерства юстиції, на підставі якого, зокрема, винесено оскаржуваний наказ, колегією досліджено відомості державного реєстру речових прав та встановлено, що договір інвестування та акт прийому-передачі від 18.01.2010 було укладено на вбудоване нежитлове приміщення площею 288 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, пр-т. Героїв Сталінграду, буд. 6, корп. 9, а сертифікат відповідності виданий на нежитлове приміщення - кафе площею 359,7 кв. м., крім того технічний паспорт виготовлений на двоповерхове приміщення 1 з літерою "А".

Отже, з огляду на встановлені вище місцевим господарським судом та апеляційним судом обставини справи, забудовник передав, а дольщик прийняв нежитлове приміщення площею 288 кв. м., а не 359,7 кв. м., оскільки акт від 01.03.2011, відповідно до якого забудовник передав, а дольщик прийняв 71,70 кв. м. не міг бути підписаний ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи відсутні докази оплати вартості інвестованих приміщень за укладеним між позивачем та третьою особою договором інвестування № ВПП-100 від 22.10.2005.

Разом з тим, позивачем додано до позовної заяви довідку від 24.02.2011 № 07-д, підписану ОСОБА_1 про перерахування інвестиційних коштів, що відповідає вартості інвестованого нерухомого майна.

Однак, як встановлено судом вище, ОСОБА_1 в цей період вже не перебував на посаді виконавчого директора ПрАТ "Трест Київміськбуд-1", а отже не міг підписувати вказаний документ.

При цьому позивач не був позбавлений права доводити оплату вартості інвестованих приміщень за укладеним між позивачем та третьою особою договором інвестування № ВПП-100 від 22.10.2005 в іншій спосіб шляхом подання відповідних документів: платіжних доручень, квитанцій, банківський виписок тощо.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Пунктом 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

За змістом частини 5 статті 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Згідно з пунктами 4, 8 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

Частиною 2 зазначеної статті визначено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що подані позивачем державному реєстратору документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, відтак приватний нотаріус повинен був відмовити в державній реєстрації прав.

За приписами ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Мін`юсту та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Частиною 9 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту визначається Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, відповідно до вимог частини 9 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" прийнято Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, який визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

Пунктом 2 Порядку № 1128 (у редакції чинній станом на час розгляду скарги) передбачено, що для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

З урахуванням наведеного, до повноважень комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з п. 5 Порядку № 1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме: оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом; наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника; подання скарги особою, яка не має на це повноважень; закінчення встановленого законом строку подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Відповідно до ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Мін`юст та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

При зверненні до Мін`юсту зі скаргою ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" зазначив, що дізнався про оспорювану реєстраційну дію 02.02.2022, на підтвердження чого надав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.02.2022 № 297426088.

Як зазначено судом вище, державна реєстрація права власності за позивачем була проведена 07.07.2016 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13.07.2016, тоді як третя особа звернулася до Мін`юсту зі скаргою від 02.02.2022 - 03.02.2022, тобто майже через шість років після здійснення реєстраційної дії.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, а позивачем не доведено тієї обставини, що третя особа довідалася про порушення свого права раніше, відтак судова колегія доходить висновку, що третя особа звернулася до Мін`юсту в строк, визначений ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з дня, коли вона дізналася про порушення її прав відповідною дією.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з інформаційної довідки від 22.02.2022 № 300749229 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на спірне нерухоме майно: заклад громадського харчування - кафе, що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 6, корпус 9, приміщення 1, загальною площею 359,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) було накладено арешт на підставі постанов Прокуратури Оболонського району м. Києва від 30.05.2011 та 15.06.2011.

За таких обставин, приватним нотаріусом в порушення п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" було зареєстровано право власності на нерухоме майно, щодо якого були наявні зареєстровані обтяження речових прав, що є самостійною підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Щодо посилання апелянта на визнання неконституційним пункту 1 частини 7 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішенням Конституційного Суду України від 16.11.2022 у справі № 3-270/2019 (6302/19), колегія суддів зазначає, що вказаний припис втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення цього Рішення.

Отже, на момент винесення судом першої інстанції рішення та судом апеляційної інстанції постанови, вказаний припис є чинним.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини та наявні в матеріалах справи докази, з огляду на недопущення відповідачем порушень вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку № 1128 під час розгляду скарги ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" від 02.02.2022, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ПП "ТМ "Престиж" про визнання протиправним та скасування наказу Мін`юсту № 1623/5 від 25.04.2022 "Про задоволення скарги",

Відповідно до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5635/22 прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ПП "ТМ "Престиж" має бути залишена без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Творча майстерня "Престиж" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5635/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5635/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5635/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.02.2022.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз