РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.02.2023Справа № 910/12858/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик»

до Фізичної особи-підприємця Прокопенко Олексія Леонідовича

про стягнення 182205,68 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Прокопенко Олексія Леонідовича про стягнення 182205,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору поставки №681-19 від 10.03.2019 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 120076,86 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення пеня у розмірі 34591,93 грн, 20% річних у розмірі 19131,50 грн та штраф у розмірі 8405,39 грн.

Відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що внаслідок повномасштабної військової агресії російської федерації у проміжок часу з 24.02.2022 по 01.04.2022 в орендованому відповідачем приміщенні магазину було викрадено товару на загальну суму 2664859,30 грн. Так, відповідач зазначає, що у зв`язку з викраденням товару, відповідач не міг здійснити господарську операцію та не може підтвердити вказану позивачем поставку товару, оскільки у відповідача внаслідок знищення документів у період окупації смт. Гостомель, Київської області відсутні оригінали видаткових накладних, а товар викрадено. Також відповідач посилається на наявність форс-мажорних обставин, що підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені та штрафних санкцій на 98%, у якому відповідач посилається на повномасштабну військову агресію російської федерації, завдання збитків відповідачу внаслідок викрадення товару та пошкодження магазинного обладнання та не здійснення відповідачем господарської (підприємницької) діяльності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (далі - Постачальник) та Фізичною особою підприємцем Прокопенком Олексієм Леонідовичем (далі - Покупець) укладено Догові поставки №681-19 (далі - Договір) відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця алкогольні напої (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити Товар в порядку, визначеному умовами цього Договору. (п.1.1. Договору)

Постачання товару здійснюється силами та за рахунок Постачальника, на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

Найменування, кількість, асортимент товару визначається Покупцем у замовленні та зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар. (п.4.1. Договору)

Ціна на товар зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар. (п.5.2. Договору)

Відповідно до п.6.1. Договору у редакції Додаткової угоди від 30.07.2019 до Договору, розрахунки за товар здійснюються Покупцем протягом 45 календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженому Сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за Домовленістю Сторін - шляхом попередньої оплати.

Положеннями ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 120076,86 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними №186860/213276 від 28.10.2021 на суму 2894,70 грн, №186674/213275 від 28.10.2021 на суму 1112,40 грн, №232294/214055 від 28.10.2021 на суму 15590,28 грн, №232298/214056 від 28.10.2021 на суму 31771,80 грн, №256990/237129 від 27.11.2021 на суму 3721,68 грн, №256989/237128 від 27.11.2021 на суму 9970,08 грн, №260713/256469 від 22.12.2021 на суму 4562,04 грн, №259441/256468 від 22.12.2021 на суму 9604,32 грн та №19226/19629 від 31.01.2022 на суму 40849,56 грн.

Вказані видаткові накладні містять підписи представників позивача та відповідача.

Проте, як вбачається з матеріалів справи відповідач в порушення умов Договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого Товару, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 120076,86 грн.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 120076,86 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 20% річних у розмірі 19131,50 грн, пені у розмірі 34591,93 грн та штрафу у розмірі 8405,39 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (частина 2 статті 549 ЦК України)

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з п.7.1. Договору у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару більше ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі 7% від суми боргу.

Пунктом 9.2. Договору визначено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати отриманого від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами.

Перевіривши розрахунки штрафу та 20% річних, судом встановлено, що надані розрахунки позивача відповідають вимогам чинного законодавства та умовам Договору, є арифметично вірним, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що позивачем розрахунок пені здійснено без урахування ч.6 ст.232 ГК України.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 17086,60 грн.

Доводи відповідача про те, що у зв`язку з викраденням товару, відповідач не міг здійснити господарську операцію та не може підтвердити вказану позивачем поставку товару, оскільки у відповідача внаслідок знищення документів у період окупації смт. Гостомель, Київської області відсутні оригінали видаткових накладних, а товар викрадено, судом відхиляються з огляну на наступне.

Відповідно до п.3.6. Договору покупець зобов`язаний до моменту першої поставки надати Постачальникові Довіреність зі зразками підписів осіб уповноважених приймати Товар і підписувати товаросупроводжувальні документи та зразками печаток/штампів (за наявності). Підпис особи уповноваженої приймати Товар на товаросупроводжувальних документах, зразок якого є у Довіреності, наданій Покупцем, вважається достатнім доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця, без необхідності завірення такого підпису печаткою/штампом. У випадку, якщо зразок підпису та(або) зразок печатки/штампу на накладній не збігається зі зразами підписів та(або) зразками печаток/штампів наданих Покупцем Постачальнику у Довіреності, проте такий підпис наявний на накладних, що були оплачені Покупцем раніше, то вважається, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця.

Судом встановлено, що наявні у матеріалах справи копії видаткових накладних містять підписи представників позивача та відповідача.

Відповідачем не надано доказів, зокрема довіреності зі зразками підписів, які б спростовували наявність повноважень на підписання та отримання товару за спірними видатковими накладними.

Разом з тим, видаткова накладна №19226/19629 від 31.01.2022 на суму 40849,56 грн підписана особисто відповідачем.

Клопотань про витребування оригіналів вказаних видаткових накладних та/або про проведення судової експертизи відповідачем не заявлялось.

Крім того, згідно п.3.5. Договору ризик випадкової загибелі чи/або пошкодження Товару переходить до Покупця з моменту передачі йому Товару згідно накладних.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Оскільки, згідно видаткових накладних товар було отримано відповідачем, посилання відповідача на викрадення товару, судом відхиляється.

Також, як вбачається зі спірних видаткових накладних, поставка товару здійснювалась не до смт. Гостомель, Київської області, як зазначає відповідач, а на адреси: Київська область, м. Буча, вул. Вокзальна, буд.№101, магазин-прилавок та Київська область, с. Дружня, вул. Привокзальна, буд.1-А, магазин у період з жовтня 2021 по січень 2021 року, тобто до початку військової агресії російської федерації проти України.

Посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин у зв`язку з початком військової агресії російської федерації проти України, судом сприймається критично та не приймається до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до п.8.1. Договору жодна зі сторін не відповідає перед іншою стороною за затримку, недопоставку або невиконання зобов`язань відповідно до цього Договору, обумовлених обставинами, які виникли всупереч бажань сторін і котрі не можливо передбачити або уникнути, враховуючи оголошену або фактичну війну, громадській заворушення, епідемії, ембарго та стихійне лихо і т.п. Свідоцтво, яке надано відповідною торговельною палатою є достатнім підтвердженням наявності і тривалості дії непереборної сили. Обставини непереборної сили не звільняють сторони від виконання зобов`язань після їх припинення.

Враховуючи п.6.1. Договору в редакції Додаткової угоди від 30.07.2019 кінцевим днем для оплати поставленого товару за видатковими накладними №186860/213276 від 28.10.2021, №186674/213275 від 28.10.2021, №232294/214055 від 28.10.2021, №232298/214056 від 28.10.2021 було 12.12.2021; за №256990/237129 від 27.11.2021, №256989/237128 від 27.11.2021 було 11.01.2022; за №260713/256469 від 22.12.2021, №259441/256468 від 22.12.2021 було 05.02.2022 та за №19226/19629 від 31.01.2022 було 17.03.2022.

Так, суд зазначає, що порушення відповідачем умов Договору в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару за видатковими накладними №186860/213276 від 28.10.2021, №186674/213275 від 28.10.2021, №232294/214055 від 28.10.2021, №232298/214056 від 28.10.2021, №256990/237129 від 27.11.2021, №256989/237128 від 27.11.2021, №260713/256469 від 22.12.2021, №259441/256468 від 22.12.2021 сталось до початку військової агресії російської федерації проти України 24.02.2022 у зв`язку з чим, в даному випадку відповідач позбавлений права посилатися на вказані форс-мажорні обставини, як на підставу не виконання взятих на себе зобов`язань по Договору

Згідно листа Торгово-Промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, в якому зазначено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року, ТТП підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Так, на підтвердження наявності форс-мажорних обставин, позивачем надано суду лист Торгово-Промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Проте, відповідачем не надано доказів звернення по позивача із повідомленням про настання таких обставин та не надано належних та допустимих доказів неможливості виконання зобов`язання з оплати за поставлений товар по видатковій накладній №19226/19629 від 31.01.2022 внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені та штрафних санкції на 98%, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому згідно положень частини 1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

В свою чергу, відповідач, заявивши клопотання про зменшення розміру неустойки не надав суду достатніх доказів та не навів обставин, які могли свідчити про поважність причин неналежного виконання зобов`язання, винятковість обставин чи невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) наслідкам порушення зобов`язання. Також відповідач не надавав жодні докази, які могли б свідчити про майновий стан сторін та соціальну значущість підприємства, що мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, суд не вбачає об`єктивних підстав для зменшення розміру пені та штрафу заявленої позивачем до стягнення з відповідача за порушення строків оплати за поставлений товар.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, з урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Прокопенко Олексія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, 42; ідентифікаційний код 35871504) суму заборгованості у розмірі заборгованість у розмірі 120076 (сто двадцять тисяч сімдесят шість) грн 86 коп., пеню у розмірі 17086 (сімнадцять тисяч вісімдесят шість) грн 60 коп., 20% річних у розмірі 19131 (дев`ятнадцять тисяч сто тридцять одна) грн 50 коп., 7% штрафу у розмірі 8405 (вісім тисяч чотириста п`ять) грн 39 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2470 (дві тисячі чотириста сімдесят) грн 51 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 13.02.2023.

Суддя Я.В. Маринченко