номер провадження справи 17/101/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2023 Справа № 908/1286/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л., при секретарі судового засідання Сиротенко В.К., розглянувши матеріали справи №908/1286/22

за позовною заявою: концерну Міські теплові мережі, бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091

поштова адреса: вул. Цитрусова, буд. 9, м. Запоріжжя, 69071

до відповідача: публічного акціонерного товариства Таскомбанк, вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032

про стягнення 194 699,62 грн.

У засідання приймали участь:

від позивача: Рясна А.С., довіреність №526/20-23 від 30.12.22

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

04.08.22 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява за вих. від 28.07.22 концерну Міські теплові мережі (надалі концерн МТМ) з вимогами до публічного акціонерного товариства Таскомбанк (надалі ПАТ Таскомбанк) про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію в гарячій воді у сумі 194 699,62 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/1286/22 між суддями, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 09.08.22 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1286/22 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою судом визначено учасникам справи строк для подання до суду заяв по суті справи, зокрема, відповідачу встановлено строк для подання до суду: клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позов, із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача та документами, що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (листом з описом вкладення) - протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

12.09.22 на адресу суду від відповідача надійшов відзив за вих. №15333/93 від 07.09.22, в якому уповноважений представник останнього просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог концерну МТМ з підстав невідповідності розрахунку заборгованості позивача та обсягу фактично поставленої теплової енергії. Відзив прийнято до розгляду.

Ухвалою від 10.10.22 суд перейшов до розгляду справи №908/1286/22 за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії підготовчого провадження. Призначено підготовче засідання на 08.11.22 об 11 год. 30 хв.

07.11.22 від позивача надійшла відповідь на відзив за вих. від 04.11.22, в якому позивач просить поновити строк на надання відповіді на відзив на позовну заяву (в обґрунтування посилається на скорочення чисельності штату у зв`язку з введенням воєнного стану, що суттєво збільшує навантаження на діючих працівників, що, в свою чергу, призводить до порушення строків надання інформації), долучити до матеріалів справи відповідь на відзив на позовну заяву та відхили заперечення, викладені відповідачем у відзиві. Судом задоволено клопотання позивача про поновлення строку на надання відповіді на відзив на позовну заяву та прийнято до розгляду відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 08.11.22 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі на 23.11.22 о 10 год. 30 хв.

В судове засідання 23.11.22 представник відповідача в черговий раз не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до норм чинного законодавства.

В судовому засіданні 23.11.22 представником позивача подано заяву на виконання п. 5 резолютивної частини ухвали господарського суду Запорізької області від 10.10.22 (докази листування). Заяву долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 23.11.22 відкладено підготовче засідання у справі № 908/1826/22 на 06.12.22 о 12 год. 45 хв.

02.12.22 від представника позивача надійшло клопотання за вих. від 01.12.22, в якому останній просить суд поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи копії технічної документації на нежитлове приміщення за адресою: вул. Бочарова, приміщ. 130.

В судовому засіданні 06.12.22 клопотання представника позивача за вих. від 01.12.22 судом задоволено, поновлено позивачеві строк для подання доказів, долучено до матеріалів справи надану копію технічної документації на нежитлове приміщення за адресою: вул. Бочарова, приміщ. 130 та прийнято зазначений доказ до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні 06.12.22 надав пояснення щодо питань, які виникнули у суду в підготовчому засіданні.

Представник відповідача в судове засідання 06.12.22 в черговий раз не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до законодавства.

Ухвалою від 06.12.22 судом закрито підготовче провадження у справі № 908/1286/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.01.23 о 10 год. 00 хв.

10.01.23 до суду надійшло клопотання за вих. від 03.01.22, в якому представник відповідача (адвокат Запорожцев В.В.) просить суд призначити судову будівельно-технічну експертизу по справі № 908/1286/22, проведення якої доручити Запорізькому відділенню Дніпропетровського НДІ судових експертиз. На вирішення експерту поставити наступні питання:

1. Які фактичні технічні характеристики теплотехнічного (теплоенергетичного) обладнання, стан та ступінь фізичного зношення комунікацій (обладнання, труб, вузлів тощо), які знаходиться в нежитлових приміщеннях за № 130 в будинку № 3 по вул. Бочарова в м. Запоріжжі?

2. Яка локалізація теплотехнічного обладнання, систем теплопостачання, теплових

установок та мереж, труб в нежитлових приміщеннях за № 130 в будинку № 3 по вул.

Бочарова в м. Запоріжжі?

3. Який є фактичний обсяг наданої теплової енергії, в т.ч. за період 2020-2021 р.р., в нежитлових приміщеннях за № 130 в будинку № 3 по вул. Бочарова в м. Запоріжжі?

4. Чи відповідають технічні характеристики теплоносія та фактичне використання теплової енергії нормативним вимогам?

5. Чи здатне наявне обладнання системи опалення, а саме труби, теплотраси, наявні в нежитлових приміщеннях за № 130 в будинку № 3 по вул. Бочарова в м. Запоріжжі, забезпечити задані параметри мікроклімату та відповідний рівень тепла в приміщеннях?

6. Чи відповідають фактичні параметри джерел теплопостачання (продуктивність, тиск, температура), наявних в нежитлових приміщеннях за № 130 в будинку № 3 по вул. Бочарова в м. Запоріжжі, нормативним вимогам?

7. Який рівень/об`єм теплової енергії забезпечують теплові мережі/труби, наявні в нежитлових приміщеннях за № 130 в будинку № 3 по вул. Бочарова в м. Запоріжжі?

8. Чи наявні в нежитлових приміщеннях за № 130 в будинку № 3 по вул. Бочарова в м. Запоріжжі, улаштування вузла обліку теплової енергії, контрольно-вимірювальних приладів системи теплопостачання?

9. Чи забезпечують наявні в нежитлових приміщеннях за № 130 в будинку № 3 по

вул. Бочарова в м. Запоріжжі теплотехнічне обладнання, системи теплопостачання, теплові труби та мережі, тепловою енергією всі нежитлові приміщення відповідно правил обліку, відпуску, споживання і правилам забезпечення/користування тепловою енергією?

- зупинити провадження у справі № 908/1286/22 на час проведення судової експертизи;

- витрати для проведення експертизи покласти на АТ ТАСКОМБАНК.

Представники сторін в судове засідання 10.01.23 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Про причини такої неявки суд не повідомили.

Ухвалою від 10.01.23 оголошено перерву в судовому засіданні в розгляді справи по суті спору на 31.01.23 о 10 год. 00 хв.

В судове засідання 31.01.23 представник відповідача в черговий раз не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до законодавства.

В судовому засіданні 31.01.23 представник позивача заперечив проти клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

В судовому засіданні 31.01.23 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення будівельно-технічної експертизи з огляду на наступне.

Провадження у цій справі судом відкрито ухвалою від 09.08.22.

В рамках підготовчого провадження у цій справі судових засідань було три, а саме: 08.11.22, 23.11.22 та 06.12.22, в які сторона відповідача (його представник) не з`явились.

Від дати відкриття провадження у цій справі (09.08.22) до дати закриття підготовчого провадження (ухвала від 06.12.22) пройшло майже 4 місяці. Весь цей час господарський суд Запорізької області здійснював та здійснює судочинство забезпечуючи право заінтересованих осіб (сторін) на судовий захист своїх оспорюваних чи порушених прав.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 177 ГПК України унормовано, що завданням підготовчого провадження є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

За умовами п. 1 ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд призначає експертизу для з`ясування обставин, що мають значення для справи, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно п. 7 ч. 2 ст. 182 ГПК України, у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 ГПК України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадження матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Приписами ч. 3 ст. 195 ГПК України УНОРМОВАНО, що провадження у справі на стадії розгляду по суті зупиняється з підстав визначених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 227 ГПК України (смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво (п.1); необхідність призначення або заміни законного представника учасника справи (п. 2); перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення анти терористичної операції (п. 3) та п. 1 (перебування учасника справи на альтернативній (не військовій) службі не за місцем проживання або на строковій службі) ч. 1 ст. 228 ГПК України.

З аналізу вищевикладених приписів ГПК України вбачається, що зібрання доказів, відповідно, як і призначення експертизи, відбувається саме на стадії підготовчого провадження. На стадії ж розгляду спору по суті вказаним кодексом не передбачено можливості як подання стороною будь-якого доказу, так і призначення експертизи та, як наслідок, зупинення провадження у справі.

