ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" лютого 2023 р.м. Одеса Справа № 916/623/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову

за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до відповідача-1 - Малого приватного підприємства "КАРТАС"

відповідача-2 - Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області

про визнання недійсною та скасування реєстрації

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява заступника керівника Одеської обласної прокуратури інтересах держави в особі Одеської міської ради до відповідача-1 - Малого приватного підприємства "КАРТАС", відповідача-2 - Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про визнання недійсною та скасування проведеної 13.10.2021 державним кадастровим реєстратором Відділу у м. Броварах Міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :04:014:0003 з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки та закриттям розділу (реєстраційний номер 100) Державного реєстру прав та реєстраційної справи.

Одночасно з поданням позову прокурором подано заяву про забезпечення позову, якою він просить:

- накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,3527 га, кадастровий номер :04:014:0003, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 16 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 100).

- Заборонити МПП «Картас», а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки площею 0,3527 га, кадастровий номер :04:014:0003, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 16, кадастровий номер: :45:005:0064 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 10).

Прокурор у заяві про забезпечення позову посилається на наступне: "Підставою для пред`явлення вказаного позову є незаконність вибуття з комунальної власності спірної земельної ділянки поза волею Одеської міської ради.

Встановлено, що державним реєстратором Відділу у м. Броварах Міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області 13.10.2021 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0.3527 га, кадастровий номер :04:014:0003, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 16, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої МПП «Картас» на підставі нібито виданого державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер: ІУ-ОД №086602 від 15.06.1996 нібито виданого на підставі рішення Одеського міського суду Приморського району від 16 травня 1996 року № 2-1442/90.

В подальшому, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на земельну ділянку площею 0.3527 га, кадастровий номер :04:014:0003, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 16, зареєстровано за МПП «КАРТАС» () на підставі рішення Державного реєстратора Овідіопольської селищної ради Марущак Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61737481 від 22.11.2021.

При цьому, підставою для реєстрації права власності на вказану земельну ділянку зазначено державний акт на право приватної власності на землю, серія та номер: ІУ-ОД №086602, виданий 15.06.1996.

Як зазначено безпосередньо у вказаному державному акті на право власності на земельну ділянку останній нібито видано на підставі рішення Одеського міського суду Приморського району від 16 травня 1996 року № 2- 1442/96.

При цьому, у відповідності до листа Приморського районного суду м. Одеси від 17.06.2021, в архіві суду по справі № 2-1442/96 не міститься рішення від 16 травня 1996 року. Проте, у збірнику знищених справ і матеріалів Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-1442/96 міститься рішення суду від 15 травня 1996 року про стягнення аліментів (відповідні копії додаються).

Крім того, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області своїм листом від 11.06.2021 № 10-15-0.31-4181/2-21 повідомило, що згідно Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі станом на 31.12.2021, відсутні відомості щодо реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІУ-ОД № 086602 та реєстрації від 15.06.1996 № 818/5631, відсутні відомості щодо наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 16.

Вказана інформація також підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.08.2022 № 1636/340-22.

Крім того, відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 24.11.2022 № 01-19/1467, Одеською міською радою не приймалось будь-яких рішень щодо земельної ділянки площею 0.3527 га, кадастровий номер :04:014:0003, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 16 (копія додається).

Таким чином, вбачається, що здійснено формування та державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі України в порушення порядку проведення вказаної реєстрації, право власності на цю земельну ділянку зареєстровано без належних правових підстав, оскільки державний акт на право приватної власності на землю, серія та номер: ІУ-ОД №086602 від 15.06.1996 не видавався, рішення Одеського міського суду Приморського району від 16 травня 1996 року № 2-1442/90, що зазначено як підстава видачі вказаного державного акту, не ухвалювалось.

Виходячи з вищезазначеного, з комунальної власності Одеської територіальної громади в особі Одеської міської ради вибула земельна ділянка площею 0,3527 га, кадастровий номер :04:014:0003, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 16, у незаконний спосіб поза волею власника комунального майна.

Таким чином, з огляду на викладене державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі України є незаконною, підлягає визнанню недійсною, скасуванню, а поземельна книга від 21.10.2021 щодо цієї земельної ділянки - закриттю.

Отже, відчуження земельної ділянки у власність третім особам під час розгляду справи, що не є сторонами за даним позовом, унеможливить реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде укладене на користь позивача.

Разом з тим, у разі поділу або об`єднання земельних ділянок, спірна земельна ділянка перестане існувати як об`єкт цивільних прав, що призведе до неможливості задоволення позову та повернення земельної ділянки до земель комунальної власності, що буде свідчити про вжиття неефективних заходів, спрямованих на поновлення державних інтересів.

Розглядаючи заяву прокурора про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно зі статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку позовні вимоги прокурора спрямовані на визнання недійсною та скасування проведеної 13.10.2021 державним кадастровим реєстратором Відділу у м. Броварах Міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :04:014:0003 з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки та закриттям розділу (реєстраційний номер 100) Державного реєстру прав та реєстраційної справи.

Отже, предметом позову є вимоги немайнового характеру.

Тому у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (подібну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

За змістом пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19, від 26.11.2020 у справі № 911/949/20, від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20.

Отже, заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову. Позовні вимоги у цій справі не мають майнового характеру та не стосуються безпосередньо повернення/витребування земельної ділянки на користь позивача. Тому, відсутній зв"язок між обраним прокурором заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 914/2438/20, від 01.04.2022 у справі № 925/1615/21, від 24.05.2021 у справі №910/3158/20.

До того ж, відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на неерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.01.2023, доданої прокурором до позову, вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2022 у справі № 947/1601/22 накладено арешт на вищезазначену земельну ділянку із забороною відчуження, розпорядження та здійснення будь-яких реєстраційних дій.

Щодо вимоги прокурора забезпечити позов шляхом заборони МПП «Картас», а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки площею 0,3527 га, кадастровий номер :04:014:0003, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 16, кадастровий номер: :45:005:0064 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 10), то вказаний вид є співмірним із позовними вимогами у даній справі та їх обґрунтуванням.

Тобто з огляду на предмет позову, суд вважає обґрунтованими посилання заявника щодо можливості поділу, або об`єднання з іншими земельними ділянками, які можуть бути направлені на зміну власника або ідентифікаційних ознак об`єкту речового права, по відношенню до якого подано позовну заяву, і наслідком чого, у разі задоволення позову у даній справі, виконання рішення суду буде неможливим.

З огляду на вказане суд вважає такий вид забезпечення позову як заборона здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання спірної земельної ділянки, обґрунтованим та співмірним із предметом та підставами позову у даній справі, проте така вимога заяви підлягає задоволенню частково, а саме шляхом накладання такої заборони лише на відповідача, оскільки заборона вчиняти такі дії невизначеному колу осіб, як про те просить прокурор, є втручанням в господарську діяльність не тільки відповідача у справі, а й інших осіб, коло яких взагалі не визначено, що є вкрай неприпустимим, оскільки вжиття таких заходів порушує права та охоронювані законом інтереси не тільки відповідача, а й осіб, що взагалі не є учасниками даного судового процесу.

З огляду на викладене, суд задовольняє заяву прокурора про забезпечення позову частково.

За змістом ст. 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Окремо суд звертає увагу на те, що в ч.6 ст.140 ГПК України передбачена можливість вирішення судом питання щодо зустрічного забезпечення.

Частинами 1 та 4 ст.141 ГПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З огляду на те, що на теперішній час у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків МПП "КАРТАС1, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, правові передумови для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються.

Разом з тим, МПП "КАРТАС" не позбавлений права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду протягом строків, встановлених ст.141 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234, 235 ГПК України, суд

постановив:

1. Задовольнити заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме - заборонити Малому приватному підприємству "КАРТАС" (м. Одеса вул. Дмитра донського 59, код 20925332) на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки площею 0,3527 га, кадастровий номер :04:014:0003, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 16, кадастровий номер: :45:005:0064 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 10).

3. В решті заяви заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову відмовити.

4. Стягувач: Одеська обласна прокуратура (м. Одеса вул. Пушкінська 3, код 03528552),

Боржник: Мале приватне підприємство "КАРТАС" (м. Одеса вул. Дмитра Донського 59, код 20925332)

5. Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає виконанню на підставі Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 17 лютого 2023 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років - до 17.02.2026.

6. Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з дня складення її повного тексту до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

Повний текст ухвали складено та підписано 17.02.23

Суддя Литвинова Вікторія Володимирівна