СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Харків Справа № 913/567/19(913/725/21)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.

та представників сторін:

позивача не з`явився,

першого відповідача Богуцька В.В.

другого відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вх. 117Л/1) на рішення Господарського суду Луганської області від 21.12.2021 (суддя Яресько Б.В., повний текст складено 23.12.2021) у справі №913/567/19(913/725/21)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м. Луганськ

до 1 - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ;

до 2 - Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, м.Київ

про стягнення безпідставно набутих коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення з державного бюджету безпідставно набутих коштів в сумі 2 128 145,18 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.06.2017 у справі №4/75 визнано недійсною постанову державного виконавця від 17.03.2017 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 4129149,36 грн. в межах виконавчого провадження №31947032 та визнано недійсною постанову державного виконавця від 21.07.2017 про відкриття виконавчого провадження №53617484 зі стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 4129149,36 грн. Проте, як зазначає позивач, в межах виконавчого провадження №53617484 в період з 24.03.2017 по 21.06.2017 перший відповідач в примусовому порядку стягнув з банківських рахунків позивача грошові кошти в сумі 2128145,18 грн, які були зараховані до державного бюджету. Позивач вказує на те, що перший відповідач ігнорує його звернення про повернення надмірно стягнутого виконавчого збору відповідно до "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787).

Позовна заява розглянута в межах справи № 913/567/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання".

Рішенням Господарського суду Луганської області від 21.12.2021 позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання 2128145 грн 18 коп.

Вказане рішення суду мотивовано тим, що відповідно до "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787), територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідне подання для передачі органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету. За вказаних обставин, Господарський суд Луганської області дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції із вказаним рішенням суду не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт посилається на те, що стягнення коштів з рахунків ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» в період з 24.03.2017 по 21.06.2017 здійснювалось до ухвалення Донецьким апеляційним господарським судом постанови від 02.08.2017 у справі №4/75, тобто, до набрання чинності ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.06.2017, а тому висновок суду першої інстанції про незаконність дій державного виконавця є безпідставним.

В апеляційній скарзі Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції вказує на те, що на підставі постанови Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2017 у справі №4/75, державним виконавцем, керуючись п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову від 10.10.2017 про закінчення виконавчого провадження №53617484 у зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню.

Враховуючи наведене, апелянт вважає, що на момент здійснення в межах виконавчого провадження №53617484 виконавчих дій щодо стягнення виконавчого збору (а саме прийняття розпоряджень про перерахування коштів на користь держави), державний виконавець діяв в межах своїх повноважень.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2022 розгляд справи призначено на 07.02.2023 о 10:30 год.

В судове засідання 07.02.2023 позивач та другий відповідач не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено позивача та другого відповідача про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача та другого відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.07.2008 у справі №4/75 за позовом ДП «Енергоринок» до ТОВ «Луганське енергетичне об єднання» про стягнення 94420425,34 грн. затверджено мирову угоду, згідно якої ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» надана розстрочка з погашення заборгованості в сумі 86 979 493,65 грн., пені в сумі 1 438 447,45 грн., 3% річних в сумі 252 349,04 грн., інфляційних нарахувань в сумі 3 722 334,79 грн., штрафу в сумі 10 640,88 грн., згідно графіку з 01.07.2008 по 30.06.2014.

На підставі заяви ДП «Енергоринок», постановою державного виконавця від 28.03.2012 відкрито виконавче провадження №31947032 з виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 25.07.2008 у справі №4/75.

Ухвалою господарського суду Луганської області №4/75 від 14.06.2017 було встановлено, що станом на січень 2017 року мирова угода, затверджена ухвалою господарського суду Луганської області від 25.07.2008 у справі 4/75 була виконана ТОВ Луганське енергетичне об`єднання повністю.

17.03.2017 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження №31947032 винесено постанову про стягнення з ТОВ «Луганське енергетичне об єднання» виконавчого збору в розмірі 4129 149,36 грн.

21.03.2017 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження №53617484 з примусового виконання постанови №31947032, винесеної 17.03.2017 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з ТОВ «Луганське енергетичне об єднання» виконавчого збору у розмірі 4 129 149,36 грн. на користь держави.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» із вказаними постановами державного виконавця не погодилось, звернулось до Господарського суду Луганської області зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.06.2017 у справі №4/75, залишено без змін постановою Донецької апеляційного господарського суду від 02.08.2017, скаргу позивача задоволено повністю.

Визнано незаконними дії ВДВС з винесення у межах ВП №31947032 постанови від 17.03.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн.

Визнано незаконними дії ВДВС з винесення у межах ВП №31947032 постанови від 17.03.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 392,31 грн.

Визнано незаконними дії ВДВС з винесення постанови від 21.03.2017 року про відкриття ВП №53617484 щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн.

Визнано незаконними дії ВДВС з винесення постанови від 21.03.2017 року про відкриття ВП №53617638 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 392,31 грн.

Визнано недійсною постанову від 17.03.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 4129149 грн 36 коп., винесену у межах ВП №31947032 ВДВС.

Визнано недійсною постанову від 17.03.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 392,31 грн., винесену у межах ВП №31947032 ВДВС.

Визнано недійсною постанову від 21.03.2017 року про відкриття ВП №53617484 щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн, винесену ВДВС.

Визнано недійсною постанову від 21.03.2017 року про відкриття ВП №53617638 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 392,31 грн, винесену ВДВС.

Як зазначає позивач, в період з 24.03.2017 по 21.06.2017 перший відповідач в примусовому порядку стягнув з банківських рахунків позивача грошові кошти в сумі 2 128 145,18 грн., які були зараховані до державного бюджету.

Позивач направив першому відповідачу запит №01-19/2/106 від 05.05.2020 з вимогою надати інформацію щодо розподілу грошових коштів, стягнутих з банківських рахунків ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» в період з 03.02.2017 по 25.07.2017.

У відповідь, перший відповідач направив позивачу лист від 05.06.2020, до якого додав копії розпоряджень, платіжних доручень та витягів з Автоматизованої системи виконавчого провадження щодо коштів, зазначених у запиті.

Відповідно до розпорядження №53617484 від 10.05.2017 та платіжного доручення №2259 від 10.05.2017, державним виконавцем перераховані з рахунку позивача на користь держави 340381, 90 грн. виконавчого збору при примусовому виконанні виконавчого документа №31947032, виданого 17.03.2017.

Відповідно до розпорядження №53617484 від 18.04.2017 та платіжного доручення №1860 від 20.04.2017, державним виконавцем перераховані з рахунку позивача на користь держави 1 047 493, 78 грн. виконавчого збору при примусовому виконанні виконавчого документа №31947032, виданого 17.03.2017.

Відповідно до розпорядження №53617484 від 21.06.2017 та платіжного доручення №2995 від 23.06.2017, державним виконавцем перераховані з рахунку позивача на користь держави 16947, 16 грн. виконавчого збору при примусовому виконанні виконавчого документа №31947032, виданого 17.03.2017.

Відповідно до розпорядження №53617484 від 24.03.2017 та платіжного доручення №1567 від 28.03.2017, державним виконавцем перераховані з рахунку позивача на користь держави 723322,34 грн. виконавчого збору при примусовому виконанні виконавчого документа №31947032, виданого 17.03.2017.

Позивач звернувся листами від 04.08.2020 №01-19/2/221 та 26.05.2021 №01-19/2/221 до першого відповідача з проханням про повернення надмірно стягнутого виконавчого збору та наданням подання за формою, передбаченою додатком 1 до "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787) на повернення позивачу 2 128 145, 18 грн. виконавчого збору.

Перший відповідач не склав подання та не надав його органу державного казначейства , у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві 2128145,18 грн. на користь позивача. Як на правові підстави позову позивач посилається на положення ст.1212 ЦК України.

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала

З аналізу наведеної норми вбачається, що для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи. Тобто обов`язковими передумовами є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідно до ч.2 до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції,що існувала на час здійснення державним виконавцем незаконних дій зі стягнення виконавчого збору) виконавчий збір стягується державним виконавцем з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За положеннями ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.

Оскільки відповідно до наведених норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 затверджений «Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» (далі-Порядок), положення якого встановлюють порядок взаємодії державних органів (казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку (в редакції зі змінами, яка діяла на момент звернення відповідача до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про повернення надміру зарахованих до держбюджету коштів (а.с.30, т.1)) повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані заяві платника... (абзац другий пункту 3).

Згідно з пунктом 5 наведеного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком)органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзац п`ятий пункту 5).

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) ... місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону одержувача, реквізити рахунку одержувача коштів, сума платежу, що підлягає поверненню. (абзац 3 пункту 8 Порядку).

З аналізу наведених положень вбачається, що територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Державна виконавча служба України.

У разі неповернення таких коштів у встановлений законом строк, зокрема внаслідок ненадання органом стягнення відповідного подання (висновку) органу державного казначейства, платник має право на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №551/1099/21.

Оскільки кошти державного бюджету належать на праві власності державі, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Згідно частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16, з огляду на положення статей 2, 170 Цивільного кодексу України та частини 4 статті 56 Господарського процесуального кодексу України відповідачем у вказаних справах є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади.

У цій справі такими органами є Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (дії якого призвели до стягнення спірних коштів) та Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (яка відповідно до законодавства є органом, що здійснює повернення коштів з державного бюджету).

Як вбачається з матеріалів справи, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження №31947032 винесено постанову від 17.03.2017 про стягнення з ТОВ «Луганське енергетичне об єднання» виконавчого збору в розмірі 4 129 149,36 грн.

21.03.2017 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження №53617484 з примусового виконання постанови державного виконавця №31947032 від 17.03.2017 про стягнення з ТОВ «Луганське енергетичне об єднання» виконавчого збору у розмірі 4 129 149,36 грн. на користь держави.

При примусовому виконанні постанови державного виконавця №31947032 від 17.03.2017 списано з рахунків позивача та перераховано до Державного бюджету України грошові кошти на загальну суму 2 128 145,18 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи розпорядженнями №53617484 від 10.05.2017, №53617484 від 18.04.2017, №53617484 від 21.06.2017, №53617484 від 24.03.2017 та платіжними дорученнями на їх виконання.

Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.06.2017 у справі №4/75, яка набрала законної сили, визнано неправомірними дії державного виконавця з винесення постанови від 17.03.2017 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн. в межах виконавчого провадження №31947032; визнано незаконними дії державного виконавця з винесення постанови від 21.03.2017 про відкриття виконавчого провадження №53617484 щодо стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн., у зв`язку з чим, вказані постанови державного виконавця визнано недійсними.

Встановлені ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.06.2017 у справі №4/75 факти незаконності дій державного виконавця є преюдиційними в силу ч.4 ст.75 ГПК України і не потребують повторного доказування під час розгляду справи 913/567/19(913/725/21).

Зазначене свідчить про безпідставне стягнення Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з позивача виконавчого збору в сумі 2 128 145,18 грн.

Позивач звертався до першого відповідача листами від 04.08.2020 №01-19/2/221 та 26.05.2021 №01-19/2/221 з проханням про повернення надмірно стягнутого виконавчого збору та наданням подання за формою, передбаченою додатком 1 до "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787) на повернення позивачу 2 128 145, 18 грн. виконавчого збору.

Оскільки Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надав органу державного казначейства відповідного подання на повернення позивачу суми стягнутого виконавчого збору в розмірі 2 128 145, 18 грн, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» 2 128 145, 18 грн.

Апелянт посилається на те, що стягнення коштів з рахунків ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» в період з 24.03.2017 по 21.06.2017 здійснювалось до ухвалення Донецьким апеляційним господарським судом постанови від 02.08.2017 у справі №4/75, тобто, до набрання чинності ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.06.2017, а тому висновок суду першої інстанції про незаконність дій державного виконавця є безпідставним.

Судова колегія не погоджується з доводами апелянта, з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.06.2017 у справі №4/75, яка набрала законної сили, встановлено преюдиційні для цієї справи обставини незаконності дій державного виконавця з винесення постанови від 17.03.2017 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн у межах ВП №31947032 та постанови від 21.03.2017 про відкриття ВП №53617484 щодо стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн.

Дії державного виконавця з винесення вказаних постанов є незаконними з моменту їх вчинення, а судовими рішеннями у справі №4/75 ці обставини лише підтверджено.

Враховуючи наведене, перерахування державним виконавцем з рахунку позивача до Державного бюджету України грошових коштів на виконання постанови державного виконавця №31947032 від 17.03.2017 (винесеної з порушенням вимог законодавства, що стало підставою для її визнання в подальшому недійсною судом) свідчить про те, що вказані дії державного виконавця були неправомірними.

За положеннями ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.06.2017 у справі №4/75, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2017, визнано недійсними постанови державного виконавця від 17.03.2017 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн. у межах ВП №31947032 та від 21.03.2017 про відкриття ВП №53617484 щодо стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн.

В апеляційній скарзі Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції підтвердило, що на підставі постанови Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2017 у справі №4/75, державним виконавцем, керуючись п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову від 10.10.2017 про закінчення виконавчого провадження №53617484 у зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню.

Отже, скасування постанов державного виконавця від 17.03.2017 у виконавчому провадженні №31947032 та від 21.03.2017 у виконавчому провадженні №53617484, у зв`язку з виконанням яких з позивача стягнуто виконавчий збір в розмірі 2 128 145, 18 грн., є підставою для повернення цих коштів на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.

Враховуючи вищевикладене, доводи апелянта про те, що на момент здійснення в межах виконавчого провадження №53617484 виконавчих дій щодо стягнення виконавчого збору (а саме прийняття розпоряджень про перерахування коштів на користь держави), державний виконавець діяв в межах своїх повноважень є безпідставними та такими, що не узгоджуються з нормами законодавства.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції без задоволення, а рішення Господарського суду Луганської області від 21.12.2021 у справі №913/567/19(913/725/21) - без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 21.12.2021 у справі №913/567/19(913/725/21) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.02.2023.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков