СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Харків Справа № 922/1346/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І. , суддя Здоровко Л.М.

без виклику учасників справи

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Сердюк Тетяни Іванівни, м. Харків (вх. №1299 Х/2)

на рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі №922/1346/22 (суддя Шатерніков М.І., повний текст рішення складено 24.10.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей", м. Київ

до Фізичної особи підприємця Сердюк Тетяни Іванівни, м. Харків

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , с. Докучаєвське, Харківський район, Харківська область

про стягнення 77 386,70 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НоваПей" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Сердюк Тетяни Іванівни завдану її працівником під час виконання трудових (службових) обов`язків матеріальну шкоду в розмірі 77386,70 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на укладений між сторонами договір про надання послуг з надання персоналу, шляхом приєднання виконавцем до умов договору на підставі заяви 575-0421 від 01.04.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.08.2022 до участі у справі залучено 3-ю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_2 .

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі № 922/1346/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи підприємця Сердюк Тетяни Іванівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" (03026, м. Київ, Столичне шосе, 103, офіс 1304, ідентифікаційний код 38324133) 77 386,70 грн завданої шкоди, 2481,00 грн судового збору.

Відповідач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі № 922/1346/22 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на укладений між ТОВ «НоваПей» та ФОП Сердюк Тетяною Іванівною договір про надання послуг з надання персоналу, за умовами п. 1.1 якого виконавець (відповідач) зобов`язався надати в розпорядження позивача власний персонал (надалі касири) для виконання касових операцій в пунктах надання фінансових послуг. За умовами п. 5.3. договору, у разі нанесення персоналом (касиром) виконавця (відповідача) під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків шкоди замовникові (позивачу) виконавець (відповідач) зобов`язаний відшкодувати замовнику таку шкоду протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання відповідної вимоги (претензії) замовника (позивача). Як зазначає скаржник, 23.02.2022 працівником відповідача касиром ОСОБА_1 , виконувались покладені на останню трудові обов`язки в ПНФП ТОВ «НоваПей» № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський район, с. Докучаєвське, вул. Докучаєва, 2А. Залишок коштів в касі ПНФП № 22260 на кінець дня « 23» лютого 2022, згідно вкладного аркушу касової книги становив 122 090,70 грн. З « 24» лютого 2022 року по « 25» липня 2022 року ПНФП № 22260 не працював, касові операції не проводились, касова книга не велась, що стверджується самим позивачем у позовній заяві. 26.07.2022 в пункті надання фінансових послуг № 22260 працівниками «НоваПей» була проведена ревізія наявних грошових коштів. Залишок коштів в касі ПНФП № 22260 на початок дня « 26» липня 2022 року, відповідно до аркуша касової книги за 26.07.2022 повинен був становити 122 090,70 грн. Проте, під час проведення інвентаризації 26.07.2022 в касі ПНФП № 22260 була виявлена нестача грошових коштів в розмірі 97 090 (дев`яносто сім тисяч дев`яносто) гривень 70 копійок, що підтверджується актом про результати інвентаризації наявних коштів від 26.07.2022. Згідно пояснювальної записки ОСОБА_1 , від 26.07.2022, долученої до акту про результати інвентаризації наявних коштів від « 26» липня 2022 року, остання «...« 24» лютого 2022 року за вказівкою керівництва забрала з сейфу для подальшого переміщення і збереження касових цінностей 122090,70 грн. Виїхала до населеного пункту ОСОБА_3 , там кошти залишила...». В той же час, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на всій території України введено воєнний стан. Апелянт зазначає, що в той час відповідач не знала як правильно оформлювати зупинення роботи, а тому, наказом ФОП Сердюк Т.І., від 24.02.2022 № 3-22, ОСОБА_1 було надано відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 28 календарних днів із 24.02.2022 по 23.03.2022. Тобто, з 24.02.2022 ОСОБА_1 згідно власної заяви перебувала у відпустці без збереження заробітної плати тривалістю 28 календарних днів, про що була ознайомлена особисто відповідно до заяви ОСОБА_1 , копію якої додає до апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апелянт наголошує, що будучи у відпустці Чуркіна Я.О. з не могла виконувати покладені на неї трудові обов`язки в ПНФП ТОВ «НоваПей» № 22260, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський район, с. Докучаєвське, вул. Докучаєва, 2А. В подальшому, 23.03.2022 ОСОБА_1 , звернулась до ФОП Сердюк Т.І. із заявою про призупинення дії укладеного між ними трудового договору на підставі Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Всупереч наведеному, 24.02.2022 ОСОБА_1 , перебуваючи у відпустці, за вказівкою керівництва відділення в якому знаходиться каса ПНФП № 22260, за відсутності наказу або вказівки роботодавця ФОП Сердюк Т.І. забрала з сейфу для подальшого переміщення і збереження касових цінностей у сумі 122090,70 грн, що не входило до її трудових (службових) обов`язків, адже остання є касиром (КОД ЗКППТР 229211, а не інкасатором (КОД ЗКППТР 225051). 29.07.2022 на підставі повідомлення ТОВ «НоваПей» органом досудового розслідування було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження № 0002387 від 29.07.2022 за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану), згідно якого за адресою: Харківська область, селище Докучаєвське, вул. Докучаєвська, 2Ж із відділення компанії «Нова Пошта» було здійснено крадіжку грошових коштів на суму 97 000 грн. Апелянт звертає увагу суду, що за повідомленням самого ТОВ «НоваПей» грошові кошти на суму 97 000 грн, були таємно викрадені із відділення компанії «Нова Пошта», а не привласненні службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 191 Кримінального кодексу України).

Апелянт наголошує, що з аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». Зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26.01.2022 у справі № 206/1234/19 виходив з того, що «...Тлумачення ч. 1 ст. 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника…».

Також, посилаючись на п. 45 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджений постановою Правління Національного Банку України від 29.12.2017 №148, апелянт зазначає, що касир/працівник іншої/іншого установи/ підприємства, залучений на підставі укладеного договору на надання послуги з надання персоналу несе повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ним цінностей відповідно до законодавства України. Касиру/працівнику іншої/іншого установи/підприємства, залученому на підставі укладеного договору на надання послуги з надання персоналу, забороняється передовіряти виконання дорученої йому роботи іншим особам. Зазначає, що за приписами ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Проте, за правилами ст. 1172 ЦК України, яка є спеціальною нормою, обов`язок відшкодувати шкоду покладається на особу, яка її не завдала. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача. Наявність вини відповідача, на думку апелянта, спростовується тим, що перебуваючи за власною заявою у відпустці 24.02.2022 на підставі наказу ФОП Сердюк Т.І., з яким ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена, остання прибула на робоче місце за відсутності наказу або вказівки роботодавця (ФОП Сердюк Т.І.) та забрала з сейфу для подальшого переміщення і збереження касових цінностей на суму 122 090,70 грн, не будучи при цьому інкасатором, тобто вчинила дії, які не охоплюються її трудовою функцією та не в робочий час. Враховуючи викладене, апелянт вважає, що відповідач не несе відповідальності за дії працівника, що були вчинені останньою у період з 24.02.2022 (початку відпустки), що призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди, адже така шкода була завдана останньою не у зв`язку та не під час виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків, покладених трудовим договором. За наведених підстав, скаржник вважає, що не підлягає застосуванню п. 5.3. Договору про надання послуг з надання персоналу, укладеного між позивачем та відповідачем, яким визначається порядок відшкодування нанесеного персоналом відповідача шкоди позивачу. Крім того, не підлягає застосуванню ч. 1 ст. 1172 ІІК України, адже виключається її обов`язкова умова - заподіяння шкоди працівником у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Належною відповідальною особою за заподіяну позивачу матеріальну шкоду є сама ОСОБА_1 , яка визнала свою вину, що підтверджується згаданою раніше письмовою запискою від 26.07.2022 та фактом часткового відшкодування 29.07.2022 заподіяної шкоди, шляхом перерахування на рахунок позивача грошових коштів у сумі 19 704,00 грн. Вказана заподіяна позивачу матеріальна шкода, вважає апелянт, на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України повинна бути відшкодована в повному обсязі особою, яка її завдала - ОСОБА_1 .

Також апелянтом до скарги додано клопотання, в якому, посилаючись на норми п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 80 ГПК України, скаржник просить поновити йому строк, встановлений ст. 80 ГПК України та долучити до матеріалів справи докази, за переліком, наведеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи обставини, які унеможливили своєчасне подання до суду першої інстанції доказів, покладених в обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що відповідачу не було відомо про розгляд Господарським судом Харківської області справи № 922/1346/22 за участю ФОП Сердюк Т.І. в якості відповідача. Також зазначає, що відповідачем не було отримано ухвали про відкриття провадження по справі від 24.08.2022, у зв`язку із чим не було подано відзиву на позовну заяву, а отже і доказів на спростування позиції та тверджень позивача, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 80 ГПК України. Наведені обставини були покликані введенням на території України воєнного стану та перебуванням відповідача за кордоном з 13.07.2022, що скаржник підтверджує відміткою про перетин 13.07.2022 державного кордону Україні у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я ОСОБА_4 .

Посилаючись на положення ч. 1 ст. ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, зазначає, що вказані у апеляційній скарзі обставини, в тому числі, і перебування ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 у відпустці, під час якої вона не виконувала трудові обов`язки, здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні з приводу обставин, які виникли між позивачем та відповідачем, підтверджуються рядом доказів, зібраними апелянтом. Апелянт вважає, що беручи до уваги факт неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та долучення відповідних доказів, що було викликано обставинами, які не залежали від волі ФОП Сердюк Т.І., позивачем було представлено справу виключно з власної позиції. Позиція відповідача, з цих підстав, не була досліджена судом першої інстанції, а тому єдиним способом відновлення «справедливого балансу» між сторонами вважає долучення до апеляційної скарги доказів, що доводять позицію відповідача та є підставою, на думку апелянта, для скасування рішення суду першої інстанції. Скаржник також зазначає, що після того, як відповідачу стало відомо про прийняття Господарським судом Харківської області рішення від 24.10.2022 у справі № 922/1346/22, останньою було укладено договір про надання правової допомоги із адвокатом Карабановим О.Ю. від 01.11.2022.

Доводячи обґрунтованість вимог клопотання також наголошує, що реалізація принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є конституційної гарантією, встановленою ст. 129 Конституції України. Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини, під змагальністю слід розуміти те, що сторони у право ознайомлюватися з усіма доказами чи зауваженнями, та коментувати їх, а також залучати свої докази по справі (рішення ЄСГІЛ по справі «Вермулен проти Бельгії» від 20,02.1996 року (скарга № 19075/91). Застосування «усіх можливостей» для захисту передбачає принцип «рівності можливостей», згідно з яким кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості (рішення ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії» від 27.06.1968 року (заява № 1936/63), і жодна з сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом.

Також зазначає, що рішеннями ЄСПЛ у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від « 27» жовтня 1993 року та «Ankerl. Switzerland» від 23.10.1996 встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає; розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Отже, сприяння у вигляді долучення доказів, в даному випадку, вважає абсолютно виправданим та необхідним, адже є єдиним способом доведення обставин на які посилається апелянт у апеляційній скарзі.

До клопотання апелянт додає належним чином посвідчені копії наступних документів: заяви ОСОБА_1 про надання відпустки від 24.02.2022; копію наказу ФОП Сердюк Т.І., № 3-22 від 24.02.2022; копію заяви ОСОБА_1 від 24.02.2022 про ознайомлення з наказом ФОП Сердюк Т.І. від 24.02.2022 № 3-22; копію заяви ОСОБА_1 про призупинення дії трудового договору від 23.03.2022; копію наказу ФОП Сердюк Т.І. № 10-22 від 24.03.2022; копію заяви ОСОБА_1 від 24.03.2022 про ознайомлення з наказом ФОП Сердюк Т.І. № 10-22 від 24.03.2022; копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей щодо кримінального провадження №0002387 від 29.07.2022; копію електронного договору про надання послуг з надання персоналу №011-1020 від 01.10.2020; копію паспорта громадянина України ОСОБА_4 з відміткою про перетин державного кордону України.

Розглянувши клопотання відповідача про долучення доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів частин першої та третьої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як: «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою).

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 зі справи № 909/722/14.

Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справи №913/632/17 єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи, у даному разі на відповідача.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №46/603.

Як вбачається з матеріалів справи провадження у даній справі порушено ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.08.2022, якою постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання) в порядку ст. 12 ГПК України. Також, між іншого, зазначеною ухвалою залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для надання відзиву на позов та повідомлено відповідача, що в разі ненадання відзиву, справу буде розглянуто за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 3, ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Правова позиція з цього питання викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020р. у справі №24/260-23/52-б та від 18.03.2021 у справі №911/3142/19.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суд.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата чи відмову від одержання, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

З матеріалів справи вбачається, що в порядку ст. 120 ГПК України, ухвалу про відкриття провадження у справі від 24.08.2022 направлена на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , яка збігається із адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, як адреса місцезнаходження ФОП Сердюк Т.І.

В матеріалах справи міститься поштовий конверт, з якого вбачається, що ухвала від 24.08.2022, що направлялась судом за адресою відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повернулась до суду із позначкою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 33-35).

В той же час, колегія суддів враховує, що неможливість подання відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своєї позиції у справі обґрунтовано тим, що за обставин введення воєнного стану на території України відповідач перебував за кордоном, що апелянт підтверджує копію паспорта громадянина України ОСОБА_4 з відміткою про перетин в 13.07.2022 вказаною особою державного кордону України одному напрямку, отже не був обізнаний із розглядом справи та не мав можливості виконання процесуальних дій як сторони у справі. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що хоча судом першої інстанції і були здійснені дії щодо належного повідомлення учасника справи про призначення справи до розгляду, в той же час об`єктивні та суб`єктивні обставини унеможливили отримання відповідачем ухвали суду, що в подальшому призвело до неможливості бути обізнаним із призначенням справи до розгляду. Матеріалами справи та наданими представником відповідача доказами підтверджується винятковість випадку та наявність об`єктивних обставин, які унеможливили своєчасне вчинення відповідачем такої процесуальної дії як подання відзиву та письмових доказів до суду першої інстанції з незалежних від відповідача причин. Такий факт доведено відповідачем суду. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання відповідача та прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих відповідачем доказів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 поновлено Фізичній особі - підприємцю Сердюк Тетяні Іванівні пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі № 922/1346/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Сердюк Тетяни Іванівни на рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі № 922/1346/22 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено позивачу та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання її копії скаржнику. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв та клопотань.

28.12.2022 позивачем до суду апеляційної інстанції надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважає, що матеріалами справи підтверджується завдання працівником відповідача (третьою особою у даній справі) під час виконання нею своїх трудових (службових) обов`язків матеріальної шкоди позивачеві; нестачею коштів в касі ПНФП N°22260, яка була виявлена під час інвентаризації 26.07.2022 позивачеві було завдано майнової шкоди у розмірі 77386,70 грн; станом на день подання позову відповідач не відшкодував завдану його працівником під час виконання трудових (службових) обов`язків позивачу матеріальну шкоду, розмір якої становив 77386,70 грн та/або не спростував фактів викладених у позові; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають встановленим у справі обставинам, які суд встановив їх з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. На підтвердження доводів, наведених у відзиві додає витяг з положення про ведення касових операцій в національній валюті у касах «НоваПей», затверджене наказом генерального директора ТОВ «НоваПей» від 17.02.2022 №176.

Одночасно у відзиві позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача на професійну правничу допомогу при апеляційному розгляді справи становить 8 000,00 грн.

Також 28.12.2022 позивачем до суду надано клопотання про стягнення з фізичної особи-підприємця Сердюк Т. І. витрат на правничу допомогу, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 8 000,00 грн.

До вказаного клопотання додає договір про надання правової допомоги б/н від 01.07.2020, укладений між адвокатом Войтовим О.А. та ТОВ «ПОСТ ФІНАНС», акт приймання передачі наданих адвокатом послуг від 27.12.2022, укладений між адвокатом Войтовим О.А. та ТОВ «НоваПей», протокол узгодження вартості послуг №41 від 23.12.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги №1118943 від 23.12.2022 ТОВ «НоваПей» (код 38324133) на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 01.07.2020 у Східному апеляційному господарському суді у справі №922/1346/22.

05.01.2023 представником відповідача адвокатом Карабановим О.Ю. до суду апеляційної інстанції надано клопотання в якому він повідомляв суд, що відповідно до умов п. 3.1. договору про надання правничої допомоги від 01.11.2022, укладеного між ФОП Сердюк Т.І. та адвокатом Карабановим О.Ю., клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвоката, який розраховується відповідно до Рекомендованих ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням №13/7 на засіданні ради адвокатів Харківської області від 21.07.2020 та який сплачується на підставі відповідного акту приймання-передачі виконаних робіт не пізніше двох днів з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення по справі. У випадку представництва адвокатом інтересів клієнта в судах апеляційної та касаційної інстанцій, оплата послуг адвоката здійснюється в загальному порядку, передбаченому цим пунктом, не пізніше двох днів з моменту ухвалення остаточного рішення у справі судом відповідної інстанції. Отже, апелянт згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подав до суду заяву про стягнення судових витрат з відповідними доказами. До вказаного клопотання адвокатом надано ордер №1105881 від 01.11.2022 на представництво адвокатом Карабановим О.Ю. інтересів ФОП Сердюк Т.І. у Східному апеляційному господарському суді на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 01.11.2022; договір про надання правничої допомоги від 01.11.2022.

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, докази, надані відповідачем на підтвердження своєї правової позиції у справі, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 ГПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Як свідчать матеріали та встановлено судом першої інстанції, 01.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НоваПей" (Замовником) та фізичною особою підприємцем Сердюк Тетяною Іванівною (Виконавцем) був укладений договір про надання послуг з надання персоналу, шляхом приєднання Виконавця до умов договору на підставі заяви 575-0421 від 01.04.2021. (а.с. 9)

Типовий текст Договору про надання послуг з надання персоналу розміщений на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" за посиланням https://novapay.ua/wpcontent/uploads/2021/05/dogovir-pro-nadannya-poslug-z-nadannya-personalu-1.pdf. (розміщено на офіційному сайті Замовника 18.02.2021, дата набрання чинності 01.03.2021).

Відповідачем факт приєднання ФОП Сердюк Т.І. до умов договору про надання персоналу на підставі заяви 575-0421 від 01.04.2021 не заперечується.

У відповідності до п.1.1 договору Виконавець зобов`язується надати в розпорядження Замовника власний персонал (надалі - касири) для виконання касових операцій та здійснення верифікації та ідентифікації клієнтів/представників клієнтів Замовника в пунктах надання фінансових послуг Замовника (далі - ПНФП), перелік яких зазначений у Додатку № 1 до цього Договору, а Замовник - оплатити Виконавцеві вартість його послуг в розмірі, порядку та в строки, передбачені цим Договором.

Необхідна кількість персоналу зазначається Замовником в Заявці, форма якої встановлена в Додатку №1 до цього Договору, що підписується Замовником та направляється Виконавцеві в порядку, передбаченому Договором. При зміні кількості ПНФП та/або кількості необхідного персоналу Замовник підписує та направляє Виконавцеві нову Заявку (п. 1.2. договору).

За умовами п. 1.3. договору касир Виконавця, залучений на умовах цього Договору, проводить касові операції для Замовника відповідно до внутрішніх документів Замовника, зокрема Положення про ведення касових операцій в національній валюті в касах Замовника (чинна редакція на момент здійснення касових операцій) (далі по тексту - Положення) та інших внутрішніх документів Замовника, які визначають порядок здійснення касових операцій.

Замовник та персонал Виконавця (касири) у трудових правовідносинах не перебувають (п. 1.5. договору).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що персонал (касири), що направляються виконавцем для виконання касових операцій у позивача є працівниками виконавця, на підставі укладених з ними трудових договорів. До направлення працівника в ПНФП Виконавець повинен надати Замовнику копію наказу про прийняття на роботу касира (наказу про суміщення з посадою касира) та копію повідомлення Державної податкової служби України (далі - ДПС) про працевлаштування працівника. Посадова інструкція/наказ про суміщення, повинні передбачати виконання працівником Виконавця касових операцій та безпосереднє обслуговування грошових коштів Виконавця та/або суб`єкта господарювання, з яким Виконавцем укладений договір про надання послуг з надання персоналу.

Замовник доручає касирам виконання відповідних функцій, робіт, зазначених у Положенні, контролює якість виконання, встановлює графік та порядок виконання робіт, забезпечує керівництво таким персоналом, для чого призначає відповідного керівника (п. 3.2. договору).

Замовник самостійно здійснює контроль за правильним виконанням персоналом касових операцій. У разі, якщо у Замовника є претензії до персоналу Виконавця (порушення трудової дисципліни, низька кваліфікація, порушення касової дисципліни тощо), він письмово сповіщає про це Виконавця і надає документи, необхідні Виконавцеві для вжиття заходів в порядку, встановленому законодавством України. Дисциплінарні стягнення по відношенню до персоналу застосовує тільки Виконавець.

Виконавець зобов`язаний самостійно до направлення касирів Замовнику ознайомити їх із внутрішніми документами Замовника, що стосуються функціональних обов`язків касира, зокрема, з документами, зазначеними в п. 1.3. та 1.4. Договору.

Оскільки персонал (касири), що надається Виконавцем, буде виконувати касові операції з переданими йому грошовими коштами Замовника (клієнтів Замовника), Виконавець до направлення такого касира Замовнику повинен укласти з ним письмовий договір про повну матеріальну відповідальність.

Виконавець завчасно (не менш як за п`ять робочих днів) повідомляє Замовника про звільнення касира (з будь-якої причини) (п. п. 3.8. -3.11 договору).

У п. 3.15. договору сторони домовились, що належною підставою для заміни касира Виконавця буде надання Замовником наступних доказів, але не виключно:

висновок службової перевірки відділу безпеки Замовника;

акт про результати інвентаризації наявних коштів з нестачею коштів в касі ПНФП/другорядній касі;

письмові пояснення касира;

письмові претензії клієнтів щодо неможливості отримати грошові перекази у зв`язку з їх фактичною видачою;

інші докази, що підтверджують вину касира у порушені касової дисципліни/нанесенні шкоди Замовнику.

У розділі 5 договору сторони обумовили відповідальність сторін.

Зокрема, відповідно до п. 5.3. договору у разі нанесення персоналом (касиром) Виконавця під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків шкоди Замовникові, Виконавець зобов`язаний відшкодувати Замовнику таку шкоду протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання відповідної вимоги (претензії) Замовника. Сторони домовились, що належними та допустимими доказами вини касира Виконавця у заподіянні шкоди Замовнику будуть, зокрема, але не виключно, докази, зазначені в п. 3.15 Договору.

Відповідно до п. 8.1., договір набирає чинності з дати його розміщення на Інтернет-Сайті Замовника, а для Виконавця - з дати приєднання до Договору, яка вказана в преамбулі Заяви на приєднання до умов Договору, та діє до прийняття Сторонами чи однією зі Сторін рішення про його розірвання, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за Договором.

Замовник має право вносити зміни до Договору не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів до дати набуття чинності змінами, шляхом розміщення повідомлення про внесення змін до Договору та нової редакції Договору на Інтернет-Сайті Замовника. Під змінами до Договору розуміється нова редакція Договору. Нова редакція Договору набирає чинності на 11 календарний день з дати розміщення на Інтернет-Сайті Замовника. Попередня редакція Договору припиняє дію в день набрання чинності нової редакції Договору (п. 8.2.).

Виконавець погоджується з тим, що розміщення нової редакції Договору на Інтернет-Сайті Замовника є належним виконанням Замовником обов`язку щодо додержання форми та порядку повідомлення Виконавця про зміни до Договору. Сторони мають право достроково розірвати цей Договір за спільною письмовою згодою Сторін (п. 8.3. договору).

Нова редакція Договору є погодженою Виконавцем (відповідно до ч. З ст. 205 Цивільного кодексу України), якщо до дати, з якої вона набуває чинності, Виконавець письмово не повідомить Замовника про припинення Договору. Відсутність письмового повідомлення Виконавця про відмову від нової редакції Договору є підтвердженням того, що Замовник надав, а Виконавець отримав примірник нової редакції Договору. Датою отримання Виконавцем примірника Договору є дата набрання чинності нової редакції Договору (п. 8.5. договору).

За умовами п. 8.7. договору, сторони мають право достроково розірвати цей договір за спільною письмовою згодою сторін.

Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час його дії (п. 8.8. договору).

У п. 10.4. договору сторони домовились здійснювати обмін (направлення) електронних документів із додаванням до них електронного підпису засобами телекомунікаційного зв`язку за допомогою системи електронного документообігу «ВЧАСНО».

Прийняття умов Договору (приєднання до нього) у спосіб, визначений Договором, є повним і беззастережним та означає згоду Виконавця зі всіма умовами Договору без виключення і доповнення.

Оскільки Типовий текст Договору про надання послуг з надання персоналу був розміщений на офіційному сайті Замовника 18.02.2021, дата набрання чинності 01.03.2021, відповідно до наявної в матеріалах справи заяви ФОП Сердюк Т.І. приєдналась до умов договору про надання персоналу на підставі заяви 575-0421 01.04.2021, що не заперечуєтеся самим відповідачем, колегія суддів вважає, що в даному випадку застосовуються умови договору про надання послуг з надання персоналу, розміщеному на офіційному сайті Замовника 18.02.2021 (дата набрання чинності 01.03.2021) і відповідач погодився із такими умовами, як то встановлено п. 8.5. договору.

З урахуванням наведеного колегією суддів не приймається до розгляду електронний договір про надання послуг з надання персоналу №011-1020 від 01.10.2020, наданий відповідачем до апеляційної скарги, оскільки його умови є відмінними від умов договору, розміщеного на офіційному сайті позивача, до якого ФОП Сердюк Т.І. приєдналась шляхом підписання заяви 575-0421 від 01.04.2021.

Відповідно до умов укладеного договору в пункті надання фінансових послуг №22260 (далі ПНФП) Замовника, що розташований за адресою: Харківська обл., Харківський район, с. Докучаєвське, вул. Докучаєва, 2 літера А, касові операції в виконувала працівник відповідача касир ОСОБА_1 , яка відповідно до акту про результати інвентаризації наявних коштів за 22.02.2022 прийняла касу ПНФП від касира Муханова А.І. без розбіжностей.

26.07.2022 в пункті надання фінансових послуг № 22260 працівниками "НоваПей" склад інвентаризаційної комісії - без участі матеріально відповідальної особи Чуркіної Я.О., проведена ревізія наявних грошових коштів. За результатом ревізії складено акт інвентаризації, яким станом на 26.07.2022 15 годин 24 хвилин, в касі (сейфі) ПНФП встановлено фактичну наявність коштів у розмірі 25 000,00 грн, за обліковими даними 122090,70 грн, нестача 97 090,70 грн.

Відповідно до п. 5.3 Договору у разі нанесення персоналом (касиром) Виконавця під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків шкоди Замовникові, Виконавець зобов`язаний відшкодувати Замовнику таку шкоду протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання відповідної вимоги (претензії) Замовника. Сторони домовились, що належними та допустимими доказами вини касира Виконавця у заподіянні шкоди Замовнику будуть, зокрема, але не виключно, докази, зазначені в п. 3.15 Договору.

Посилаючись на акт інвентаризації від 26.07.2022, яким встановлено нестачу коштів в касі ПНФП № 22260, позивач зазначав, що працівником відповідача йому завдано майнову шкоду у розмірі 77386,70 грн. Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Виконавця - ФОП Сердюк Т.І., заподіянні шкоди Замовнику в порядку умов договору та приписів ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Колегія суддів, проаналізувавши укладений між сторонами спору договір та положення ст.901 ЦК України, дійшла до висновку про те, що укладений між сторонами договір про надання послуг з надання персоналу на підставі заяви ФОП Сердюк Т.І. №575-0421 від 01.04.2021 про приєднання до договору за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Правовідносини сторін у даній справі виникли з підстав укладеного сторонами вказаного договору шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання, в ході виконання якого, як вважає позивач, діями працівника ФОП Сердюк Т.І. йому завдано збитки, які він просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 встановлено загальні правові наслідки порушення зобов`язання, а саме, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, з системного аналізу ст. 614 та ст. 1166 Цивільного кодексу україни вбачається, що позивач повинен довести протиправність поведінки відповідача, завданої йому шкоди та безпосередній причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та завданою позивачу шкодою. Відповідач повинен довести відсутність своєї вини, яка презюмується.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Обставини справи, які не заперечуються сторонами свідчать, що між ТОВ «НоваПей» та ФОП Сердюк Т.І. був укладений договір про надання послуг з надання персоналу, який набрав чинності та виконувався сторонами. Зокрема, відповідно до умов заяви про приєднання 575-0421 від 01.04.2021, відповідачем надано в розпорядження позивача власний персонал (надалі - касири) для виконання касових операцій в пунктах надання фінансових послуг. Факт, що в розпорядження позивачу було направлено касира ОСОБА_1 сторони не заперечують.

Згідно з п. 1.5. договору Замовник та персонал Виконавця (касири) у трудових правовідносинах не перебувають, оскільки п. 3.1. договору встановлено, що персонал (касири), що направляються виконавцем для виконання касових операцій у позивача є працівниками виконавця, на підставі укладених з ними трудових договорів. До направлення працівника в ПНФП Виконавець повинен надати Замовнику копію наказу про прийняття на роботу касира (наказу про суміщення з посадою касира)

Трудові відносини ОСОБА_1 з відповідачем підтверджуються наказом про прийняття на роботу №1 від 31.07.2020, що міститься в матеріалах справи (а.с. 12). Цей факт також не заперечується відповідачем.

Відповідно до п. 44 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148 керівник установи/підприємства для здійснення функцій касира може прийняти рішення щодо виконання таких функцій працівником іншої/іншого установи/підприємства, залученого на підставі укладеної між установами/підприємствами угоди на надання послуги з надання персоналу, у якій обов`язково зазначається вимога про повну матеріальну відповідальність такого працівника, що також кореспондується з умовами пунктом п. 3.10 договору, яким встановлено, що оскільки персонал (касири), що надається Виконавцем, буде виконувати касові операції з переданими йому грошовими коштами Замовника (клієнтів Замовника), Виконавець до направлення такого касира Замовнику повинен укласти з ним письмовий договір про повну матеріальну відповідальність.

Отже, за змістом укладеного сторонами договору, працівник, який виконує касові операції на підприємстві Замовника діє на підставі укладеного з Виконавцем трудового договору та є матеріально-відповідальною особою.

За умовами п. 3.9. договору, Виконавець зобов`язаний самостійно до направлення касирів Замовнику ознайомити їх із внутрішніми документами Замовника, що стосуються функціональних обов`язків касира, зокрема, з документами, зазначеними в п. 1.3. та 1.4. Договору.

За умовами п. 1.3. договору касир Виконавця, залучений на умовах цього Договору, проводить касові операції для Замовника відповідно до внутрішніх документів Замовника, зокрема Положення про ведення касових операцій в національній валюті в касах Замовника (чинна редакція на момент здійснення касових операцій) (далі по тексту - Положення) та інших внутрішніх документів Замовника, які визначають порядок здійснення касових операцій.

З наданого позивачем до відзиву на апеляційну скаргу Положення про ведення касових операцій в національній валюті в касах Замовника №176 від 17.02.2022 вбачається, що Положення визначає організацію та порядок проведення касових операцій в Компанії, встановлює порядок взаємодії структурних підрозділів під час проведення внутрішніх касових операцій, порядок оформлення касових документів (у т.ч. загальні вимоги щодо документів для обслуговування клієнтів), пов`язаних із проведенням касових операцій, а також регламентує засади касової дисципліни під час здійснення касових операцій та вимоги щодо їх дотримання працівниками Компанії.

Згідно вказаного Положення, Акт інвентаризації - акт про результати інвентаризації наявних коштів, передачі касових, документів, інших цінностей. Матеріально-відповідальна особа (МВО) - касовий працівник ПНФП, який приймає в підзвіт або приймає з підзвіту готівкові кошти, касові документи та (за необхідності) інші цінності на ПНФП.

Старший касир ПНФП- касовий працівник ПНФП, який використовує функціонал з обліку готівкових коштів та інших касових цінностей, що зберігаються в сейфі Головної каси ПНФП. У випадку відсутності в штаті ПНФП посади Старшого касира або якщо працівник з такою посадою тимчасово відсутній на робочому місці відповідно до графіку роботи ПНФП або у зв`язку з хворобою/відпусткою тощо) - його функціонал виконує інший касовий працівник, який приймає на себе обов`язки старшого касира на підставі належно оформленого Акту про результати інвентаризації наявних коштів, передачі касових документів, інших цінностей (в порядку, встановленому цим Положенням) (п. 3 Положення).

В матеріалах справи міститься Акт про результати інвентаризації наявних коштів, передачі касових документів, інших цінностей від 22.02.2022, складений касирами ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , яким підтверджується, що матеріально-відповідальна особа касир ОСОБА_5 22.02.2022 о 18 годині 34 хвилини підтвердила залишок коштів у касі підприємства в розмірі фактичної наявності 115 718,40 грн. Матеріально-відповідальна особа ОСОБА_1 підтвердила, що кошти, зазначені в Акті є на зберіганні під її відповідальність, перевірені комісією, претензій до інвентаризаційної комісії відсутні. Також у п. 7.1.1. зазначено касові документи та інші цінності: ключ від сейфу та від внутрішніх ящиків сейфу у загальній кількості 3 шт., пломбір №260. Вказаний акт підписано відповідальними працівниками ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Відповідно п. 33 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148 бухгалтер (відповідальна особа установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) має право здійснювати реєстрацію касових ордерів і видаткових відомостей за допомогою комп`ютерних засобів, які забезпечують формування і роздрукування відповідних касових документів. У документі "Вкладний аркуш журналу реєстрації прибуткових і видаткових касових ордерів", який формується і роздруковується за відповідний день, забезпечується формування даних для обліку руху коштів. Установи/підприємства за умови забезпечення належного зберігання касових документів мають право вести касову книгу в електронній формі за допомогою комп`ютерних засобів. Програмне забезпечення, за допомогою якого ведеться касова книга, повинне забезпечувати візуальне відображення і роздрукування кожної з двох частин аркуша касової книги ("Вкладний аркуш касової книги" та "Звіт касира"), які за формою і змістом повинні відтворювати форму та зміст касової книги в паперовому вигляді (п. 41 Положення).

З наданого позивачем до матеріалів справи вкладного аркушу касової книги сторінка 52 (а.с. 11) вбачається, що залишок коштів в касі ПНФП №22260 на кінець дня 23.02.2022 становив 122 090,70 гривень, що підтверджується аркушем касової книги, який підписаний (кваліфікований електронний підпис) третьою особою.

З 24.02.2022 по 25.07.2022 ПНФП №22260 не працював, касові операції не проводились, касова книга не велась.

26.07.2022 в пункті надання фінансових послуг № 22260 працівниками "НоваПей" склад інвентаризаційної комісії - без участі матеріально відповідальної особи (третя особа) була проведена ревізія наявних грошових коштів. Залишок коштів в касі ПНФП №22260 на початок дня 26.07.2022, відповідно до аркуша 53 касової книги за 26.07.2022, повинен був становити 122 090,70 гривень. Отже, розмір нестачі грошових коштів в касі ПНФП №22260, підтверджується вкладним аркушем касової книги НОМЕР_3 за 23.02.2022 (підписаний (кваліфікований електронний підпис) касиром ОСОБА_6 ) та 26.07.2022, які є належними, достатніми та допустимими доказами залишку коштів в касі ПНФП на початок та кінець робочого дня та доказом того, що саме третя особа виконувала роль старшого касира (була матеріально відповідальною особою за головну касу ПНФП) в зазначений день 23.02.2022.

Згідно з п. 46 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 №148 Установи/підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію каси. Матеріально відповідальні особи до початку проведення інвентаризації дають розписку, форма якої визначена в додатку 7 до цього Положення.

Комісія перевіряє наявність коштів шляхом повного перерахування всієї готівки, що є в касі, цінних паперів, чекових книжок. Акт складається у двох примірниках і підписується членами інвентаризаційної комісії та матеріально відповідальною особою.

Один примірник акта передається до бухгалтерії установи/підприємства, другий залишається в матеріально відповідальної особи.

Акт складається в трьох примірниках (для матеріально відповідальної особи, яка здала цінності, матеріально відповідальної особи, яка прийняла цінності, а також бухгалтерії) у разі зміни матеріально відповідальних осіб.

У разі виявлення під час інвентаризації нестачі або надлишку цінностей у касі в акті зазначається сума нестачі або надлишку і з`ясовуються обставини їх виникнення.

З матеріалів справи також вбачається, що 26.07.2022 в касі ПНФП 22260 була проведена інвентаризація, якою виявлена нестача коштів в розмірі 97 090,70 грн, що підтверджується актом про результати інвентаризації наявних коштів від 26.07.2022, який оформлений за відсутності матеріально-відповідальної особи касира ОСОБА_7 . Згідно акту та даних аркуша 53 касової книги за 26.07.2022 каса за обліковими даними повинна була містити 122 090,70 гривень, фактичний залишок 25 000,00 гривень. Ключі від сейфу та від внутрішніх ящиків сейфу у загальній кількості 1 шт, пломбір №260.

В матеріалах справи містяться пояснювальна записка ОСОБА_1 , яка підтвердила, що 23.02.2022 працювала сама на відділенні №1 с. Докучаєвське, на кінець дня сума коштів у сейфі складала 122 090,70 грн. Як зазначено у вказаних поясненнях, за вказівкою керівництва ОСОБА_1 24.02.2022 забрала з сейфу для подальшого переміщення і зберігання касових цінностей 122 090,70 грн та виїхала до іншого населеного пункту. Також підтвердила, що зобов`язується до 29.07.2022 повернути кошти ПНФП 22260 у розмірі 97 090,70 грн; станом на 26.07.2022 повернула до ПНФП 22260 25000,00 грн.

Позивач підтверджує, що у подальшому 29.07.2022 касиром ОСОБА_6 було здійснено часткове відшкодування шкоди завданої в ПНФП 22260 у розмірі 19 704,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2225193 від 29.07.2022, що міститься в матеріалах справи.

Колегія суддів, досліджуючи питання щодо правомірності дій сторін під час виконання умов договору, а також дій, вчинених третьою особою під час виконання своїх обов`язків, зазначає, що відповідно до п. 1.3. договору, касир Виконавця, залучений на умовах цього Договору, проводить касові операції для Замовника відповідно до внутрішніх документів Замовника, зокрема Положення про ведення касових операцій в національній валюті в касах Замовника (чинна редакція на момент здійснення касових операцій) (далі по тексту - Положення) та інших внутрішніх документів Замовника, які визначають порядок здійснення касових операцій.

При цьому, саме на Виконавця в силу п. 3.9. покладено обов`язок ознайомлення касирів із актуальними редакціями внутрішніх документів Замовника, що стосуються функціональних обов`язків касира, зокрема, з документами, зазначеними в п. 1.3. та 1.4. договору. Отже, саме на Виконавця покладено обов`язок доведення до відома свого працівника порядку, що визначає алгоритм дій під час виконання своїх посадових обов`язків. Тому, будучи матеріально відповідальною особою, працівник виконавця під час виконання покладених на неї повноважень, повинна була діяти на підставі вищенаведеного Положення позивача.

Зокрема, умовами п. 7.4.6. Положення про ведення касових операцій в національній валюті в касах Замовника №176 від 17.02.2022 встановлено, що після закриття касової книги в касовому модулі, старший касир формує звітну касову документацію, оформлену на ПНФП протягом дня та, відповідно до п. 7.4.7 вкладає у сейф готівкові кошти, інші касові цінності та касові документи, закриває сейф ключем/комплектом ключів, який забирає із собою. Пунктом п. 7.4.8. Положення також встановлено, що касовий працівник, який закриває касу в кінці операційного дня, зобов`язаний особисто передати ключі/ комплект ключів від сейфу касовому працівнику, який буде відкривати наступний операційний день до початку роботи ПНФП.

Відповідно до п. 7.4.5 Положення, після завершення дій по зведенню Головної каси касир, за необхідності, формує акт інвентаризації відповідно до п. 5.5. Положення. Відповідно до п. 5.5. 5 Положення здійснюється, між іншого, у таких випадках, при зміні матеріально-відповідальної особи, а також по завершенню операційного дня, якщо згідно графіка роботи ПНФП наступний операційний день повинен відкривати інший касовий працівник. Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що на виконання п. 5.5. Положення, третьою особою складався Акт інвентаризації, який мав би в даному випадку підтвердити зміну матеріально-відповідальної особи на наступний день для передачі готівкових коштів, касових документів та інших касових та матеріальних цінностей.

Як передбачено Положенням, після закриття касової книги касир має сформувати звітну касову документацію та, відповідно до п. 7.4.7 вкласти у сейф готівкові кошти, інші касові цінності та касові документи, закрити сейф ключем/комплектом ключів, який забирає із собою.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на всій території України введено воєнний стан з 24.02.2022 і в той час відповідач не знала як правильно оформлювати зупинення роботи свого працівника, а тому, наказом ФОП Сердюк Т.І., від 24.02.2022 № 3-22, Чуркіній Я.О. було надано відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 28 календарних днів із 24.02.2022 по 23.03.2022 та не могла виконувати покладені на неї трудові обов`язки в ПНФП ТОВ «НоваПей» № 22260. Всупереч наведеному, 24.02.2022 ОСОБА_1 , перебуваючи у відпустці, за вказівкою керівництва відділення на якій знаходиться каса ПНФП № 22260, за наявності наказу про відпустку та вказівки роботодавця ФОП Сердюк Т.І. забрала з сейфу для подальшого переміщення і збереження касових цінностей у сумі 122090,70 грн, що не входило до її трудових (службових) обов`язків, адже остання є касиром (КОД ЗКППТР 229211, а не інкасатором (КОД ЗКППТР 225051).

Колегія суддів зазначає, що в такому випадку, відповідач, з яким третя особа згідно п. 1.5. договору знаходилась у трудових відносинах, не був позбавлений права повідомити замовника про те, що станом на 24.02.2022 її працівник знаходиться у відпустці та не має права виконувати посадові обов`язки. Водночас, відповідач не повідомила про даний факт позивача, в тому числі шляхом сповіщення в порядку, встановленому в розділі 10 договору, а саме, шляхом обміну електронними документами. Такі дії мали б наслідком обов`язковість створення позивачем інвентаризаційної комісії в порядку п. 7.4.8. Положення, яким встановлено, що у випадку неможливості/невиконання працівником, який закриває касу комплекту ключів від сейфу іншому касовому працівнику, який буде відкривати наступний операційний день, на початку наступного операційного дня Замовником створюється інвентаризаційна комісія, для здійснення фіксації факту відкриття каси та передачі ключів у зв`язку із зміною матеріально відповідальної особи. Крім того, відповідач, будучи обізнаним із фактом знаходження 24.02.2022 третьої особи у відпустці, не дала вказівки працівнику щодо необхідності складення акту інвентаризації для зміни матеріально-відповідальної особи за касу ПНФП, як то встановлено приписами 5.5. Положення. Таким чином, з аналізу наведених пунктів Положення та договору вбачається порушення як третьою особою своїх обов`язків, визначених Положенням, так і порушення відповідачем умов, встановлених договором.

В апеляційній скарзі апелянт також повідомляє, що у період з 28.03.2022 по 26.07.2022 третя особа не перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а тому відповідач не може відповідати за збитки, нанесені її працівником. На підтвердження таких доводів скаржником надано копію заяви ОСОБА_1 про призупинення дії трудового договору від 23.03.2022; копію наказу ФОП Сердюк Т.І. № 10-22 від 24.03.2022 «Про призупинення дії трудового договору ОСОБА_1 », що займає посаду касир-операціонист з 24.03.2022 до відновлення можливості надати і виконувати роботу до припинення чи скасування воєнного стану; копію заяви ОСОБА_1 від 24.03.2022 про ознайомлення з наказом ФОП Сердюк Т.І. № 10-22 від 24.03.2022.

З приводу наведених доводів, колегія суддів зазначає, що за умовами п. 3.11 Договору про надання послуг з надання персоналу, до якого ФОП Сердюк Т.І. приєдналась 01.04.2021 шляхом підписання заяви про приєднання №575-0421, встановлено, що виконавець завчасно (не менш як за п`ять робочих днів) повідомляє Замовника про звільнення касира (з будь-якої причини). В даному випадку касир не була звільнена, а дія трудового договору з нею була призупинена. Крім того, про такі обставини відповідач не повідомляв позивача та не звертався до останнього із пропозицією про розірвання договору з підстав неможливості виконання третьою особою своїх обов`язків. Доказів повідомлення позивача про звільнення третьої особи після 24.03.2022 відповідачем не надано.

В постанові від 26 січня 2022 року у справі № 206/1234/19, на яку також посилається апелянт, Верховний Суд зазначив, що тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником, у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і завдав відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), проходженням стажування, посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

В даному випадку до службових обов`язків працівника відповідача, як матеріально-відповідальної особи, входили дії з передачі в підзвіт іншому касовому працівнику ключів від сейфу та складання акту інвентаризації, що узгоджується з приписами п. 7.4.7 та п. 5.5. Положення. Натомість, відповідачем не надано доказів, що третя особа, яка знаходилась у трудових правовідносинах з відповідачем станом на 24.02.2022 здійснила дії, встановлені Положенням, хоча саме на відповідача умовами п. 3.9. договору покладається обов`язок ознайомлення свого працівника із внутрішніми документами Замовника, що стосуються функціональних обов`язків, зокрема, з документами, зазначеними у п. 1.3. договору, що мало б наслідком виконання касиром послідовних дій з урахуванням вимог Положення Замовника в обставинах, що склались.

Доводи апелянта про те, що третя особа діяла за відсутності наказу або вказівки роботодавця ФОП Сердюк Т.І. та забрала з сейфу для подальшого переміщення і збереження касових цінностей у сумі 122090,70 грн, що не входило до її трудових (службових) обов`язків, адже остання є касиром (КОД ЗКППТР 229211, а не інкасатором (КОД ЗКППТР 225051) не спростовують обставин того, що третьою особою під час виконання нею трудових обов`язків, були порушені вимоги Положення, якими третя особа мала керуватися під час здійснення своїх повноважень. Отже, в розумінні ст. 1172 ЦК України відповідач є особою, яка відповідає за шкоду, завдану працівником з яким відповідач перебував у трудових відносинах і така шкода завдана працівником саме у зв`язку та під час виконання ним ( ОСОБА_1 ) своїх трудових (службових) обов`язків.

Щодо доводів апелянта про те, що 29.07.2022 згідно повідомлення ТОВ «НоваПей» органом досудового розслідування було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження №0002387 від 29.07.2022 за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану), кошти були таємно викрадені із відділення компанії «Нова Пошта», а не привласненні службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 191 Кримінального кодексу України), то колегія суддів зазначає, що згідно із правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

За наведених підстав, колегія суддів вважає, що позивачем доведено підстави для застосування в даному випадку приписів п. 5.3. Договору про надання послуг з надання персоналу, укладеного між позивачем та відповідачем, яким визначається порядок відшкодування нанесеного персоналом відповідача шкоди позивачу.

