СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Харків Справа № 917/80/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя:Зубченко І.В. (доповідач),
судді:Медуниця О.Є., Радіонова О.О.
при секретарі судового засідання: Склярук С.І.
за участю представників:
від позивача:не з`явився
від відповідача:не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", м.Лубни Полтавської області (вх.№1167 П/1 від 28.10.2022р.)
на рішення господарського суду Полтавської області
ухвалене29.03.2022р. (повний текст складено та підписано 05.04.2022р. у м.Полтава)
у справі№917/80/22 (суддя Мацко О.С.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунівське", с.Корсунівка Полтавської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", м.Лубни Полтавської області
простягнення 647.910,37грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корсунівське», с.Корсунівка Полтавської області, позивач, звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод», м.Лубни Полтавської області, про стягнення 647.910,37грн. збитків згідно з Угодою б/н від 13.10.2021р. про врегулювання відносин щодо поставленого товару та відшкодування збитків (далі Угода).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 29.03.2022р. (повний текст складено та підписано 05.04.2022р.) у справі №917/80/22, ухваленим у порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з резолютивною частиною якої просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 29.03.2022р. у справі №917/80/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На переконання апелянта, оскаржуване рішення є таким, що не відповідає нормам матеріального права, прийняте з неповним встановленням фактичних обставин, які мають значення для справи, ґрунтується повністю на доводах позивача і прийняте без урахування заперечень відповідача, з огляду на наступне:

- відповідач добровільно погодився на умови позивача при укладенні Угоди від 13.10.2021р. на невигідних для себе умовах, але це відбувалось під впливом вкрай тяжкої обставини для заводу. Не подання Угоди з відповідними документами до банку мало б наслідком відмову в наданні кредитних коштів, що негативно вплинуло б на господарську діяльність заводу та, можливо, призвело б до її зупинення;

- при укладенні Угоди від 13.10.2021р. позивачем було зазначено, що 897.910,37грн. - це сума збитків, спричинених відповідачем. Укладаючи Угоду, у процесі попередніх переговорів та домовленостей між сторонами, позивач запевнив, що сума збитків, яка зазначена в Угоді, у повній мірі задовольняє збитки, що виникли у зв`язку із заборгованістю по оплаті за поставку молока та за невиконання рішення суду. Натомість, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 3% річних та інфляційних за період з 09.01.2021р. по 01.03.2021р., відповідний позов перебуває на розгляді в господарському суді Полтавської області. Відтак, не зрозуміло, з яких міркувань та розрахунків виходив позивач, коли, укладаючи Угоду 13.10.2021р., додав 897.910,37грн.;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" виробляє молочну продукцію, яка відноситься до продукції першої необхідності, що, у свою чергу, створює обмеження цінової політики, а також суттєве зниження збуту продукції у зв`язку з військовими діями в деяких регіонах України. Викладене істотно впливає на фінансове становище відповідача, який намагається працювати та зберегти робочі місця;

- позивач повинен був не лише довести протиправність поведінки відповідача, наявність збитків у вигляді втраченого доходу та зв`язок між ними, але й надати докази, які б підтверджували реальну, а не абстрактну (гіпотетичну) можливість отримання такої суми доходів, які позивачем було визначено, чи пояснити іншу природу даної суми.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2022р. для розгляду вищевказаної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І. (доповідач), судді Тихий П.В., Геза Т.Д.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2022р. вищевказану апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" залишено без руху.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.06.2022р. апеляційну скаргу відповідача на рішення господарського суду Полтавської області від 29.03.2022р. (повний текст складено та підписано 05.04.2022р.) у справі №917/80/22 повернуто заявникові.

Постановою Верховного Суду від 19.09.2022р. задоволено касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 27.06.2022р. у справі №917/80/22 скасовано. Справу №917/80/22 направлено до Східного апеляційного господарського суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" на рішення господарського суду Полтавської області від 29.03.2022р.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.10.2022р. для розгляду справи №917/80/22 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І. (доповідач), судді Тихий П.В., Геза Т.Д.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2022р. задоволено заяви про самовідвід, подані головуючим суддею Терещенко О.І., суддею Тихим П.В. та суддею Гезою Т.Д. у справі №917/80/22. Ухвалено матеріали справи №917/80/22 передати на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 02.11.2022р., відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Зубченко І.В. (доповідач), судді Медуниця О.Є., Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2022р. вищевказану апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" залишено без руху з метою усунення скаржником допущених при поданні апеляційної скарги недоліків.

Після надходження на поштову адресу суду від скаржника клопотання про приєднання до матеріалів справи платіжного доручення на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2022р. про залишення апеляційної скарги без руху та супровідного листа на виконання ухвали суду від 07.11.2022р., ухвалою від 21.11.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" на рішення господарського суду Полтавської області від 29.03.2022р. (повний текст складено та підписано 05.04.2022р.) у справі №917/80/22. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Корсунівське" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали, а також доказів надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянтові.

25.11.2022р. на поштову адресу суду апеляційної інстанції від позивача надійшли заперечення щодо відкриття апеляційного провадження. Оскільки відповідно до ч.2 ст.262 ГПК України учасники справи мають право подати заперечення проти відкриття апеляційного провадження виключно до відкриття апеляційного провадження, заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунівське", з огляду на приписи ст.118 ГПК України, залишені без розгляду.

02.12.2022р. на поштову адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (у межах визначеного судом строку). За змістом відзиву заявник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність та необґрунтованість. Позивач стверджує, що висновки господарського суду Полтавської області, що викладені в рішенні від 29.03.2022р. у справі №917/80/22, відповідають не лише нормам чинного законодавства України, а й сталій судовій практиці у вирішенні аналогічного роду спорів. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Корсунівське" звертає увагу на наступне:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" не надало жодного належного та допустимого доказу того, що рішення господарського суду Полтавської області від 29.03.2022р. у справі №917/80/22 підлягає скасуванню. Відповідно до норм чинного законодавства України, у тому числі Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відповідач, як платник перерахування коштів, самостійно, на власне розуміння, бажання, розсуд, визначення та відповідальність визначає дату та розмір здійснення платежу із урахуванням п.6 Угоди б/н від 13.10.2021р. про врегулювання відносин щодо поставленого товару та відшкодування збитків;

- процесуальна позиція Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", яка викладена у апеляційній скарзі, свідчить про недобросовісність, необґрунтованість та суперечливість поведінки відповідача;

- виходячи зі змісту Угоди б/н від 13.10.2021р., хибними є доводи апелянта в частині примусу до укладення та визначення добровільного порядку здійснення відшкодування збитків;

- відповідач безпідставно вдався до застосування «правового пуризму», надмірної процесуально формальності, залишивши поза увагою факт виникнення та існування невиконаних грошових зобов`язань, наявність рішення господарського суду Полтавської області від 07.09.2021р. у справі №917/940/21, здійснення проведення перерахування коштів із порушенням строку згідно з умовами Угоди б/н від 13.10.2021р., настання відповідної відповідальності тощо;

- викладені у апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач довільно, на свій розсуд тлумачить норми права та умови укладеної між сторонами Угоди. Наполягаючи на тому, що розмір збитків має бути обґрунтованим та підтвердженим, відповідач залишає поза увагою, що предметом стягнення в даному випадку є сума, погоджена сторонами в договорі між ними. Угода б/н від 13.10.2021р. не є нікчемною; доказів того, що дана угода визнана судом недійсною, відповідачем не надано; дана угода не визнавалася недійсною і на даний час відсутні будь-які провадження щодо визнання її недійсною у судовому порядку ні з тих підстав, про які відповідач повідомляє у апеляційній скарзі (укладення під впливом тяжкої обставини), ні з будь-яких інших підстав;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" власними діями схвалило факт, існування та наявність збитків на суму 897.910,37грн.;

- під розумним ступенем достовірності слід розуміти те, що факт є доведеним, якщо після оцінки доказів вбачається, що факт скоріше відбувся, аніж не мав місце;

- господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Згідно з принципом «jura novit curia» («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2022р. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 08.12.2022р.) призначено розгляд справи №917/80/22 на 08.02.2023р. об 11:00год.

13.12.2022р. на поштову адресу суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" надійшла відповідь на відзив. За змістом документу відповідач наголошує на наступному:

- як при укладенні Угоди від 13.10.2021р., так і в самому позові, позивач не довів факт недоотриманого прибутку, оскільки не обґрунтував його розмір, не надав підтверджуючі документи, відповідно, не довів безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків;

- позивачем не надано реальний, а не абстрактний (гіпотетичний) розрахунок суми 897.910,37грн., яка була донарахована і правова природа якої не зрозуміла.

У судове засідання 08.02.2023р. сторони повноважних представників не направили. Разом з тим, за змістом відзиву на апеляційну скаргу позивач просить розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності повноважного представника. Крім того 19.12.2022р. на поштову адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунівське" надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності повноважного представника, за змістом якого, позивач, разом з іншим, просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Відповідач про наявність поважних причин неявки повноважного представника у судове засідання суд завчасно не повідомив.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судом враховано принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Керуючись наведеними приписами законодавства, зважаючи на наявність достатніх матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, приймаючи до уваги, що позиція Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" викладена безпосередньо в апеляційній скарзі та відповіді на відзив, а позиція Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунівське" - у відзиві на апеляційну скаргу, задовольняючи клопотання позивача про розгляд справи у відсутність його повноважного представника, судова колегія визнала за можливе розглянути справу №917/80/22 за відсутністю представників сторін.

Відповідно до ст.269 ГПК України дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації не здійснювався, складено протокол.

У судовому засіданні 08.02.2023р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, відповідь на відзив, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як установлено господарським судом Полтавської області та вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі існували правовідносини, що виникли із зобов`язань по поставці молока у період з 09.01.2021р. по 11.03.2021р., які не були виконані належним чином Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Корсунівське".

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.09.2021р. (повний текст складено та підписано 09.09.2021р.) у справі №917/940/21, яке набрало законної сили 30.09.2021р., частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунівське" та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" на його користь 3.268.394,68грн. заборгованості, 22.512,00грн. 3% річних, 122.344,33грн. інфляційних, 51.198,78грн. судового збору.

13.10.2021р. з метою збереження добрих партнерських відносин і взаємовигідного ділового співробітництва, керуючись ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.225 Господарського кодексу України (далі ГК України), маючи на меті виконання договірних відносин щодо укладеного договору поставки у спрощений спосіб у період з 01.01.2021р. по 11.03.2021р., сторонами було укладено Угоду про врегулювання відносин щодо поставленого товару та відшкодування збитків, згідно з якою:

- сторони підтвердили, що у період з 01.01.2021р. по 11.03.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Корсунівське» поставило, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" прийняло товар/продукцію (молоко) на загальну суму 4.788.394,68грн. (п.1 Угоди);

- сторони підтвердили існування заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Корсунівське" щодо оплати вартості отриманого товару (молока) у період з 01.01.2021р. по 11.03.2021р. у розмірі 3.268.394,68грн. (п.1 Угоди);

- сторони підтвердили згоду з сумами нарахувань, стягнутими за рішенням від 07.09.2021р. у справі №917/940/21, та сумою збитків (визначених у п.5 Угоди) у розмірі 897.910,37грн. Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" погодилося у добровільному порядку сплатити частинами суму заборгованості і збитків Товариству з обмеженою відповідальністю "Корсунівське" згідно з графіком виплат (п.3 Угоди);

- сторони розуміють та погоджуються, що за період, який минув із моменту поставки та неоплати товару (молока), Товариству з обмеженою відповідальністю "Корсунівське" завдано збитки у розумінні ст.ст.224, 225 ГК України, які виникли через несвоєчасну оплату Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" отриманого молока. Сума недоотриманого прибутку становить 897.910,37грн. Збитки у вказаному розмірі підлягають сплаті додатково до суми, стягненої за рішенням господарського суду Полтавської області від 07.09.2021р. у справі №917/940/21 (п.5 Угоди);

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" зобов`язалося відшкодувати збитки в сумі 897.910,37грн. у повному обсязі в добровільному порядку відповідно до ст.ст.224, 225, 226 ГК України у строк до 06.12.2021р. (п.6 Угоди);

- сторони погодили, що у випадку несплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунівське" погоджених сторонами збитків у сумі 897.910,37грн. у добровільному порядку у строк до 06.12.2021р. вони підлягають стягненню у судовому порядку (п.7 Угоди);

- сторони підтвердили, що дана угода є підставою для відшкодування збитків та належним доказом для їх стягнення в суді (п.7 Угоди).

Додатком до угоди є «Графік погашення заборгованості та відшкодування збитків».

Угода та додаток до неї підписані уповноваженими представниками сторін (директорами підприємств) та скріплені печатками.

На виконання Угоди відповідачем було здійснено 2 платежі на загальну суму 250.000,00грн. При цьому у призначенні платежу міститься посилання на Угоду від 13.10.2021р. Залишок заборгованості за Угодою становить 647.910,37грн., який пред`явлений до стягнення з відповідача у межах розглядуваного позову.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У контексті положень ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинам 1-3 ст.6 ЦК України унормовано, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як убачається з матеріалів справи та зазначено вище за текстом постанови, 13.10.2021р. сторонами було укладено Угоду про врегулювання відносин щодо поставленого товару та відшкодування збитків.

За змістом апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" підтверджує, що відповідач добровільно погодився на умови позивача при укладенні Угоди від 13.10.2021р., проте зазначає, що погодився на укладання Угоди на невигідних для себе умовах під впливом вкрай тяжкої обставини для заводу.

У свою чергу, судова колегія враховує, що відповідно до положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як убачається з матеріалів справи та не спростовано скаржником, Угода від 13.10.2021р. не є нікчемною, судом недійсною не визнавалась. Позивач зазначив про те, що Угода не визнавалася недійсною і на даний час відсутні будь-які провадження щодо визнання її недійсною у судовому порядку ні з тих підстав, про які Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" зазначає в апеляційній скарзі (укладення під впливом тяжкої обставини), ні з будь-яких інших підстав.

При цьому відповідно до п.9 Угоди сторони підтвердили, що всі викладені умови Угоди відповідають їх реальному волевиявленню, інтересам та породжують появу наслідків, зазначених у тексті Угоди; наслідки підписання цієї Угоди сторонам відомі.

Судова колегія, разом з іншим, враховує, що Угода укладена «з метою збереження добрих партнерських відносин і взаємовигідного ділового співробітництва, керуючись ст.ст.6, 627 ЦК України, ст.225 ГК України, маючи на меті виконання договірних відносин щодо укладеного договору поставки у спрощений спосіб у період з 01.01.2021р. по 11.03.2021р.».

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У контексті положень ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

При цьому приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов.

Оскільки, як зазначено вище, Угода у встановленому порядку не була оспорена, не визнана недійсною, а, отже, була обов`язковою для виконання сторонами. Як зазначено вище за текстом постанови, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", уклавши Угоду, зобов`язалося відшкодувати збитки в сумі 897.910,37грн. у повному обсязі в добровільному порядку відповідно до ст.ст.224, 225, 226 ГК України у строк до 06.12.2021р.

Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Угодою, судова колегія погоджується з висновком господарського суду Полтавської області про обґрунтованість та правомірність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунівське".

При цьому, як вірно зазначено місцевим господарським судом, більшість доводів відповідача базуються на довільному тлумаченні норм права та умов укладеної Угоди, у зв`язку із чим не можуть бути підставами для відмови у задоволенні позовних вимог.

За змістом апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" наголошує на тому, що позивач повинен був не лише довести протиправність поведінки відповідача, наявність збитків у вигляді втраченого доходу та зв`язок між ними, але й надати докази, які б підтверджували реальну, а не абстрактну (гіпотетичну) можливість отримання такої суми доходів, які позивачем було визначено, чи пояснити іншу природу даної суми. Східний апеляційний господарський суд відхиляє названі доводи відповідача, оскільки предметом стягнення у межах справи №917/80/22 є сума, погоджена сторонами в Угоді.

Судова колегія, разом з іншим, враховує, що матеріали справи містять докази часткового виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" умов Угоди, а саме докази здійснення платежів із посиланням у призначенні на відповідну Угоду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність є загальними засадами цивільного законодавства.

Тлумачення названих положень ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто, цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість. Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.11.2021р. у справі №910/8482/18 (910/4866/21).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі названої доктрини міститься принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.06.2022р. у справі №910/9397/20, від 04.08.2021р. у справі №185/446/18, від 07.10.2020р. у справі №450/2286/16-ц.

Погоджуючи в Угоді розмір збитків (у сумі 897.910,37грн.) та порядок їх відшкодування (п.п.5, 6 Угоди), Товариство з обмеженою відповідальністю "Корсунівське" розумно покладалося на виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" вказаних умов Угоди.

У свою чергу, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що поведінка відповідача має ознаки суперечливої поведінки.

Інші доводи апеляційної скарги відхиляються судовою колегією як такі, що спростовані викладеними вище висновками Східного апеляційного господарського суду та не доводять наявності правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод".

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) у даному випадку не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог у порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" підлягає залишенню без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", м.Лубни Полтавської області, на рішення господарського суду Полтавської області від 29.03.2022р. (повний текст складено та підписано 05.04.2022р.) у справі №917/80/22 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 29.03.2022р. (повний текст складено та підписано 05.04.2022р.) у справі №917/80/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 08.02.2023р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 13.02.2023р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова