ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

14 лютого 2023 року Справа № 918/759/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивача - Парфан М.Л.;

відповідача - Бєлкін М.Л., Москаль Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» на рішення господарського суду Рівненської області від 08.11.22р., повний текст якого складено 14.11.2022р. та на додаткове рішення від 22.11.2022, повний текст якого складено 28.11.2022 у справі №918/759/22 (суддя Пашкевич І.О. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотортєх» м.Первомайськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» м.Рівне

про стягнення 1 239 936 грн 47 коп. заборгованості по розрахунках та пені, -

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мотортєх» (надалі в тексті - ТзОВ «Мотортєх») звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» (надалі в тексті - ТзОВ «Рівнетеплоенерго») 872000 грн 00 коп. заборгованості по розрахунках та 190157 грн 32 коп. пені згідно укладеного договору про надання послуг, а також 160543 грн 77 коп. інфляційних втрат та 17235 грн 38 коп. -3% річних.(арк.справи 1-7).

Рішенням господарського суду Рівненської області від 08.11.2022 у справі №918/759/22 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТзОВ «Рівнетеплоенерго» на користь ТзОВ «Мотортєх» 872000,00 грн основного боргу, 161374,85 грн пені, 160543,77 грн інфляційних втрат та 17235,38 грн -3% річних. У задоволенні позову в частині стягнення 28782,47 грн пені відмовлено за безпідставністю.(арк.справи 86-92).

Крім того, додатковим рішенням від 22.11.2022 частково задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотортєх» адвоката Парфан Т.Д. про ухвалення додаткового рішення. Присуджено до стягнення з Відповідача на користь Позивача 42000,30 грн витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги. У покладенні на Відповідача решти витрат у сумі 42 557 грн 70 коп. судом відмовлено.(арк.справи 114-119).

Суд першої інстанції виходив з того, що після надання Позивачем в повному обсязі послуг згідно Договору, оформлення та передання Відповідачу необхідних документів, останній не провів повної оплати вартості наданих послуг. Відповідач частково та несвоєчасно оплатив отримані згідно Акту №4 від 24.01.2022 послуги та взагалі не оплатив послуг наданих згідно Акту №5 від 31.01.2022, тому сума простроченої заборгованості станом на 15.09.2022 склала 872000,00 грн. Місцевий суд дійшов висновку, що відповідно до умов Договору та положень Господарського кодексу України у Позивача виникло право застосувати штрафні санкції. Однак через арифметично невірний розрахунок та неправильне визначення періоду обчислення суми пені, суд зменшив розмір даної вимоги.

Ухвалюючи додаткове рішення, з урахуванням клопотання Відповідача про зменшення розміру витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги до 10 000 грн, вважаючи, що справед-ливим та співмірним буде зменшення витрат в сумі 84 000 грн 59 коп. на 50% (23 442 грн 89 коп. + 60 557 грн 70 коп.), суд першої інстанції присудив до стягнення 42000,30 грн. У покладенні на Відповідача решти витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги в сумі 42557 грн 70 коп. суд відмовив.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, Відповідач подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просив скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 08.11.2022 у даній справі в частині, в якій позовні вимоги були задоволені частково та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. (арк.справи 137-140).

Обґрунтовуючи скаргу, Відповідач стверджує, що рішення у частині задоволення позовних вимог ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та при неправильному встановленні обставин справи. При цьому Скаржник вважає, що позов є недоведеним, а умови договору Позивачем не виконані належним чином. Апелянт стверджує, що Позивач неякісно виконав роботи, які відображені в Акті №4, тому акт не було оплачено повністю, роботи за Актом №5 взагалі не проводилися, а заперечення щодо Акту №5 надані в порядку та строки передбачені договором. Вважає, що висновок суду першої інстанції про отримання Відповідачем Акту №5 01.02.2022 ґрунтується на неналежному та не допустимому доказі, а саме скріншоті екрану, на якому відображено відправлення листа на електронну адресу, проте договором не визначено можливості ведення листування електронною поштою та не визначено електронну адресу, як офіційну адресою для листування з Відповідачем.

Відповідач також оскаржив і додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 22.11.2022 у даній справі, просить у скарзі додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви Позивача про ухвалення додаткового рішення.(арк.справи 154-156).

На думку Скаржника, у випадку задоволення апеляційної скарги на рішення господарсько-го суду Рівненської області від 08.11.2022 - додаткове рішення, як похідне від основного, також має бути скасовано. Апелянт стверджує, що до позовної заяви Позивачем додано лише договір про надання правової допомоги, але жодних додаткових угод до позову не надавалось і про їх існування в позові не зазначено, а відтак припускає, що вказана додаткова угода була укладена вже після ухвалення судом основного рішення з метою покладення на Відповідача додаткової відповідальності, а тому не повинна була враховуватись судом першої інстанції. Апелянт вважає, що позовна заява складається з відтворення раніше підготовлених листів Позивача, цитування норм права та невірного відтворення розрахунку, який здійснено онлайн-програмою, а тому правова допомога щодо підготовки такого позову не може коштувати ні 10000, ні 20000 гривень, при цьому припускає, що позовна заява вірогідно складалася не адвокатом, оскільки підписана директором Позивача. Крім того вважає, що складні дії адвокатом не здійснювались; витрачений час на надання послуг та обсяг наданих адвокатом послуг не є значимими, а тому вартість послуг адвоката та гонорар успіху в цій справі є завищеними та неспівмірними із складністю справи.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 відкрито провадження у справі №918/759/22 та поновлено строк на апеляційне оскарження. Крім того, вирішено розгляд апеляційних скарг ТзОВ «Рівнетеплоенерго» на рішення господарського суду Рівненської області від 08.11.2022 та на додаткове рішення від 22.11.2022 здійснювати в межах одного апеляційного провадження.(арк.справи 153, 160).

16.01.2023 на адресу суду надійшов відзив, в якому ТзОВ «Мотортєх» просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу представника Відповідача - адвоката Я.Москаля залишити без задоволення.(арк.справи 163-167).

Ухвалою суду від 25.01.2023 задоволено клопотання представника Позивача - адвоката Парфан Т.Д. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та клопотання представника Відповідача - адвоката Бєлкіна М.Л. про участь в судовому засіданні в режимі з Господарським судом Київської області.(арк.справи 172, 177, 184).

30.01.2023 на адресу суду від представника Відповідача - адвоката Бєлкіна М.Л. надійшла заява про врахування висновків Верховного суду та відповідь на відзив.(арк.справи 187-188, 192-195).

Ухвалою суду від 31.01.2023р. в судовому засіданні оголошувалась перерва до 14.02.2023, вирішено судове засідання провести в режимі відеоконференції з Господарським судом Київської області за участю уповноваженого представника Відповідача - адвоката Бєлкіна М.Л. та забезпечити представнику Позивача - адвокату Парфан Т.Д. участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.(арк.справи 208).

06.02.2023 від представника Відповідача - адвоката Бєлкіна М.Л. надійшла заява про участь в засіданні суду в режимі відеоконференції з господарським судом Київської області.(арк. справи 211).

13.02.2023 на адресу суду від представника Позивача - адвоката Парфан Т.Д. надійшли письмові пояснення.(арк.справи 214-215).

14.02.2023 ТзОВ «Рівнетеплоенерго» надіслало на адресу суду заперечення на письмові пояснення.(арк.справи 222-223).

В судових засіданнях апеляційної інстанції 31.01.2023 та 14.02.2023, представник ТзОВ «Мотортєх» заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги на рішення та додаткове рішення господарського суду Рівненської області. Представники ТзОВ «Рівнетеплоенерго» під-тримали скаргу, просили суд скасувати рішення та додаткове рішення та прийняти нові, про відмову у задоволенні позову та про відмову у задоволенні заяви.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2021 ТзОВ «Мотортєх»-виконавцем та ТзОВ «Рівнетеплоенерго»-замовником укладено Договір про надання послуг №208/05-24 (надалі в тексті - Договір), згідно п.1.1 якого, виконавець зобов`язався на умовах, визначених Договором, надати замовнику послуги з ремонту і технічного обслуговування двигуна внутрішнього згорання когенераційної установки Caterpillar G3516LE, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити надані виконавцем послуги.

Сума договору 3430000 грн в т.ч.ПДВ - 571666,67 грн.(п.2.1 Договору). Оплата здійсню-ється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця на умовах:

- авансовий платіж в розмірі 30% - 1029000,00 грн після підписання цього Договору та отримання відповідного рахунку протягом 5-ти банківських днів;

- остаточний платіж у розмірі 70% - 2401000,00 грн протягом 14-ти календарних днів після підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та отримання відповідного рахунку.(п.2.2 Договору).

За умовами п.4.4 Договору, гарантійний термін експлуатації обладнання після ремонту становить 6 місяців з дати підписання акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

У разі виявлення невідповідності якості відремонтованого обладнання протягом дії гаран-тійного терміну визначеного в п.4.4 цього договору замовник в 5-ти денний термін з моменту такого виявлення викликає представників виконавця для складання двостороннього Акту, який оформлюється в письмовій формі і підписується уповноваженими особами обох сторін.(п.4.5 Договору).

Замовник, відповідно до п.4.7.5 Договору, зобов`язаний прийняти та оплатити надані послуги в порядку і в строки, встановлені цим Договором та чинним законодавством.

Протягом 10 днів після отримання акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) замовник зобов`язаний направити виконавцю підписаний акт або вмотивовану відмову від прийняття наданих послуг.(п.4.7.6 Договору).

Пунктом 6.2 Договору сторони узгодили, що за несвоєчасну або неповну оплату наданих послуг замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня від суми затриманого платежу за кожен день прострочення, але не більше 10% від суми Договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. (п.8.1 Договору).

Матеріали справи свідчать, що 08.06.2021 сторони уклали Додаткову угоду №1, якою визначили, що сума договору складає 2 700 000 грн, в т.ч. ПДВ - 450 000 грн.(арк.справи 13).

31.12.2021 сторонами укладено Додаткову угоду №2, якою пункт 8.1 Договору про надання послуг №208/05-24 від 08.06.2021 викладено в такій редакції: « 8.1. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до 31.01.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань».(арк.справи 14).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ТзОВ «Мотортєх» надало, а ТзОВ «Рівнетеплоенерго» без зауважень прийняло передбачені Договором роботи на загальну суму 2633172,35 грн, про що сторонами складено та підписано акти здачі-приймання наданих послуг а саме: Акт №1 від 17.06.2021 на суму 100 000 грн; Акт №2 від 30.07. 2021 на суму 480 000 грн; Акт №3 від 30.07.2021 на суму 552 000 грн; Акт №4 від 24.01.2022 на суму 871 172,35 грн.

Разом з тим, Акт №5 від 31.01.2022 на суму 696 827.65 грн ТзОВ «Рівнетеплоенерго» не підписало.(арк.справи 15-19).

Як вбачається з доказів, наданих учасниками справи, Відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі оплатив вартість робіт згідно Акту №4, підписаного сторонами 24.01.2022 на суму 871172 грн 35 коп.

Оскільки послуги з ремонту головок блоку циліндрів та двигуна внутрішнього згорання когенераційної установки С3516ЬЕ були надані Відповідачу у серпні 2021 року, після фактичного надання послуг Відповідачу нарочно було передано технічний акт ремонту головок блоку циліндрів, акт здачі-приймання №4 і рахунок-фактуру №СФ-0000008 від 26.08.2021, про що повідомлено листом №01/09/03 від 01.09.2021.

Згідно вказаного рахунку Відповідач провів два платежі: 21.12.2021 на суму 146000.00 грн (платіжне доручення №669), 29.12.2021 на суму 150 000.00 грн.(платіжне доручення №749) та лише 24.01.2022 Відповідач підписав Акт №4. Однак, впродовж 14 днів від дати підписання, всупереч передбаченому пунктом 2.2 Договору - остаточного розрахунку за отримані згідно Акту №4 послуги не провів.

Таким чином, станом на 08.02.2022 заборгованість Відповідача перед Позивачем за надані згідно Акту №4 послуги в сумі 871 132,25 грн склала 575 172,35 грн.

В подальшому, Відповідач провів ще два платежі, 13.04.2022 на суму 100000,00 грн. (платіжне доручення №1458) та 29.04.2022 на суму 300000,00 грн. (платіжне доручення №1613).

Враховуючи всі проведені проплати, станом на дату подання позову до суду, заборго-ваність Відповідача перед Позивачем згідно Акту №4 склала 175172,35 грн.

Крім того, Відповідач не оплатив вартість послуг згідно Акту №5 від 31.01.2022 на суму 696827,65 грн, крайній строк підписання якого минув.

Позивач покликається, що 01.02.2022 направив Акт №5 на електронну пошту відділу правового забезпечення ТзОВ «Рівнетеплоенерго» () та 06.06.2022 і 22.08. 2022 засобами поштового зв`язку на юридичну адресу Відповідача, що підтверджує скріншотом (знятком) екрану та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 061 та накладною №953, фіскальним чеком та описом вкладення до листа.(арк.справи 20, 37, 40).

Позивач вважає, що порушуючи договірні зобов`язання Відповідач у встановлений строк не повернув ТзОВ «Мотортєх» підписаний Акт №5 на суму 696827,65 грн чи вмотивовану відмову від прийняття наданих послуг та не оплатив їх вартості.

Матеріали справи свідчать, що 23.06.2022 Позивач направив Відповідачу лист №23/06-01, яким вчергове просив розрахуватися за отримані послуги. При цьому Позивач попередив про нарахування штрафних санкцій.

22.08.2022 Позивач письмово вимагав провести остаточний розрахунок за отримані послуги в сумі 872000,00 грн та сплатити штрафні санкції, долучивши розрахунок штрафних санкцій, Акт №5 здачі-приймання наданих послуг від 31.01.2022 та рахунок від 31.01.2022.

Місцевим господарським судом встановлено, що зазначені вище розрахунки відображені в акті звірки взаєморозрахунків станом на 04.05.2022, який, як стверджує Позивач, було направлено Відповідачу для підписання. Оскільки Акт звірки взаємних розрахунків Відповідачем не підписаний, - даний документ носить виключно інформаційний характер.(арк.справи 32).

В матеріалах справи містяться рахунки-фактури, а саме: №СФ-0000004 від 09.06.2021 на суму 1132000 грн 00 коп.; №СФ-0000008 від 26.08.2021 на суму 871172 грн 35 коп.; №СФ-0000002 від 31.01.2022 на суму 696827 грн 65 коп.; №СФ-0000009 від 11.04.2022 на суму 871172 грн 35 коп.(арк.справи 21-24), а також, платіжні доручення на загальну суму 1828000, 00 грн., із призначенням платежу, а саме:

- №10132 від 17.06.2021 - 100 000.00 грн. згідно з рахунком № 4 від 09.06.2021;

- №10276 від 30.06.2021 - 710 000.00 грн. згідно з рахунком № 4 від 09.06.2021;

- №11127 від 27.08.2021 - 322 000.00 грн. згідно договору від 08.06.2021;

- №669 від 21.12.2021 - 146 000.00грн. згідно з рахунком-фактурою №СФ-0000008 від 26.08. 2021;

- №749 від 29.12.2021 - 150 000.00 грн. згідно з рахунком фактурою №СФ-0000008 від 26.08.2021;

- №1458 від 13.04.2022 - 100 000.00 грн. згідно рахунка №СФ - 0000009 від 11.04.2022.;

- №1613 від 29.04.2022 - 300 000.00 грн. згідно рахунка №СФ - 0000009 від 11.04.2022.(арк. справи 25-31).

Матеріалами справи стверджується, що вартість наданих Відповідачу послуг згідно Договору складає 2700000.00 грн, при цьому Відповідачем сплачено за отримані послуги 1828000. 00 грн, тому різниця між вартістю наданих Позивачем послуг та сумою оплати складає 872000.00 грн.

Крім того, матеріали справи містять розрахунок штрафних санкцій за невчасне погашення заборгованості за Актами №4 та №5 по наданих послугах, відповідно до якого, Позивач нарахував відповідачу 367936,47 грн штрафних санкцій, серед яких: пеня - 190157,32 грн, інфляційні втрати - 160543,77 грн, 3% річних - 17235,38 грн.(арк.справи 41).

Оскільки станом на 15.09.2022 зобов`язання за Договором Відповідачем не виконано і борг за надані послуги складає 872000,00 грн, Позивач звернувся до суду для стягнення заборго-ваності в примусовому порядку.

Як вже зазначалось, рішенням господарського суду Рівненської області позов задоволено частково.(арк.справи 86-92).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржувані рішення належить змінити, з огляду на наступне:

Предметом даного спору є заборгованість та штрафні санкції за договором надання послуг.

Згідно вимог ч.ч. 1-2 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законо-давства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст.6 та ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором, згідно статті 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямо-вана на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.509 ЦК України, яка кореспондується з ст.173 ГК України в силу госпо-дарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учас-никами) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, яка кореспондується з ст.526 ЦК України, зобов'-язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання (ч.2 ст.193 ГК України).

Як встановлено апеляційним судом, правовідносини сторін виникли на підставі Договору №208/05-24 про надання послуг, який за своєю правовою природою є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (ст.837 ЦК України).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст.853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.882 ЦК України, оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами 1, 2 ст.9 названого Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пер-винні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

З огляду на вищезазначене, документами, які підтверджують, як виконання Позивачем зобов`язання з виконання робіт за Договором, так і виникнення у Відповідача зобов`язання з їх оплати, є Акти виконаних робіт, які є первинними бухгалтерськими документами та засвідчують здійснення господарських операцій і містять інформацію про вартість таких робіт.

Матеріали справи свідчать, що Акт виконаних робіт №5 разом з рахунком на його оплату надсилались Відповідачеві неодноразово. Проте, на переконання колегії суддів, дату отримання Відповідачем Акту №5 - 01.02.2022 суд першої інстанції визначив невірно, з огляду на таке.

На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Статтею 5 зазначеного Закону передбачено, що електронний документ - документ, інфор-мація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визна-чається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електрон-ного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За змістом статей 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний доку-ментообіг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Дослідивши наданий Позивачем скріншот (зняток) електронного листа колегія суддів вважає його неналежним доказом, оскільки даний документ не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що датою отримання Відповідачем листа №01/06-01 від 01.06.2022 та Акту виконаних робіт №5 разом з рахунком на його оплату є 15.06.2022, що стверджується рекомендованим повідомленням підприємства зв`язку з відміткою про вручення 15.06.2022.(арк.справи 57).

Факт отримання вищевказаного листа №01/06-01 від 01.06.2022 не заперечує і Відповідач, адже саме на вказаний лист була дана письмова відповідь №02-06/1472/1475 від 20.06.2022, з якої колегія суддів вбачає, що зобов`язання з оплати робіт за Актом №5 Відповідач не заперечив, рівно як і не надав обґрунтованої та вмотивованої відмови від підписання даного акту, зазна-чивши лише, що неоформленння належним чином результатів роботи не дає змоги перевірити факт та якість виконання, а тому потребує більш детального вивчення.

При цьому, апеляційний суд також приймає до уваги досліджений місцевим судом лист від 05.10.2022, який було направлено Відповідачем вже після відкриття провадження у даній справі та більше аніж через півроку після виконання останнім робіт за Договором, в якому зазначається про порушення ТзОВ «Мотортєх» істотних умов Договору, а саме:

- не надано первинних документів, що засвідчували оригінальність запчастин, які були використані при проведенні усіх робіт (не дотримано п.1.2 Договору);

- не надано документів щодо передачі ТзОВ «Рівнетеплоенерго» обладнання, запасних частин, матеріалів, що не підлягають ремонту чи відновленню (зворотніх відходів) (не дотримано п.1.4 Договору);

- не надано технічну документацію, згідно якої повинні були виконані роботи (не дотримано п.1.6 Договору).

- не надано гарантійних талонів (п.4.3 Договору).

Апеляційний суд виходить з положень ст.882 ЦК України, за умовами якої, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі не отримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

При цьому, сам по собі факт відсутності підписаного сторонами Акту виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання виконавцем робіт за договором.

У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта викона-них робіт) законом покладений саме на замовника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №523/6003/14-ц та у постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 у справі №23/236.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що згідно з положеннями статей 853, 882 ЦК України, якщо замовник не підписав акт та не висловив заперечення щодо виконаних робіт, то такі роботи вважаються прийнятими.

Пунктом 4.7.6 Договору сторони погодили, що замовник протягом 10 днів після отримання акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) зобов`язується направити виконавцю підписаний акт або вмотивовану відмову від прийняття наданих послуг.

Правового висновку щодо застосування норм права у спірних правовідносинах дійшов Верховний суд, вказавши в постанові від 17.08.2021 у справі №910/16308/20: «передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором.

Тобто підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

При цьому сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт».

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, зокрема те, що Відповідачем підписано Акт №4 24.01.2022, а Акт №5 не підписано взагалі, попри неодноразові надсилання такого акту з вимогою оплатити надані послуги, - суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що право Позивача порушене і воно підлягає захисту, позовна вимога про стягнення 872000,00 заборгованості по розрахунках є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Скаржник зазначає, що 03.11.2021р. за участю представників ТзОВ «Рівнетеплоенерго» та генерального директора ТзОВ «Мотортєх» Ісаєнкова С.Є. було складено акт про те, що 03.11.2021 результатом пусконалагоджувальних робіт після поточного ремонту когенераційної установки на базі двигуна «Caterpillar G3516LE», що знаходиться в будівлі котельні було здійснено спробу запуску установки. Однак, когенераційна установка не запустилася з невідомих причин. На думку Апелянта, проведені Позивачем до листопада 2021 року роботи були неякісними, договір належним чином не виконаний, при цьому Позивач вимагає стягнути грошові кошти за ремонт обладнання, яке після ремонту виявилося непрацюючим. Внаслідок чого, Відповідач вважає, що зазначені в Акті №4 роботи були виконані неналежно, а роботи визначені в Акті №5 взагалі не проводились.

Проте, як вірно було зазначено місцевим господарським судом, ТзОВ «Рівнетеплоенерго» не було позбавлене права звернутись до суду з вимогами про відшкодування ТзОВ «Мотортєх» прямих збитків.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що спір у даній справі виник не з приводу недоліків виконаних робіт за договором між підрядником та замовником, а зумовлений невиконанням Відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати наданих послуг.

Крім того, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про невиконання Позивачем робіт згідно з Договором чи про невідповідність робіт визначеним умовами Договору обсягам або договірній ціні, тому відсутні підстави звільнення Відповідача від зобов`язання з оплати вартості робіт за Договором про надання послуг.

Позивачем також було заявлено до стягнення з Відповідача 367936,47 додаткових вимог, а саме: 190157,32 грн пені, 160543,77 грн інфляційних втрат та 17235,38 грн -3% річних.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення суми пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції частково задоволив дані вимоги, а саме: присудив до стягнення на користь Позивача 161374,85 грн пені, 160543,77 грн інфляційних втрат та 17235,38 грн -3% річних. У задоволенні позову в частині стягнення 28782,47 грн пені відмовлено за безпідставністю.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних передбачено ст.625 ЦК України і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З урахуванням ст.625 ЦК України, за наявності встановленого факту прострочення Відпові-дачем виконання грошового зобов`язання та перевіривши виконаний Позивачем та судом першої інстанції розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про обгрунтова-ність позовних вимог в частині стягнення з Відповідача 43773,25 грн пені, 63889,50 грн інфля-ційних втрат та 5666,12 грн -3% річних за Актом №4 від 24.01.2022.

Щодо Акту №5, то апеляційний суд здійснив перерахунок нарахованих сум, у зв`язку з тим, що місцевий господарський суд невірно визначив дату з якої виникло право на таке нарахування.

Як зазначалося вище, апеляційний суд дійшов висновку, що в належний спосіб Акт №5 був надісланий Відповідачу 06.06.2022 листом №01/06-01 від 01.06.2022 рекомендованим повідомленням з відміткою про дату вручення Відповідачеві такого листа 15.06.2022.(арк.справи 37)

Оскільки замовник отримав Акт №5 15.06.2022 - крайньою датою його підписання було 25.06.2022 (п.4.7.6 Договору), а останнім днем оплати робіт згідно даного акту - 08.07.2022 (ч.2 п.2.2 Договору). Як наслідок прострочення платежу на суму 696827,65 грн наступило з 09.07.2022.

Судовою колегією здійснено розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних за Актом №5 за період з 09.07.2022 по 15.09.2022 за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:Закон Enterprise, не виходячи при цьому за межі визначеного Позивачем періоду нарахування та встановлено, що до стягнення підлягає 65864,53 грн пені, 12596,55 грн інфляційних втрат та 3951,87 грн -3% річних.(арк.справи 226).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованою позовну вимогу в частині стягнення 872000,00 грн заборгованості по розрахунках, однак з мотивів викладених вище та на підставі проведених перерахунків вважає, що додаткові вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: 109637,78 грн пені, 7486,05 грн інфляційних втрат та 9617,99 грн -3% річних. В задоволенні позову в частині стягнення 80519,54 грн пені, 84057,72 грн. інфляційних втрат та 7617,39 грн -3% річних належить відмовити.

Переглядаючи додаткове рішення, колегія судів зауважує, що судові витрати, відповідно до приписів статті 123 ГПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаход-женням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання прав-ничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судо-вих витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як стверджено матеріалами справи, ТзОВ «Мотортєх» у справі №918/759/22 представляв адвокат Парфан Т.Д., що стверджується договором про надання правничої допомоги від 08.08. 2022, додатковою угодою №1 від 05.09.2022 до договору від 08.08.2022, ордером №1018580 від 08.08.2022, актом наданих послуг, детальним описом наданих послуг від 09.11.2022 та платіжним дорученням №715 від 12.09.2022.(арк.справи 42, 43, 123, 124).

Матеріали справи свідчать, що 08.08.2022 між Парфан Тарасом Дмитровичем, адвокатом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мотортєх»-клієнтом укладено Договір про надання правової допомоги (надалі в тексті - Договір), згідно п.1.1 якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі як представник у судових справах.

Адвокат, серед іншого, приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта в господарських судах з усіма правами, які надано законом позивачу, та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені ГПК України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про адвокатуру». (п.1.2 Договору).

Клієнт відповідно до цього Договору має право надавати адвокату окремі доручення на вчинення конкретних дій, складення процесуальних та інших документів.(п.1.3 Договору).

Як вбачається із Договору, сторони обумовили між собою права та обов`язки, термін дії договору та гонорар адвоката.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2025.(п.3.1 Договору).

Відповідно до п.4.1 Договору гонорар адвоката складається з основної суми гонорару і гонорару успіху.

На визначення розміру гонорару адвоката впливають обсяг наданих правових послуг, ступінь важкості справи, час, витрачений на надання правових послуг та результати отримані за наслідками наданих правових послуг. (п.4.2 Договору).

Всього гонорар адвоката складає суму погоджену сторонами. Транспортні витрати адвоката відшкодовуються клієнтом (п.п.4.3, 4.4 Договору).

Додатковою угодою №1 від 05.09.2022 до договору від 08.08.2022 сторони узгодили, що адвокат представляє інтереси клієнта у господарському суді Рівненської області у спорі з ТзОВ «Рівнетеплоенерго» щодо стягнення 1 239 936 грн 47 коп. за договором про надання послуг.

Згідно пункту 2 Додаткової угоди, гонорар адвоката за правову допомогу у спорі вказаному у п.1 цієї додаткової угоди визначається з врахуванням обсягу наданої правової допомоги, часу затраченого адвокатом на надання правової допомоги, складності завдань, отриманого результату та інших обставин і факторів

Відповідно до п.3 Додаткової угоди, розмір вартості наданих адвокатом послуг визначається сталими сумами за виконання конкретних завдань. Зокрема:

3.1. Підготовка позовної заяви - 20 000,00 грн;

3.2. Підготовка відповіді на відзив - 10 000,00 грн;

3.3. Підготовка апеляційної скарги (відзиву на апеляційну скаргу) - 10 000,00 грн;

3.4. підготовка процесуальних заяв - 2 000,00 грн одна заява;

3.5. Представництво інтересів клієнта в суд:

- участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку - 2 000 грн 00 коп. Одне судове засідання;

Адвокат та клієнт обумовили та зафіксували у п.3.6 Додаткової угоди до Договору, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову і стягнення з відповідача коштів клієнт виплачує адвокату гонорар успіху в розмірі 5% від стягнутої суми.

При підписанні даної додаткової угоди клієнт оплачує адвокату аванс у розмірі 20000,00 грн. Після ухвалення судом рішення у справі сторони підписують акт наданих послуг з правової допомоги (п.п. 4, 5 Додаткової угоди). (арк.справи 123).

Як стверджено матеріалами справи, 12.09.2022 клієнт оплатив послуги адвоката в сумі 20000,00 грн, що стверджується розрахунковою квитанцією.(арк.справи 124 зворот).

09.11.2022 сторонами підписано детальний опис послуг наданих ТзОВ «Мотортєх» (арк. справи 124), згідно якого адвокат Парфан Т.Д. надав для ТзОВ «Мотортєх» послугу з підготовки позовної заяви про стягнення з ТзОВ «Рівнетеплоенерго» коштів за договором про надання послуг від 08.06.2021 на суму 20000,00 грн та прийняв участь у двох судових засіданнях в режимі ВКЗ (25.10.2022, 08.11.2022) на загальну суму 4000,00 грн.

Матеріали справи також містять підписаний сторонами Акт наданих послуг згідно якого, окрім наданих послуг на загальну суму 24 000,00 грн, сторони згідно п.4.1 Договору про надання правової допомоги від 08.08.2022, п.3.7 Додаткової угоди від 05.09.2022 погодили сплату клієнтом адвокатові 60 558,00 грн гонорару успіху (1 211 154,00 грн х 5%). Всього сума гонорару адвоката за надану правову допомогу ТзОВ «Мотортєх» у спорі з ТзОВ «Рівнетеплоенерго» в господарському суді Рівненської області (справа №918/759/22) складає 84558,00 грн.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має спла-тити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 зазначеного Закону - договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов'-язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений договором у вигляді фіксо-ваної суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрун-тованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що від шкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу та-кож відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Як встановлено місцевим судом та апеляційним судом, матеріали справи містять клопотання від 22.11.2022, в якому заперечуючи проти стягнення витрат на правничу допомогу в заявленій сумі Відповідач просив суд прийняти рішення про їх зменшення до 10 000,00 грн. (арк.справи 110-111).

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19, від 19.07.2021 у справі №910/16803/19, від 01.09.2021 у справі №910/13034/ 20.

При цьому Верховний Суд неодноразово наголошував, що у застосуванні критерію спів- мірності витрат на оплату адвокатських послуг суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду, що заперечення Відповідача спростовуються матеріалами справи та обставинами, які встановлено судом. Так, на підставі доказів, наданих Позивачем, судами обох інстанцій було встановлено факт перебування сторін у договірних відносинах та факт порушення Відповідачем прав Позивача. Оскільки отримані згідно Акту №4 від 24.01.2022 послуги Відповідач оплатив частково і несвоєчасно та не оплатив послуги отримані згідно Акту №5 від 31.01.2022 взагалі - у Позивача виникло право на звернення до господарського суду з позовом про стягнення основного боргу та штрафних санкцій передбачених Договором і законом. З матеріалів справи вбачається, що до звернення із даним позовом Позивач проводив претензійну роботу, однак Відповідач не оплатив вартості наданих послуг своєчасно та у повному обсязі, що стало підставою для захисту прав Позивача в судовому порядку та здійснення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката. З огляду на поведінку Відповідача, витрати Позивача дійсно були доцільними та неминучими.

Стосовно стягнення гонорару успіху, колегія суддів приймає до уваги, що хоча чинне законодавство не містить визначення такого виду винагороди адвоката, однак Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала закон-ність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

З огляду на встановлені обставини справи, а саме: чинність Договору про надання правової допомоги та Додаткової угоди до нього, пунктом 3.7 якої передбачено «гонорар успіху», підписання Позивачем та адвокатом Акту наданих послуг, суд вважає, що зазначеними сторонами погоджено обсяг та вид наданих адвокатом послуг, в тому числі і понесення Позивачем витрат на виплату «гонорару успіху».

У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкоду-вання суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодо-вуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції керуючись принципами справедливості та верховенством права дійшов вірного висновку, що витрати на правничу допомогу, які просить Позивач відшкодувати за рахунок Відповідача не є співмірними із складністю справи, а тому заяву представника ТзОВ «Мотортєх» адвоката Парфан Т.Д. задоволив частково, зменшивши такі витрати на 50%.

Беручи до уваги те, що сума стягнення згідно рішення господарського суду Рівненської області від 08.11.2023 в частині заборгованості за Договором надання послуг №208/05-24 від 08.06.2022 була зменшена апеляційним судом, то відповідно і сума витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги теж підлягає зменшенню, оскільки сума гонорару успіху обчислюється від суми задоволених вимог.

Тому пропорційно до суми, яка змінена судом апеляційної інстанції за основним рішен-ням, колегія суддів вважає за необхідне змінити суму, яка підлягає до стягнення за додатковим рішенням від 22.11.2022 та стягнути з Відповідача на користь Позивача 38415,00 грн. витрат з надання професійної правничої допомоги.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викла-дену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомір-ність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов`язань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку щодо часткової обґрунто-ваності заявленого позову, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, проте рішення та додаткове рішення суду першої інстанції належить змінити в частині присудженої до стягнення суми.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

За наслідками розгляду апеляційних скарг Відповідача, колегія суддів вважає, що підстави для їх задоволення відсутні, однак рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині належить змінити з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції встановленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та невідповідності обставинам справи висновків, викладених в рішенні, що призвело до ухвалення частково необґрунтованого судового рішення.

Судом встановлено, що Позивачем сплачено судовий збір у необхідному розмірі 18599 грн 05 коп., що підтверджується платіжним дорученням №725 від 16.09.2022.(арк.справи 44).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виника-ють при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції змінено, то розмір судового збору за подання позовної заяви про-порційно частині задоволеної вимоги становить 16016,13 грн, а також 27898,57 грн судового збору за подання апеляційної скарги покладається на Відповідача.

Зважаючи на викладене, судовий збір у розмірі 2582,92 грн за подання позовної заяви залишається за Позивачем.

Керуючись ст.ст. 34, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.11.2022 та на додаткове рішення від 22.11.2022 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 08.11.2022 у справі №18/759/22 - змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:

« 1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» (вул.Д. Галицького, 27, м.Рівне, 33027, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотортєх2 (пров.Гранітний, 14, м.Первомайськ, Миколаївська область, 55213, ) 872 000,00 грн основного боргу, 109 637,78 грн пені, 76 486,05 грн інфляційних втрат, 9617,99 грн -3% річних та 16016,13 грн судового збору за подання позовної заяви.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 80519,54 грн пені, 84057,72 грн інфляційних втрат та 7617,39 грн -3% річних - відмовити»

3. Додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 22.11.2022 змінити в частині суми стягнення. Викласти резолютивну частинув рішення в наступній редакції:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» (вул.Д.Галиць-кого, 27, м.Рівне, 33027, ) на користь Товариства з обмеженою відпові-дальністю «Мотортєх» (пров.Гранітний, 14, м.Первомайськ, Миколаївська область, 55213, ) 38 415 грн витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

4. Доручити місцевому господарському суду видачу відповідних наказів.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

6. Справу №918/759/22 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.