ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2023м. ДніпроСправа № 904/4467/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м.Дніпро

до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, м. Дніпро

про стягнення 304 356,86 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара заборгованості у сумі 304356,86 грн, з яких: 221920,00 грн - основний борг, 41204,49 грн - пеня, 5542,27 грн - 3% річних, 35690,10 грн - інфляційні втрати.

Судові витрати зі сплати судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи, позивач просить покласти на відповідача та заявляє про намір скористатися правом на подання до суду доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у строки, передбачені частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу № 60SB497-1753-21 від 01.12.2021 щодо повної та своєчасної оплати спожитої ним у січні 2022 року електричної енергії.

Ухвалою суду від 05.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня вручення цієї ухвали.

Того ж дня ухвала суду від 05.12.2022 надіслана судом на електронну адресу відповідача - , вказану позивачем у позовній заяві.

Викладене підтверджується довідкою про доставку електронного листа, сформованою системою діловодства "ДСС" (а.с. 32).

У відзиві на позов, поданому до суду 10.02.2023, відповідач просить не враховувати заявлені до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні втрати, а визнати за ним лише основний борг у сумі 221 920,00 грн.

При цьому відповідач посилається на воєнний стан в країні як непереборну обставину, що, на його думку, відповідно до статті 218 Господарського кодексу України та листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 може бути підставою для звільнення його від відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством "Дніпропетровськгаз збут" (далі - постачальник, позивач) та Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара (далі - споживач, відповідач) укладено договір № 60SB497-1753-21 від 01.12.2021 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір).

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість поставленої (спожитої) електричної енергії (далі - товар/електрична енергія). Код за ДК 021:2015 - 09310000-5 "Електрична енергія" (п. 2.1 договору).

Відповідно до пункту 2.2 договору очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період до 31.12.2021 становить 925000 кВт*год. Обсяги електричної енергії можуть бути зменшені залежно від фактичного фінансування видатків споживача (п. 2.2 договору).

Термін поставки товару - до 31.12.2021 (п. 3.1 договору).

Місце поставки товару: 49010, Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпро, об`єкти Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара (згідно Додатку № 1 до цього договору) (п. 3.2 договору).

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати, крім плати за електричну енергію (п. 3.3 договору).

Згідно з пунктом 5.4 договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, рахунках-розшифровках та в актах прийняття-передавання товарної продукції, у тому числі у разі її зміни.

Вартість електричної енергії за цим договором визначена з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 2.2 цього договору, та становить 2929166,67 грн без ПДВ, крім того ПДВ 585833,33 грн, усього з ПДВ - 3515000,00 грн. Ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,80 грн, ціна без ПДВ становить 3,16666667 грн, у тому числі ПДВ 0,63333333 грн (п. 5.5 договору).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.6 договору).

За умовами пункту 5.7 договору споживач здійснює оплату на поточний рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після зарахування всієї суми коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 5.8 договору передбачено, що оплата фактично відпущеної (спожитої) електричної енергії за звітний розрахунковий період, обсяги якої підтверджені актом прийому-передачі товару (електричної енергії), підписаним обома сторонами, здійснюється споживачем протягом 10 банківських днів.

Споживач протягом 7 календарних днів з дати отримання рахунка, рахунка-розшифровки, акта прийняття-передавання товарної продукції розглядає їх, підписує та направляє постачальнику один підписаний примірник акта прийняття-передавання товарної продукції або направляє в цей же строк постачальнику мотивовану відмову від підписання (п. 5.9 договору).

У разі отримання постачальником мотивованої відмови споживача від підписання акта прийняття-передавання товарної продукції сторонами складається протокол, в якому вказуються зауваження й терміни їх усунення (п. 5.10 договору).

Згідно з пунктом 5.11 договору споживач сплачує вартість фактично спожитої електричної енергії на підставі акта прийняття-передавання товарної продукції протягом 10 банківських днів шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору).

Згідно з пунктом 13.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до частини шостої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дія договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної у договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п. 13.2 договору).

У пункті 14 договору визначено, що додатками до нього є: Додаток № 1 "Перелік об`єктів Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара"; Додаток № 2 "Комерційна пропозиція "Вільна вартість - 7Б"; Додаток № 3 "Заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії Споживачу"; Додаток № 4 "Відомість про розмір очікуваного щомісячного споживання електричної енергії на розрахункові періоди 2021р." (а.с. 13 - 16).

У січні 2022 року позивач поставив відповідачу електричну енергію в обсязі 185000 кВт на суму 703000,00 грн, що не перевищує 20% від загальної вартості договору та відповідає його умовам, у тому числі пункту 13.2.

Факт цієї поставки підтверджується підписаним сторонами актом № ДОЗ82002660 приймання-передачі електричної енергії від 31.01.2022 на суму 703000,00 грн (а.с. 17).

Відповідач здійснив часткову оплату спожитої у січні 2022 року електричної енергії, сплативши 10.03.2022 позивачу 481080,00 грн, що підтверджується даними бухгалтерського обліку позивача (звіт по проводкам за січень - листопад 2022 року) та не оспорюється відповідачем (а.с. 19).

Відтак, залишок несплачених відповідачем коштів за спожиту за договором електричну енергію становить 221920,00 грн (703000,00 - 481080,00 = 221920,00).

Наявна заборгованість і стала причиною виникнення спору.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з виконанням сторонами договірних зобов`язань щодо поставки й оплати електричної енергії.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Поставка відповідачу в січні 2022 року електричної енергії на суму 703000,00 грн підтверджується належними й допустимими доказами.

Оскільки надані постачальником рахунки за фактично відпущену електричну енергію підлягають оплаті споживачем протягом 10 банківських днів з дати отримання та підписання сторонами відповідного акта приймання передачі, але не пізніше 20 календарного дня періоду, наступного за розрахунковим (п. 3 Додатку № 2 до договору), відповідач, враховуючи вимоги статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку й закінчення перебігу строків, повинен був здійснити оплату спожитої у січні 2022 року електричної енергії не пізніше 15.02.2022.

Отже, строк оплати є таким, що настав. Доказів повної оплати спожитої електричної енергії відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 221920,00 грн є законними й обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до пункту 7 розділу IX «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

За змістом пункту 7 Додатку № 2 до договору за порушення строку оплати споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, індекс інфляції та 3% річних за кожен день прострочення без обмеження періоду нарахування, до дати повної оплати.

Заявлена позивачем до стягнення пеня у загальній сумі 41204,49 грн розрахована ним за загальний період з 21.02.2022 по 21.08.2022 із заборгованості на суму 703000,00 грн з урахуванням здійсненої відповідачем 10.03.2022 часткової оплати в сумі 481080,00 грн.

Перевіркою розрахунку пені на загальну суму 41204,49 грн судом встановлено, що він здійснений правильно.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у сумі 5542,27 грн нараховані за загальний період з 21.02.2022 по 14.11.2022 із заборгованості на суму 703000,00 грн з урахуванням здійсненої відповідачем 10.03.2022 часткової оплати в сумі 481080,00 грн, а 35690,10 грн інфляційних втрат - за загальний період з квітня по жовтень 2022 року із залишку заборгованості в сумі 221920,00 грн.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3% річних виявлено описку в сумі нарахованих 3% річних за період з 10.03.2022 по 14.11.2022 із залишку заборгованості в сумі 221920,00 грн, а саме позивачем указано 5542,27 грн замість 4560,00 грн.

Однак, загальна сума нарахованих та заявлених до стягнення 3% річних за визначений позивачем період є правильною. Тож підстави для зменшення заявленої до стягнення суми 3% річних відсутні.

Щодо інфляційних втрат суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Щодо індексу інфляції слід також зазначити, що показники індексу споживчих цін (індексу інфляції за окремі місяці та сукупного індексу інфляції за певний період часу) обчислюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та публікується в офіційних періодичних виданнях десятковим дробом, з одним числовим знаком після коми (тобто округленими до десятих). Отже, застосування у розрахунку індексу інфляції (сукупного індексу інфляції) з округленням до сотих є неправомірним.

За результатом здійсненого судом перерахунку інфляційних втрат за квітень - жовтень 2022 року із залишку заборгованості в сумі 221920,00 грн, враховуючи сукупний індексу інфляції за період прострочки - 116,1%, судом встановлено, що правові підстави для зменшення інфляційних втрат, заявлених до стягнення, відсутні.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення відповідача проти позову судом не приймаються, оскільки його зобов`язання щодо повної оплати за спожиту електричну енергію виникло до введення воєнного стану. Крім того, в будь-якому разі воєнний стан як непереборна обставина, що перешкодила належному виконанню договірних зобов`язань, має бути доведена. Самого факту введення воєнного стану недостатньо для звільнення сторони від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 4565,35 грн за подання позову покладається на відповідача.

Витрати позивача на професійну правничу допомогу під час ухвалення рішення не розподіляються між сторонами з огляду на його заяву про надання відповідних доказів у порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара про стягнення 304356,86 грн, з яких: 221920,00 грн - основний борг, 41204,49 грн - пеня, 5542,27 грн - 3% річних, 35690,10 грн - інфляційні втрати - задовольнити повністю.

Стягнути з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара (49010, м. Дніпро, проспект Гагаріна, буд. 72; ідентифікаційний код 02066747) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпро, вул. Поля, буд. 2, літ. А-2; ідентифікаційний код 39572642) основний борг у сумі 221920,00 грн, пеню в сумі 41204,49 грн, 3% річних у сумі 5542,27 грн, інфляційні втрати в сумі 35690,10 грн, судовий збір у сумі 4565,35 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.02.2023.

Суддя І.І. Колісник