Більш того, у відзиві за вих. від 07.09.22 № 15333/93 представник відповідача, керуючись своїм правом визначеним ст. ст. 42, 46 ГПК України, жодним чином не клопотав перед судом про призначення експертного дослідження.

Також, відповідач, керуючись ст. 101 ГПК України, мав право при розгляді справи розпочинаючи із 09.08.22 так і на стадії підготовчого провадження замовити та подати суду у цій справі висновок експерта складений на його замовлення, як доказ на підтвердження правової позиції відповідача щодо підстав для відмови у задоволенні позову…

У засіданні 31.01.23, на підставі ч. 4 ст. 240 ГПК України, судом винесено рішення по суті спору.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві зазначає, що концерн «МТМ» надав представнику ПАТ «Таскомбанк» під підпис лист №1658/09-1 від 16.11.20 разом з проектом договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для підписання. ПАТ «Таскомбанк» зазначений договір підписано не було, тому облік відпущеної теплової енергії здійснюється по особовому рахунку № НОМЕР_1 . Об`єкт теплопостачання нежитлове приміщення за адресою: вул. Бочарова, 3, приміщення 130, з опалювальною площею нежитлового приміщення 1786,60 м.кв. В період з листопада 2020 р. по квітень 2021 р. позивач відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 194 699,62 грн. При цьому, відповідачем не здійснено жодних оплат на поставлену теплову енергію.

В судовому засіданні 31.01.23 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином у відповідності до законодавства.

12.09.22 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за вих. від 07.09.22 №15333/9.3., в якому заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що згідно з актом обстеження системи теплоспоживання від 25.11.15, складеного комісією теплової інспекції концерну «МТМ», прибудована частина приміщення 1 поверху площею 786,9 кв.м. з відключеною системою опалення не опалюється від системи опалення будинку, опалюється за допомогою встановлених кондиціонерів, частина приміщень підвал площею 1175,8 кв.м., в якому відсутні опалювальні прилади, опалення проходить виключно транзитом через ізольовані стояки. Ця обставина, на думку відповідача, має суттєвий вплив на кількісні показники споживання тепла і має бути обов`язково відображена в договорі. Відповідач неодноразово у листах звертав увагу позивача на неправильний розрахунок вартості послуг без врахування особливостей об`єкта нерухомості та на пов`язані з цим потреби внесення змін до типової форми договору з метою його подальшого підписання, але позивачем проігноровано зауваження відповідача, що призвело до збільшення розміру заборгованості та позбавило відповідача виконувати свої зобов`язання в частині оплати послуг в їх реальному розмірі. Відповідно до розрахунків ПАТ «Таскомбанк», в приміщенні 130 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бочарова, буд. 3, загальною площею 2 573,5 кв.м. забезпечені приладами опалення лише частина приміщень. Відповідно, і опалюється за їх допомогою лише частина приміщень загальною площею 183,8 кв.м. У зв`язку з чим реальна заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з листопада по 2020 р. по квітень 2021 р. становить 24 637,50 грн. За викладених обставин відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив за вих. від 04.11.22, що надійшла від позивача на адресу суду 07.11.22, позивач зазначив, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ПАТ «Таскомбанк» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бочарова, буд. 3 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення №130, загальною площею 2573,5 кв.м., яке складається з: - нежитлового приміщення першого поверху та підвалу площею 1786,6 кв.м. (має єдину систему централізованого опалення з житловим будинком №3 по вул. Бочарова); - нежитлове приміщення площею 786,9 кв.м. вбудовано-прибудоване до житлового будинку №3 по вул. Бочарова, має відокремлену систему опалення (система опалення перекрита та не враховується в нарахуваннях). Позивач зазначає, що нарахування здійснюється на площу 1786,60 кв.м., тобто без врахування площі прибудованої частини. А тому, посилання відповідача на те, що відключення приладів опалення у прибудованій частині відбулось до набуття ним права власності на приміщення, є таким, що не має відношення до предмету спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №81787426 від 03.03.17, ПАТ «Таскомбанк» на праві власності належить не житлове приміщення (літ. А-9), розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бочарова, буд. 3, приміщення №130, загальною площею 2 573,5 кв.м.

Листом за вих. №1890/091 від 23.12.20 концерн «МТМ» звернувся до ПАТ «Таскомбанк» з пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №340292 від 01.10.20. Про отримання листа з додатками свідчить підпис уповноваженої особи відповідача на листі.

Листом за вих. №27/01-1 від 27.01.21 відповідач повернув позивачеві не підписаний проект договору №340292, посилаючись на те, що значна протяжність труб опалення в приміщеннях, які належать банку, за ізольовані мінватою, просив врахувати ці обставини під час розрахунків кількості спожитої теплової енергії та врахувати при укладенні договору. Також просив надати пояснення щодо нарахування платежів за спожиту теплову енергію.

Листом за вих. №2090/44 від 23.04.21 концерн надав до ПАТ «Таскомбанк» детальний розрахунок розміру нарахувань.

Листом за вих. №17/08-01 від 17.08.21 відповідач повторно звернувся до позивача з вимогою надати детальні пояснення щодо нарахованих сум за опалення у сезоні 2020-2021 р.р. по місяцях та різниці нарахування між опалювальними сезонами 2019-2020 та 2020-2021 років.

Листом за вих. №2147/09-1 від 20.08.21 концерн повідомив ПАТ «Таскомбанк» про те, що відповідь на аналогічне звернення вже надавалась у листі від 23.04.21 за №2090/44 та зазначив, що у разі незгоди з відповіддю банк має право на її оскарження у судовому порядку.

Відповідно до Законів України Про теплопостачання та Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198, теплова енергія може споживатись лише на підставі договору.

Частиною 1 ст. 187 Господарського кодексу України визначено, що спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Як свідчать матеріали справи та не заперечено сторонами, договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води так і не був укладений. При цьому, відповідачем не надано доказів того, що він звертався до суду з позовом щодо укладання відповідного договору з урахуванням наявності заперечень щодо нарахувань платежів за поставлену теплову енергію.

Позивач у позовній заяві вказує, що оскільки на виконання вимог Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією договір сторонами укладений не був, облік відпущеної теплової енергії здійснюється по особовому рахунку № НОМЕР_1 . В період з листопада 2020 р. по квітень 2021 р. позивачем було відпущено теплову енергію на загальну суму 194 699,62 грн., що підтверджується рахунками, які надсилалися на електронну адресу відповідача. Додатково рахунки були надіслані на адресу відповідача поштою.

Також позивач вказує, що нежитлове приміщення №130 у житловому будинку за адресою: вул. Бочарова, буд. 3, з опалювальною площею 1786,60 кв.м., є невід`ємною частиною житлового будинку. Житловий будинок обладнано приладом обліку теплової енергії. Відтак, нарахування опалення на нежитлове приміщення №130 виконані згідно будинкового приладу обліку у відповідності до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 №630 (діяли в період надання відповідних послуг та втратили чинність з 01.05.22).

Позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія за вих. №528/09-1 від 19.03.21, проте відповіді не надано та заборгованість не погашена, що стало підставою для звернення до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію на суму 194 699,92 грн.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази) суд дійшов висновку про наступне.

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією та ін. нормативно-правовими актами України.

Виходячи зі змісту ст. 2 Закону України «Про теплопостачання», він регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форм власності.

Теплогенеруюча організація суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; Теплопостачальна організація суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії (ст. 1 Закону України Про теплопостачання, надалі - Закону). Таким є позивач у цій справі.

Відповідно до Закону України Про природні монополії, Концерн Міські теплові мережі є суб`єктом природної монополії міста Запоріжжя.

Основним предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії, розподіл теплової енергії для підігріву житла і побутових потреб населення, підприємств, організацій і її збут.

Як монополіст такої природної монополії, відповідно до ст. 19 Закону України Про теплопостачання, Концерн не може відмовити у наданні послуг з постачання теплової енергії за наявності технічної можливості.

Відповідно до Закону України Про теплопостачання та Правил користування тепловою енергією (затв. постановою КМУ від 03.10.07 № 1198), теплова енергія може споживатись лише на підставі договору.

Статтею 24 Закону визначено, що одним з основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з ст. 12 Закону України Про житлово-комунальні послуги, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону Про житлово-комунальні послуги, споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону Про житлово-комунальні послуги, виконавець зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором;

У ст. 179 Господарського кодексу України закріплено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язковим для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, законодавством передбачено двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. У зв`язку з чим, у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не приймаються до уваги оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30.10.13 по справі 6-59цс13).

Концерн Міські теплові мережі на адресу відповідача надсилав проект договору № 340292 від 01.10.20 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Концерном на юридичну адресу відповідача надсилались рахунки для оплати спожитої в період листопад 2020 р. квітень 2021 р. теплової енергії.

У спірний період споживач (відповідач у цій справі) свого обов`язку щодо укладення договору не виконав.

Доказів звернення до суду з позовом про укладання відповідного договору у редакції позивача чи відповідача (у цій справі) сторонами не надано.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виходячи зі змісту якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Як вже зазначалось вище, згідно долучених до матеріалів справи рахунків позивач відпустив відповідачу теплову енергію (розрахунок знаходиться у справі) на загальну суму 194 699,62 грн. відповідно до рішень виконкому Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжі в заявлений період (опубліковані (рішення) на офіційному сайті Запорізької міської ради).

При цьому, матеріалами справи доведено, що нежитлове приміщення №130 у житловому будинку за адресою: вул. Бочарова, буд. 3, з опалювальною площею 1786,60 кв.м., є невід`ємною частиною житлового будинку. У відзиві на позов відповідач сам зазначив, що в частині приміщення площею 1175,8 кв.м. відсутні опалювальні прилади, проте опалення «проходить транзитом через ізольовані стояки».

В акті обстеження системи теплоспоживання від 25.11.15 (на який посилався відповідач у відзиві та який складено до набуття відповідачем права власності на зазначене приміщення 03.03.17) зазначено, що у прибудованій частині приміщення відповідача система опалення відособлена та відключена, запірна арматура опломбована у закритому положенні. У вбудованій частині система опалення будинкова однотрубна з нижнім розведенням з підключенням до тепломережі через елеваторний вузол.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затв. наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.05 №4 (далі - Порядок відключення від 22.11.05 №4) (який діяв на момент набуття відповідачем права власності на нежитлове приміщення №130) та Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169 (чинний з 17.09.19) визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Відповідачем не надано доказів відключення опалення у належному йому нежитловому приміщенні площею 1786,60 кв.м. у відповідності до Порядку відключення від 22.11.2005 № 4 або до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу за вих. №528/091 від 19.03.21 щодо погашення заборгованості за теплову енергію.

Відповідач спожиту без договору теплову енергію не оплатив, направлену на його адресу вимогу про сплату заборгованості залишив без задоволення.

При цьому, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачу послуги з централізованого теплопостачання позивачем не надавались або що відповідач ці послуги не отримував.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених вище норм права вказує на необхідність подання стороною належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї правової позиції щодо наявності порушення її прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію у сумі 194 699,62 грн. обґрунтовані, доведені (відповідачем не спростовані) та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

При цьому, судом враховано, що за подання позову про стягнення 194 699,62 грн. позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2920,50 грн. Проте, ним сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. Відтак, недоплачена сума судового збору у розмірі 439,50 грн. підлягає стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 42, 46, 126, 129, 130, 195, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Таскомбанк (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) на користь концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , р/р НОМЕР_2 Філії АТ «Укрексімбанк», код МФО 322313) основний боргу у сумі 194 699 (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 62 коп. основного боргу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Таскомбанк (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) на користь концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , р/р НОМЕР_3 у ПАТ «УКРГАЗБАНК», код МФО 320478, отримувач Концерн «Міські теплові мережі») 2 920,50 (дві тисячі дев`ятсот двадцять) грн. 50 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) в дохід Державного бюджету України недоплачену суму судового збору у розмірі 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 50 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

У зв`язку із введенням із 05 год. 30 хв. 24.02.22 воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію Російської Федерації проти України … та продовженням дії такого стану … повний текст рішення складено 13.02.2023.

Суддя В.Л. Корсун