Зокрема, відповідно до п. 5.3 Договору у разі нанесення персоналом (касиром) Виконавця під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків шкоди Замовникові, Виконавець зобов`язаний відшкодувати Замовнику таку шкоду протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання відповідної вимоги (претензії) Замовника. Сторони домовились, що належними та допустимими доказами вини касира Виконавця у заподіянні шкоди Замовнику будуть, зокрема, але не виключно, докази, зазначені в п. 3.15 Договору.

Згідно з п. 3.15 Договору Сторони домовились, що належною підставою для заміни касира Виконавця буде надання Замовником наступних доказів, але не виключно:

- висновок службової перевірки відділу безпеки Замовника;

- акт про результати інвентаризації наявних коштів з нестачею коштів в касі ПНФП/другорядній касі;

- письмові пояснення касира;

- письмові претензії клієнтів щодо неможливості отримати грошові перекази у зв`язку з їх фактичною видачею;

- інші докази, що підтверджують вину касира у порушені касової дисципліни/ нанесенні шкоди Замовнику.

Як вже зазначалось, під час проведення інвентаризації 26.07.2022 в касі ПНФП 22260 була виявлена нестача грошових коштів в розмірі 97 090,70 грн, про що складено акт про результати інвентаризації наявних коштів від 26.07.2022. Згідно акту каса за обліковими даними повинна була містити 122 090,70 гривень, фактичний залишок 25 000,00 гривень. Крім того, позивачем надано письмові пояснення третьої особи, яка підтвердила нестачу коштів в касі ПНФП №22260. Позивач також підтвердив, що у подальшому 29.07.2022 касиром ОСОБА_1 було здійснено часткове відшкодування шкоди завданої в ПНФП 22260 у розмірі 19 704,00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 2225193 від 29.07.2022.

Матеріалами справи підтверджується завдання працівником відповідача під час виконання нею своїх трудових (службових) обов`язків матеріальної шкоди позивачеві.

Нестачею грошових коштів в касі ПНФП № 22260, яка була виявлена під час інвентаризації 26.07.2022, позивачеві було завдано майнової шкоди у розмірі 77386,70 грн.

Доказів відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових (службових) обов`язків позивачу, відповідачем не надано. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 77386,70 грн завданої шкоди підлягають задоволенню, про що також правомірно зазначено судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

У наданому до суду відзиві позивач повідомляв, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача на професійну правничу допомогу при апеляційному розгляді справи становить 8 000,00 грн.

Також 28.12.2022 позивачем до суду надано клопотання про стягнення з фізичної особи-підприємця Сердюк Т. І. витрат на правничу допомогу, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 8 000,00 грн.

До вказаного клопотання додано договір про надання правової допомоги б/н від 01.07.2020, укладений між адвокатом Войтовим О.А. та ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» (нова назва ТОВ «НоваПей»), акт приймання передачі наданих адвокатом послуг від 27.12.2022, укладений між адвокатом Войтовим О.А. та ТОВ «НоваПей», протокол узгодження вартості послуг №41 від 23.12.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги №1118943 від 23.12.2022 ТОВ «НоваПей» (код 38324133) на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 01.07.2020 у Східному апеляційному господарському суді у справі №922/1346/22.

Дослідженням наданих документів судом встановлено, що 01.07.2020 між адвокатом Войтовим О.А. та ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» (нова назва ТОВ «НоваПей») укладено договір про надання правової допомоги б/н від 01.07.2020, за умовами якого адвокат надає замовнику правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити надані адвокатом послуги у порядку та строки, що обумовлені сторонами.

Згідно п.4.1 договору розмір оплати наданих адвокатом послуг, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору.

23.12.2022 адвокатом Войтовим О.А. та ТОВ «НоваПей» (замовник) підписано Протокол узгодження вартості послуг №41 (є додатком до договору про надання правової допомоги від 01.07.2020), в якому сторони зазначили, що за дорученням замовника адвокат надає йому правову допомогу (адвокатські послуги) в суді апеляційної інстанції (Східний апеляційний господарський суд) при розгляді справи №922/1346/22 за позовом ТОВ «НоваПей» до ФОП Сердюк Т.І. про стягнення шкоди в розмірі 77386,70 грн, яка складається з наступного виду правової допомоги:

-вивчення рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі №922/1346/22 (визначення встановлених судом обставин справи, норм матеріального та процесуального права, що були застосовані судом) вартість послуг 2 500,00 грн;

Ознайомлення з текстом апеляційної скарги (перевірка обґрунтованості доводів апелянта) вартість послуг 2500,00 грн;

- підготовка та подання до суду (іншим учасникам справи) відзиву на апеляційну скаргу - вартість послуг 3000,00 грн.

Загальна вартість послуг становить 8000,00 грн.

27.12.2022 адвокат Войтов О.А. та ТОВ «НоваПей» підписали Акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг на загальну суму 8 000,00 грн, в якому також адвокатом викладено детальний опис наданих послуг та кількість часу, витраченого на такі послуги:

вивчення рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі №922/1346/22 (визначення встановлених судом обставин справи, норм матеріального та процесуального права, що були застосовані судом) 1 година;

Ознайомлення з текстом апеляційної скарги (перевірка обґрунтованості доводів апелянта) 1 година;

- підготовка процесуальних документів , підготовка та подання до суду (іншим учасникам справи) відзиву на апеляційну скаргу 2 години.

Загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 8000,00 грн. підписанням вказаного акту сторони підтвердили, що послуги надані адвокатом своєчасно та у зазначеному обсязі. Замовник претензій до адвоката не має.

Таким чином, наданими позивачем документами підтверджується надання адвокатом Войтовим О.А. правової допомоги під час розгляду справи №922/1346/22 у суді апеляційної інстанції.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У даній справі відповідачем клопотання про зменшення витрат на правову допомогу не заявлялось.

В той же час, колегія суддів враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Правовий висновок з цього питання викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі N 922/445/19.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначила колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 у справі N 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 08.04.2020 у справі №922/2685/19.

Враховуючи характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що спір у справі не є складним з правової точки зору, протягом розгляду справи правова позиція позивача не змінювалась, вивчення додаткових джерел права адвокатом під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не вимагалось, кількість документів, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги не є значною, адвокатом по суті спору підготовлено лише один процесуальний документ - відзив на апеляційну скаргу. Приймаючи до уваги співмірність ціни позову, що мало наслідком розгляд справи в порядку спрощеного провадження, та розміру заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, керуючись принципом розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання позивача та стягнення з відповідача 2000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції.

Виходячи з приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Сердюк Тетяни Іванівни на рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі №922/1346/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі №922/1346/22 залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи підприємця Сердюк Тетяни Іванівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" (03026, м. Київ, Столичне шосе, 103, офіс 1304, ідентифікаційний код 38324133) 2 000, 00 грн витрат на правову допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

Господарському суду Харківської області видати відповідний судовий наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 20.02.2023

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко