РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2023Справа № 910/13256/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянський хлібокомбінат», м. Київ

про стягнення 207 608,76 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз» (далі - ТзОВ «Ю.Комодітіз»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянський хлібокомбінат» (далі - ТзОВ «Бердянський хлібокомбінат»/відповідач) про стягнення 156 348,06 грн - основного боргу за поставлену електричну енергію та 51 260,70 грн - штрафних санкцій за порушення п. 8 комерційної пропозиції №ЮК/21/07/22С від 26.07.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.12.2022 позовну заяву ТзОВ «Ю.Комодітіз» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.12.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був повідомлений про відкриття провадження у справі у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта»: 437.

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бердянський хлібокомбінат» (далі - споживач) укладено комерційну пропозицію №ЮК/21/02/13 від 19.02.2021 та комерційну пропозицію №ЮК/21/07/22/С від 26.07.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до яких споживач приєднався до умов вказаного договору.

Крім того, 22.02.2021 відповідачем підписано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, в якій визначено, що початок постачання з 01.03.2021.

Відповідно до п. 1.1. договору про постачання електричної енергії споживачу, за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 2.1. договору постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником виключно після надання споживачем заяви на постачання електричної енергії за формою відповідно до додатку №1 відповідної комерційної пропозиції, яка є додатком №2 цього договору. Початком постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, якщо інше не передбачено комерційною пропозицією (додаток №2).

Пунктом 2.3. договору передбачено, що постачання електроенергії у розрахунковому періоді постачальником здійснюється у відповідності до погодинних обсягів споживання електричної енергії, які зазначені споживачем в заяві-приєднанні та скореговані відповідно до цього договору.

В п. 4.1. договору погоджено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни (п. 4.2., та п. 4.4. договору).

Відповідно до п. 4.7. договору оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, якщо інші строки не встановлені у комерційній пропозиції (додаток 2).

У відповідності до п. 4.8. договору, якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

Згідно п. 5 комерційної пропозиції № ЮК/21/07/22/С від 26.07.2021, яка набрала чинності з 01.08.2021, розрахунок споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється до 25-го числа місяця наступного за розрахунковим (місяцем поставки), відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом, у передбачених законом випадках), на підставі отриманого споживачем від постачальника рахунка, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію.

В п. 8 комерційної пропозиції вказано, що за порушення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції, а також сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, протягом п`яти робочих днів з дня отримання рахунку.

Договір набирає чинності з дня підписання заяви-приєднання та діє до 31.12.2021. Договір вважається автоматично продовженим на один календарний рік, якщо кожна із сторін не направила другій стороні письмові повідомлення про розірвання договору за 21 день до дня його закінчення (п. 10 комерційної пропозиції).

Оскільки в матеріалах справи відсутнє письмове повідомлення про розірвання договору, відповідно дію договору продовжено до 31.12.2022.

У квітні та травні 2022 року позивачем поставлено, а відповідачем прийнято електричну енергію на загальну суму 156 348,06 грн, про що позивачем складено акт №UC00-001928 від 30.04.2022 на суму 122 817,02 грн та акт №UC00-002339 від 31.05.2022 на суму 33 531,04 грн, а також виставлено на оплату рахунки № ЕЕ/22-05/095 від 11.05.2022 на суму 122 817,02 грн та №ЕЕ/22-06/095 від 09.06.2022 на суму 33 531,04 грн.

Проте, відповідач за поставлену електричну енергію не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «Бердянський хлібокомбінат» виникла заборгованість перед позивачем в сумі 156 348,06 грн.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу, позивач просить суд стягнути з ТзОВ «Бердянський хлібокомбінат» заборгованість у розмірі 156 348,06 грн, а також пеню в сумі 37 666,57 грн та інфляційні втрати у розмірі 13 954,13 грн, нараховані на суму боргу по акту №UC00-001928 за період з 16.05.2022 по 22.11.2022 та по акту №UC00-002339 за період з 16.06.2022 по 22.11.2022.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

За юридичним змістом укладений між сторонами договір є договором енергопостачання.

Так, відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 56 Законом України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Отже, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії споживачу, шляхом підписання комерційних пропозицій №ЮК/21/02/13 від 19.02.2021 та № ЮК/21/07/22/С від 26.07.2021, а також підписано заяву-приєднання від 22.02.2021 до цього договору.

Судом також встановлено, що у квітні та травні 2022 року позивачем поставлено, а відповідачем прийнято електричну енергію на загальну суму 156 348,06 грн, про що позивачем складено акт №UC00-001928 від 30.04.2022 на суму 122 817,02 грн та акт №UC00-002339 від 31.05.2022 на суму 33 531,04 грн, а також виставлено на оплату рахунки №ЕЕ/22-05/095 від 11.05.2022 на суму 122 817,02 грн та № ЕЕ/22-06/095 від 09.06.2022 на суму 33 531,04 грн.

Проте, відповідач за поставлену електричну енергію не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «Бердянський хлібокомбінат» виникла заборгованість перед позивачем в сумі 156 348,06 грн, на підтвердження зворотного відповідачем не надано суду будь-яких інших доказів.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 4.7. договору оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, якщо інші строки не встановлені у комерційній пропозиції (додаток 2).

Так, згідно п. 5 комерційної пропозиції №ЮК/21/07/22/С від 26.07.2021, розрахунок споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється до 25-го числа місяця наступного за розрахунковим (місяцем поставки), відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом, у передбачених законом випадках), на підставі отриманого споживачем від постачальника рахунка, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію.

Як встановлено судом вище, відповідач за поставлену електроенергію у квітні та травні 2022 року не розрахувався.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо оплати поставленої електроенергії, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Бердянський хлібокомбінат» порушило умови договору про постачання електричної енергії споживачу та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 156 348,06 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 37 666,57 грн та інфляційні втрати в сумі 13 954,13 грн, нараховані на суму боргу по акту №UC00-001928 за період з 16.05.2022 по 22.11.2022 та по акту №UC00-002339 за період з 16.06.2022 по 22.11.2022.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Відповідно до п. 4.8. договору, у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

Також, у п. 8 комерційної пропозиції сторони погодили, що за порушення платежів передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції, а також сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, протягом п`яти робочих днів з дня отримання рахунку.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином шести місяців.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач нараховує пеню та інфляційні втрати на суму боргу по акту №UC00-001928 за період з 16.05.2022 по 22.11.2022 та по акту №UC00-002339 за період з 16.06.2022 по 22.11.2022.

Разом з тим, позивачем невірно визначено початок нарахування цих сум, зокрема ТзОВ «Ю.Комодітіз» не врахувало положення п. 5 комерційної пропозиції № ЮК/21/07/22/С від 26.07.2021 щодо здійснення оплати за поставлену електричну енергію до 25 числа місяця наступного за розрахунковим (місяцем поставки), відтак прострочення виконання зобов`язання починається з 26 числа місяця наступного за розрахунковим (місяцем поставки).

Отже, за розрахунком суду обґрунтованими до стягнення є сума пені у розмірі 36 534,27 грн та інфляційні втрати у розмірі 13 954,13 грн, що має наслідком часткове задоволення цих вимог.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянський хлібокомбінат» (04070, місто Київ, вулиця Ігорівська, будинок 11-Б; ідентифікаційний код 00378218) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз» (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 3А; ідентифікаційний код 42601505) 156 348 (сто п`ятдесят шість тисяч триста сорок вісім) грн 06 коп. - основного боргу, 36 534 (тридцять шість тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн 27 коп. - пені, 13 954 (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн 13 коп. - інфляційних втрат та 3 107 (три тисячі сто сім) грн 94 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук