ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" лютого 2023 р. Cправа №902/822/22

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР", м.Ладижин Вінницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ", с.Голодьки Хмільницького району Вінницької області

про стягнення 2206731,91 грн заборгованості за договором поставки

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР", м.Ладижин Вінницької області

про визнання недійсним договору поставки,

за участю представників сторін:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" - Василенка Романа Олександровича, діючого на підставі довіреності від 01.06.2022;

Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" - Оніщука Євгена Олександровича, діючого на підставі ордеру серії ВХ №1004036 від 03.07.2020 (в режимі відеоконференцзв`язку)

ВСТАНОВИВ:

05.09.2022 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" 2206731,91 грн заборгованості, виниклої у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору поставки №20/04/21Р від 20.04.2021, яка складається з: 1492222,40 грн - основного боргу, 387201,24 грн - пені, 327308,27 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів.

Ухвалою від 12.09.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/822/22, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

27.09.2022 відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" у системі "Електронний суд" сформувало відзив на позовну заяву (а.с. 50-58, т.1), в якому поміж іншим стверджується, що відповідачу серед документів первинного бухгалтерського обліку не вдалось знайти документів, які свідчать про укладення ним Договору поставки з позивачем і документів первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують наявність зобов`язань у відповідача перед позивачем. При цьому з доданих до позовної заяви копій документів неможливо встановити автентичність підписів представника і печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ", а в рамках візуального порівняння печаток позивача, які проставлені на Договорі поставки та видаткових накладних, вбачається, що останні суттєво відрізняються одна від одної, зокрема на договорі, специфікаціях №1, №2, №3, №4, видаткових накладних №92, 93, 96, 110, 172, 210 та 231, міститься відтиск печатки, який відрізняється від відтиску печатки, проставленого на специфікаціях №5, 6, 7, 8, видаткових накладних №115, 125 та 126, що викликає у відповідача сумніви у достовірності наданих копій документів, та взагалі укладення договору відповідачем.

Також відповідач у відзиві на позов та в судових засіданнях через свого представника стверджував, що на Договорі поставки, специфікаціях №1, №2, №3, №4, видаткових накладних №92, 93, 96, 110, 172, 210 та 231 міститься відтиск печатки ТОВ "ТЕРРА КРАФТ", яка не використовується Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ". Зокрема, найменування відповідача на печатці виконано іншим шрифтом, в центрі печатки найменування виконано в лапках "ТЕРРА КРАФТ", які виступають на графічну окантовку кола, ідентифікаційний код 37257648 виконано без слова "ідентифікаційний код".

Крім того, на думку відповідача, при порівнянні підписів керівника відповідача на копії Договору поставки та копіях видаткових накладних, які надані позивачем, вбачається суттєва різниця в стилі та розчерку підписів, які відрізняються одна від одної навіть на різних сторінках Договору поставки.

Відповідач ставить під сумнів відповідність поданих позивачем копій оригіналам документів, вважає спірними виконання Договору поставки №20/04-21Р від 20 квітня 2021 року, обсяг поставленого позивачем товару згідно Договору поставки та суму боргу за поставлений товар, стягнення якої є предметом даного позову.

Також відповідач стверджує, що вказані у видаткових накладних відомості про передачу товару не відповідають умовам поставки, оскільки вказано місце передачі - склад готової продукції м. Ладижин, тобто склад Постачальника (позивача), а не склад Покупця (відповідача). Позивачем не надано всіх необхідних документів первинного бухгалтерського обліку, які б підтверджувати реальність господарських операцій на підставі яких можна було б встановити наявність зобов`язання відповідача перед позивачем по Договору поставки. З цих підстав відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

27.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" у системі "Електронний суд" сформувало зустрічну позовну заяву про визнання недійсним Договору поставки №20/04/21Р від 20.04.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" (а.с. 65-75, т.1).

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, позивач за зустрічним позовом зазначив, що при укладенні оспорюваного правочину не було отримано згоди загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ", що суперечить положенням статуту Товариства. В момент вчинення даного правочину, сторонами не додержано вимог, які встановлені ч.ч. 1-2 ст. 203 ЦК України, а тому відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України укладений між сторонами договір має бути визнано недійсним. Вказаний Договір поставки є недійсним, оскільки підписаний з перевищенням своїх повноважень директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" Толочко В.О.

Згідно умов Договору поставки та специфікацій до нього, ціна Договору становить 3020425,08 грн, а за тому директор, укладаючи вказаний Договір, зобов`язаний був отримати дозвіл (попереднє погодження) загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" на укладення цього правочину. Директор Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ", не отримавши згоди на укладення (підписання) від Загальних зборів учасників Товариства, перевищив свої повноваження підписанням спірного Договору та Додатків до нього (специфікацій, видаткових накладних).

Водночас загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" будь-які дії на схвалення Договору поставки не вчиняли, жодних листів чи будь-яких повідомлень з посиланням на оскаржуваний договір (в частині обізнаності про його укладення або визнання заборгованості за ним), прийняття виконання договору уповноваженими на те особами не проводилось. Як вбачається з листа учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" від 22.09.2022, учасникам не відомо про укладення спірного правочину, вони не надавали дозволу на укладення Договору поставки і на вчинення дій, спрямованих на виконання даного Договору, не здійснювали його подальшого схвалення і директор не звертався за дозволом на укладення такого правочину.

З цих підстав Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" просило визнати недійсним Договір поставки №20/04/21Р від 20.04.2021.

Ухвалою суду від 03.10.2022 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №902/822/22 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ".

14.10.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" подано до суду відповідь на відзив (а.с. 120-141, т.1), з якого слідують наступні пояснення представника вказаного Товариства щодо правової позиції Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" у даній справі:

- щодо посилань на відсутність документів первинного бухгалтерського обліку, які свідчать про укладення Договору поставки та факту наявності зобов`язань за договором, позивач за первісним позовом зазначив, що всі первинні документи є в наявності, як у позивача, так і у відповідача, обмін документами між сторонами був організований належним чином;

- щодо посилань про відмінність печаток на копіях різних видаткових накладних, договорі та інших документах, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-Центр" зазначило про те, що кількість використовуваних печаток у Товаристві не обмежена; у правовідносинах, що виникли з Договору поставки №20/04/21Р від 20.04.2021 року мало місце використання ТОВ "ТЕРРА КРАФТ" декількох видів печаток з різними зображеннями відтиску. Такі доводи знаходять своє підтвердження у наданих відповідачем доказах, зокрема документи, долучені до відзиву в якості доказів, завірені різними печатками з надписами "ТЕРРА КРАФТ", "ТЕРРА КРАФТ "2";

- доводи щодо не укладення договору та заперечення його відсутності спростовуються фактом оплати відповідачем частини рахунків, що виставлялися позивачем; відповідно до платіжних доручень, долучених до відповіді на відзив, відповідачем було сплачено частину заборгованості, де призначенням платежу вказано "оплата за препарати згідно з рахунком";

Щодо посилань на предмет умов Договору по поставці товарів на умовах СРТ, позивач за первісним позовом зазначив, що підписання видаткової накладної є свідченням факту переходу права власності від Постачальника Покупцю, місце укладення та передачі права власності не впливає на суть самої господарської операції.

Доказом визнання боргу відповідачем є Акт звірки взаємних розрахунків від 25.11.2021, підписаний обома сторонами.

Щодо зустрічних позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" у відзиві на зустрічний позов (а.с. 145-149, т.1) зазначило про те, що заперечує проти зустрічних позовних вимог, стверджуючи, що у діях та поведінці ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР" відсутні будь-які ознаки недобросовісності чи нерозумності, оскільки на момент підписання Договору поставки №20/04-21Р від 20.04.2021 не було відомо про обмеженість повноважень керівника ТОВ "ТЕРРА КРАФТ", окрім цього ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР" бажало реального настання правових наслідків, що обумовлені Договором, і такі наслідки дійсно настали, оскільки ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР" поставило на замовлення ТОВ "ТЕРРА КРАФТ" товари згідно з їх замовленнями, перехід права власності на товари відбувся відповідно до первинних документів. Оспорюваний договір містить усі істотні умови, необхідні для такого виду договорів, його вчинено з дотриманням передбаченої законодавством форми, договір виконано Постачальником та частково Покупцем.

04.11.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" у системі "Електронний суд" сформувало відповідь на відзив, висловивши свою позицію щодо вимог про визнання недійсним Договору поставки №20/04/21Р від 20.04.2021, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-Центр" (а.с. 12-19, т.2).

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" стверджується, що статут ТОВ "ТЕРРА КРАФТ" містить конкретні обмеження щодо суми правочинів, а ТОВ "НВФ "БТУ-Центр" знало про наявність обмежень директора ТОВ "ТЕРРА КРАФТ" на укладення правочинів (договорів); учасники ТОВ "ТЕРРА КРАФТ" будь-які дії на схвалення Договору поставки не вчиняли.

Що стосується підписання директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" специфікацій до договору поставки, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, акту звірки, вони нібито підписані директором Толочко В.О., який перевищив повноваження, уклавши спірний договір, а тому є нікчемними, і не мав повноважень підписувати вказані документи, оскільки вартість товару перевищує повноваження директора щодо підписання документів на суму, вказану в статуті Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ". Директор Толочко В.О. не мав повноважень отримувати товарно-матеріальні цінності на суму, що перевищує 50 000,00 грн в межах одного правочину без отримання попередньої згоди учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ". Тому специфікації, видаткові накладні та інші документи, були підписані зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" не уповноваженою особою. При цьому наявність відтиску печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" на зазначених документах не спростовує вищевказаного висновку, оскільки саме на директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ", який діяв з перевищенням повноважень, покладалася відповідальність і контроль за законністю використання печатки.

До відповіді поміж інших документів додано копію нотаріально посвідченої 29.10.2022 приватним нотаріусом Кравченко О.В., Вінницького районного нотаріального округу, заяви свідка Толочка В.О., якою останній стверджує, що:

- Толочком В.О., як директором ТОВ "ТЕРРА КРАФТ", не проводились переговори з ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР" щодо поставки для ТОВ "ТЕРРА КРАФТ" будь-якого товару, він не надавав доручень іншим особам на проведення таких переговорів від імені ТОВ "ТЕРРА КРАФТ", договору поставки №20/04-21Р від 20.04.2021 Толочко В.О. не підписував, проставлений підпис на цьому договорі, суттєво відрізняється від його підпису;

- Толочко В.О. не підписував та не направляв на адресу ТОВ "НВФ "БТУ-Центр" та/або представників ТОВ "НВФ "БТУ-Центр" замовлень на поставку товару для ТОВ "ТЕРРА КРАФТ", і не доручав будь-яким особам направляти такі замовлення на адресу ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР;

- Толочко В.О. не підписував та не доручав будь-яким особам підписувати специфікації №1 від 20.04.2021, №2 від 20.04.2021, №3 від 20.04.2021, №4 від 23.04.2021, №5 від 12.05.2021, №6 від 16.06.2021, №7 від 09.07.2021, №8 від 26.07.2021 до договору поставки №20/04-21Р від 20.04.2021, а також не підписував будь-яких інших специфікацій до вказаного договору з ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР".

- Толочко В.О. не приймав від ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР" будь-якого товару, не доручав іншим особам приймати товар і не підписував видаткових накладних №92 від 23.04.2021, №93 від 23.04.2021, №96 від 23.04.2021, №110 від 06.05.2021, №115 від 07.05.2021, №125 від 12.05.2021, №126 від 13.05.2021, №172 від 17.06.2021, №210 від 12.07.2021, №231 від 27.07.2021 до договору поставки №20/04-21Р від 20.04.2021, а також не підписував будь-яких інших видаткових накладних до вказаного договору з ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР";

Толочко В.О. не приймав участі в розвантаженні товару в с. Броники Новоград- Волинського району Житомирської області, як це вказано у наданих ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР" товарно-транспортних накладних, не отримував будь-яких супровідних документів, що вказані у цих товарно-транспортних накладних, від ТОВ ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР", не надавав доручень іншим особам приймати товар від ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР" чи підписувати будь-які документи, та не підписував товарно-транспортних накладних №Р92 від 23.04.2021, №Р93 від 23.04.2021, №Р110 від 06.05.2021, №Р115 від 07.05.2021, №Р125 від 12.05.2021, №Р126 від 13.05.2021, №Р172 від 17.06.2021, №Р210 від 12.07.2021, №Р231 від 27.07.2021, а також не підписував будь-яких інших товарно- транспортних накладних з ТОВ ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР. При цьому, Толочко В.О. не міг отримувати товар в с. Броники Новоград-Волинського району Житомирської області, оскільки ТОВ "ТЕРРА КРАФТ" знаходиться в с. Голодьки Хмільницького району Вінницької області;

- ОСОБА_1 не доручав будь-яким особам проводити звірку взаємних розрахунків з ТОВ "НВФ "БТУ-ЦЕНТР" та не підписував акт звірки від 25.11.2021 (а.с. 37, т.2).

08.11.2022 відповідач за первісним позовом звернувся до суду із письмовим клопотанням "про призначення судової почеркознавчої експертизи" б/н від 04.11.2022 (а.с.31-33, т.2).

В обґрунтування необхідності призначення експертизи у справі заявник зазначив, що на Договорі поставки №20/04-21Р від 20.04.2021 та на частині видаткових накладних про отримання товару, що подані позивачем за первісним позовом в обґрунтування позовних вимог, підписи від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" вчинені "...невідомою особою, яка не була уповноважена на підписання таких документів та отримання товару."

За результатами судового засідання, 10.11.2022, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому судовому засіданні до 06.12.2022 у зв`язку з необхідністю витребувати додаткові докази від сторін у справі.

Щодо клопотання "про призначення судової почеркознавчої експертизи" від 04.11.2022 суд в його задоволенні відмовив, так як матеріали справи №902/822/22 містять достатньо доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, в зв`язку з чим дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) "про призначення судової почеркознавчої експертизи" б/н від 04.11.2022.

Окрім того, ухвалою від 10.11.2022, враховуючи протиріччя у позиціях сторін справи щодо дійсності договірних відносин, що мали місце між ними, з метою з`ясування всіх обставин справи, суд зобов`язав сторони надати суду декларації та інші документи щодо віднесення Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" до податкового кредиту суми податку на додану вартість, нарахованої і сплаченої за результатами поставки товару в межах виконання умов Договору поставки №20/04-21Р від 20.04.2021.

26.11.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" подано заяву "на виконання ухвали суду від 10.11.2022" (а.с. 46-110, т.2), до якої додано копії податкових накладних на виконання умов Договору поставки №20/04-21Р від 20.04.2021.

05.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" у системі "Електронний суд" сформувало клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи".

За результатами судового засідання, 06.12.2022, судом задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом від 05.12.2022 та постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про відкладення підготовчого судового засідання до 16.12.2022 у зв`язку з першою неявкою учасника справи з поважних причин.

Однак 16.12.2022 слухання справи №902/822/22 не відбулось у зв`язку з масштабною та тривалою повітряною тривогою, а також загрозою ракетних ударів по всій території України.

19.12.2022 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи, якою підготовче судове засідання у справі (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 28.12.2022) відкладено до 05.01.2023.

За результатами судового засідання, 05.01.2023, судом постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 01.02.2023.

В судовому засіданні 01.02.2023 судом постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про оголошення перерви до 08.02.2023 та зобов`язано представника позивача за первісним позовом надати оригінали документів.

В судове засідання 08.02.2023 взяли участь представники обох сторін.

Представник позивача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" надав суду для огляду оригінали Договору поставки, видаткових та податкових накладних, рахунків, платіжних доручень про часткову оплату Товару. Оригінали документів оглянуто судом та повернуто позивачу.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" підтримав заявлений позов та просив задовольнити позовні вимоги. Проти зустрічного позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" просив задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні первісного позову.

Після закінчення судових дебатів суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі та час повернення - 08.02.2022 о 16 год. 00 хв.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення представники сторін не з`явились.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісний та зустрічний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

20 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" (позивач, за Договором Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" (відповідач, за Договором Покупець) укладено Договір поставки № 20/04-21Р.

Згідно з предметом цього Договору Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити (передати) у власність біологічні препарати (інші біопрепарати, добрива та продукцію) Торгової марки "Жива Земля", (Товар) в кількості, в асортименті та за ціною, зазначеною у Специфікаціях на поставку Товару, які є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти Товар та оплатити його вартість в строк на умовах, визначених даним Договором.

Постачальник гарантує, що Товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним в Україні законодавством (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору поставка Товару здійснюється партіями на умовах поставки, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів "INCОТЕRMS" у редакції 2010 року, які зазначені у Специфікаціях (Додатках) на кожну окрему партію.

При передачі Товару Постачальник зобов`язаний передати всю необхідну документацію на Товар, а Покупець зобов`язаний прийняти Товар та підписати всі необхідні документи, що підтверджують передачу Товару. Датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної уповноваженим представником Покупця та/або дата, зазначена в товарно-супроводжувальних документах Перевізника у відповідності з умовами поставки (п. 2.3. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору вартість одиниці Товару та загальна вартість цієї кількості Товару визначається у підписаній Сторонами Специфікації, що є його невід`ємною частиною Договору.

Загальна сума Договору визначається підписаними Сторонами всіма Специфікаціями (п. 4.2. Договору).

Згідно із п. 5.2. Договору Покупець проводить оплату вартості Товару на умовах та в строки, які зазначаються в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною до даного Договору.

У випадку несвоєчасної оплати Товару згідно умов Договору (Додаткової угоди та/або Специфікацій) більше ніж на 5 календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню, яка обчислюється з 6 (шостого) дня прострочення оплати відповідної партії Товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати (п. 6.2. Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору цей Договір набирає законної сили з моменту підписання Сторонами і діє до 31.12.2021, але в будь-якому разі - до повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Додатком №1 до Договору (Специфікація № 1) від 20.04.2021 Сторони погодили найменування, ціну за одиницю та загальну вартість Товару, що поставляється. Загальна вартість Товару згідно даної Специфікації складає 866487,84 грн. Строк поставки Товару визначено партіями згідно видаткових накладних протягом квітня - травня 2021 року. Покупець здійснює попередню оплату за Товар.

Додатком №1 до Договору (Специфікація № 2) від 20.04.2021 Сторони погодили найменування, ціну за одиницю та загальну вартість Товару, що поставляється. Загальна вартість Товару згідно даної Специфікації складає 515145,72 грн. Строк поставки Товару визначено - партіями згідно видаткових накладних протягом квітня - травня 2021 року. Покупець здійснює попередню оплату за Товар.

Додатком №1 до Договору (Специфікація № 3) від 20.04.2021 Сторони погодили найменування, ціну за одиницю та загальну вартість Товару, що поставляється. Загальна вартість Товару згідно даної Специфікації складає 890252,04 грн. Строк поставки Товару визначено - партіями згідно видаткових накладних протягом травня 2021 року. Покупець здійснює попередню оплату за Товар.

Додатком №1 до Договору (Специфікація № 4) від 23.04.2021 Сторони погодили найменування, ціну за одиницю та загальну вартість Товару, що поставляється. Загальна вартість Товару згідно даної Специфікації складає 1062,48 грн. Строк поставки Товару визначено - до 25 травня 2021 року. Покупець здійснює попередню оплату за Товар.

Додатком №1 до Договору (Специфікація № 5) від 12.05.2021 Сторони погодили найменування, ціну за одиницю та загальну вартість Товару, що поставляється. Загальна вартість Товару згідно даної Специфікації складає 773463,60 грн. Строк поставки Товару визначено - партіями згідно видаткових накладних протягом травня 2021 року. Покупець здійснює плату за Товар до 18.06.2021.

Додатком №1 до Договору (Специфікація № 6) від 16.06.2021 Сторони погодили найменування, ціну за одиницю та загальну вартість Товару, що поставляється. Загальна вартість Товару згідно даної Специфікації складає 71910,00 грн. Строк поставки Товару визначено - до 20.06.2021 року. Покупець здійснює плату за Товар до 20.07.2021.

Додатком №1 до Договору (Специфікація № 7) від 09.07.2021 Сторони погодили найменування, ціну за одиницю та загальну вартість Товару, що поставляється. Загальна вартість Товару згідно даної Специфікації складає 212447,28 грн. Строк поставки Товару визначено - до 15.07.2021 року. Покупець здійснює плату за Товар до 20.07.2021.

Додатком №1 до Договору (Специфікація № 8) від 26.07.2021 Сторони погодили найменування, ціну за одиницю та загальну вартість Товару, що поставляється. Загальна вартість Товару згідно даної Специфікації складає 132345,00 грн. Строк поставки Товару визначено - до 30.07.2021 року. Покупець здійснює плату за Товар до 20.08.2021.

Усі Специфікації скріплено печатками та підписами Сторін - з боку Постачальника генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" В.А. Білко, з боку Покупця директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" Толочко В.О.

На виконання цього Договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" за видатковими накладними:

- № 92 від 23.04.2021 на суму 364579,68 грн;

- № 93 від 23.04.2021 на суму 163623,00 грн;

- № 96 від 23.04.2021 на суму 1062,48 грн;

- № 110 від 06.05.2021 на суму 890252,04 грн;

- № 115 від 07.05.2021 на суму 410742,00 грн;

- № 125 від 12.05.2021 на суму 407980,80 грн;

- № 126 від 13.05.2021 на суму 365482,80 грн;

- № 172 від 17.06.2021 на суму 71910,00 грн;

- № 210 від 12.07.2021 на суму 212447,28 грн;

- № 231 від 27.07.2021 на суму 132345,00 грн,

поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" Товар на загальну суму 3020425,08 грн.

На усіх вище перелічених видаткових накладних наявні печатки Постачальника та Покупця та підписи отримувача Товару.

Поставка Постачальником Товару на вказану суму також підтверджується:

- товарно-транспортною накладною №Р92 від 23.04.2021;

- товарно-транспортною накладною №Р93 від 23.04.2021;

- товарно-транспортною накладною №Р110 від 06.05.2021;

- товарно-транспортною накладною №Р115 від 07.05.2021;

- товарно-транспортною накладною №Р125 від 12.05.2021;

- товарно-транспортною накладною №Р126 від 13.05.2021;

- товарно-транспортною накладною №Р172 від 17.06.2021;

- товарно-транспортною накладною №Р210 від 12.07.2021;

- товарно-транспортною накладною №Р231 від 27.07.2021.

Постачальником було виставлено Покупцю:

- рахунок на оплату №48 від 21.04.2021 в сумі 364579,68 грн;

- рахунок на оплату №49 від 21.04.2021 в сумі 163623,00 грн;

- рахунок на оплату №53 від 23.04.2021 в сумі 1062,48 грн;

- рахунок на оплату №58 від 05.05.2021 в сумі 1300994,04 грн;

- рахунок на оплату №68 від 12.05.2021 в сумі 407980,80 грн;

- рахунок на оплату №70 від 13.05.2021 в сумі 365482,80 грн;

- рахунок на оплату №105 від 16.06.2021 в сумі 71910,00 грн;

- рахунок на оплату №139 від 12.07.2021 в сумі 212447,28 грн;

- рахунок на оплату №157 від 26.07.2021 в сумі 132345,00 грн.

За отриманий від Постачальника Товар Покупець розрахувався частково, а саме:

- платіжним дорученням №178 від 22.04.2021 Покупець сплатив 364579,68 грн, вказавши призначенням платежу оплату за препарати згідно рахунку №48 від 21.04.2021;

- платіжним дорученням №180 від 22.04.2021 Покупець сплатив 163623,00 грн, вказавши призначенням платежу оплату за препарати згідно рахунку №49 від 21.04.2021;

- платіжним дорученням №208 від 13.05.2021 Покупець сплатив 500000,00 грн, вказавши призначенням платежу оплату за препарати згідно рахунку №58 від 05.05.2021;

- платіжним дорученням №317 від 17.06.2021 Покупець сплатив 200000,00 грн, вказавши призначенням платежу оплату за препарати згідно рахунку №58 від 05.05.2021;

25.11.2021 між сторонами - з боку Постачальника - генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" Білко В.А. та з боку Покупця - директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" Толочко В.О. було обопільно підписано та скріплено печатками "Акт звірки взаємних розрахунків за Договором поставки № 20/04-21Р по стану за період: 01.01.2021-25.11.2021".

Даним Актом звірки стверджується наявність непогашеної заборгованості Покупця перед Постачальником станом на момент підписання цього Акту в сумі 1592222,40 грн.

Після підписання цього Акту платіжним дорученням №343 від 27.07.2021 Покупець сплатив 200000,00 грн, вказавши призначенням платежу оплату за препарати згідно акту звірки взаємних розрахунків за 04-12.07.2021.

Також Покупець платіжним дорученням №15 від 19.01.2022 сплатив на рахунок Постачальника ще 100000,00 грн, вказавши в якості призначення платежу "оплата за препарати згідно акту звірки взаємних розрахунків за 04-12.07.2021".

Заборгованість відповідача за Договором поставки склала 1492222,40 грн, з огляду на що позивачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача претензію №772/22 від 14.07.2022 з проханням перерахувати суму боргу за Договором поставки в розмірі 1492222,40 грн, яка залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Таким чином, станом на день звернення з позовом до суду основна заборгованість відповідача за первісним позовом за Договором поставки № 20/04-21Р перед позивачем за первісним позовом склала 1492222,40 грн.

Неналежне виконання зобов`язань за Договором поставки № 20/04-21Р від 20.04.2021 стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вказаної вище суми основного боргу, інфляційних втрат в сумі 327308,27 грн та нарахування штрафних санкцій, обумовлених цим Договором, у вигляді пені за прострочення виконання зобов`язання у сумі 387201,24 грн.

Досліджені судом в сукупності матеріали справи, зокрема зазначені вище видаткові та товарно-транспортні накладні, рахунки, Акт звірки взаємних розрахунків сторін достеменно підтверджують передачу Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" вказаного у цих документах Товару, тобто виконання умов Договору поставки № 20/04-21Р з боку Постачальника та часткове виконання зобов`язань по його оплату з боку Покупця.

При цьому, з огляду на твердження Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" та заяву свідка - директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" Толочко В.О. про те, що Товар Товариством не отримувався, судом витребувано від Продавця та досліджено податкові накладні, подані до суду 26.11.2022, оригінали яких судом оглянуто в судовому засіданні 08.02.2023, а саме:

- податкова накладна № 7 від 06.05.2021;

- податкова накладна № 10 від 07.05.2021;

- податкова накладна № 15 від 12.07.2021;

- податкова накладна № 16 від 12.05.2021;

- податкова накладна № 18 від 13.05.2021;

- податкова накладна № 27 від 17.06.2021;

- податкова накладна № 35 від 27.07.2021;

- податкова накладна № 36 від 22.04.2021;

- податкова накладна № 37 від 22.04.2021;

- податкова накладна № 42 від 23.04.2021.

Щодо вказаних податкових накладних суд відзначає, що за змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У пункті 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Враховуючи викладене вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Надані позивачем за первісним позовом податкові накладні зареєстровані у Державній податковій службі України.

З огляду на встановлені судом обставини, суд визнає повністю доведеними та підтвердженими належними доказами факти поставок Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" Товарів на суму 3020425,08 грн та проведення останнім часткових розрахунків за Товари, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 1492222,40 грн.

Тому усі твердження у заяві свідка - директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" Толочко В.О., з огляду на встановлені судом та підтверджені іншими доказами обставини справи, судом розцінюються критично, як такі, що спростовується наявними у матеріалах справи документами.

Суд також не бере до уваги пояснення представника відповідача за первісним позовом з приводу того, що відтиск печатки на накладних не може слугувати належним доказом отримання Товару, оскільки замовити печатку може будь хто, оскільки такі твердження не відповідають фактичним обставинам справи.

З врахуванням встановлених фактичних обставин справи в частині первісного позову суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов`язання по оплаті отриманого товару.

За змістом ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Відповідно до ч.6 ст.265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналіз Договору поставки № 20/04-21Р від 20.04.2021 свідчить, що в ньому відсутні будь-які застереження щодо застосування до правовідносин, які виникли між сторонами у зв`язку з його укладенням, положень про купівлю-продаж, а тому судом при вирішенні даного спору застосовуються також норми чинного законодавства, які регулюють відносини купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом терміни виконання відповідачем зобов`язання з оплати Товару спливли, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено умови Договору поставки в частині своєчасної оплати товару, що свідчить про неналежне виконання ним взятих на себе за Договором зобов`язань.

Надаючи оцінку доводам ТОВ "ТЕРРА КРАФТ" про відсутність доказів щодо реальності поставки товару на користь покупця, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За змістом пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів; первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Вимоги щодо оформлення первинних документів наведені у пункті 2.4 Положення, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абзац перший пункту 2.5).

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 10.11.2020 у справі № 910/14900/19 зазначив, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що наявні в матеріалах справи документи є належними та достатніми доказами фактичного здійснення господарської операції.

Враховуючи, що матеріалами справи повністю підтверджується факт неналежного виконання відповідачем за первісним позовом зобов`язання по оплаті Товару, отриманого від позивача на підставі Договору поставки № 20/04-21Р від 20.04.2021 за видатковими накладними, покладеними в основу позову, доказів погашення заборгованості за отриманий Товар відповідач за первісним позовом суду не надав, позивач первісним позовом правомірно звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 1492222,40 грн.

Відтак первісний позов у цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Поряд з цим, за порушення відповідачем за первісним позовом взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення суму пені за період з 26.08.2021 по 23.08.2022 в розмірі 387201,24 грн. та суму інфляційних втрат за період з вересня 2021 по липень 2022 в розмірі 327308,27 грн.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Дана норма підлягає застосуванню за порушення грошового зобов`язання незалежно від того, чи передбачили її сторони у договорі.

Таким чином, суд вважає, що вимога щодо стягнення 327308,27 грн інфляційних втрат є правомірною, оскільки відповідає чинному законодавству.

Суд, перевіривши допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" розрахунок інфляційних втрат встановив, що розмір інфляційних втрат є обґрунтованим, а тому вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 327308,27 грн інфляційних втрат підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч. 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Господарський суд зауважує, що ч.6 ст.232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

При цьому, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч.6 ст.232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №907/65/18).

Так, в пункті 6.2. Договору поставки сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати Товару згідно умов Договору Покупець сплачує на користь Постачальника пеню, яка обчислюється з 6 (шостого) дня прострочення оплати відповідної партії Товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст визначеної сторонами у Договорі умови пункту 6.2. не встановлює іншого, ніж передбачений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції, а формулювання «за кожний день прострочення» безпосередньо вказує на погодження сторонами здійснення нарахування пені за неналежне виконання або несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором в межах строків, передбачених чинним законодавством України, а відтак, із застосуванням обмежень, встановлених приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, що відповідає принципу свободи договору.

Відтак, невірним є обрахування пені за час прострочення платежу, з виходом за межі шестимісячного строку нарахування, передбаченого ч.6 ст.232 ГК України.

При цьому, у даному випадку позивачу слід було врахувати передбачений ч.6 ст.232 ГК України шестимісячний строк.

Здійснивши розрахунок пені, позивач здійснив її нарахування не з врахуванням періодів прострочення оплати Товару за кожною господарською операцією по відповідній видатковій накладній, та дати платежу, визначеного відповідною Специфікацією, а виходячи із загальної заборгованості в сумі 1592222,40 грн за період з 26.08.2021 по 18.01.2022 (період 1) та із загальної заборгованості в сумі 1492222,40 грн за період з 19.01.2022 по 23.08.2022 (період 2).

Водночас при нарахуванні пені позивачем не взято до уваги обмеження строку нарахування пені, передбачені приписами ч.6 ст.232 ГК України, а саме, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши проведені позивачем нарахування суми пені в розмірі 387201,24 грн, суд дійшов висновку, що нарахування пені слід здійснювати з урахуванням прострочення та строків виконання зобов`язань за кожною видатковою накладною окремо.

Як свідчать матеріали справи, отримавши 23.04.2021 Товар за видатковою накладною № 92 від 23.04.2021 на суму 364579,68 грн на умовах попередньої оплати, відповідач за первісним позовом повністю і своєчасно розрахувався за нього згідно платіжного доручення № 178 від 22.04.2021.

Отримавши 23.04.2021 Товар за видатковою накладною № 93 від 23.04.2021 на суму 163623,00 грн на умовах попередньої оплати, відповідач за первісним позовом повністю і своєчасно розрахувався за нього згідно платіжного доручення № 180 від 22.04.2021.

Отримавши 23.04.2021 Товар за видатковою накладною № 96 від 23.04.2021 на суму 1062,48 грн на умовах попередньої оплати, відповідач за первісним позовом своєчасно не розрахувався та здійснив в подальшому часткову проплату в сумі 500000,00 грн, згідно платіжного доручення №208 від 13.05.2021, вказавши призначення платежу "часткова оплата за препарати згідно рахунку №58 від 05.05.2021".

Оскільки попередню оплату за Товар за видатковою накладною № 96 від 23.04.2021 на суму 1062,48 грн здійснено не було, судом застосовуються загальні положення щодо оплати Товару згідно законодавства про купівлю-продаж, і в якості погашення боргу в сумі в сумі 1062,48 грн здійснюється зарахування вказаної суми з платежу у 500000,00 грн, зробленого згідно платіжного доручення №208 від 13.05.2021, на оплату Товару в сумі 1062,48 грн, отриманого за видатковою накладною № 96 від 23.04.2021.

Обрахунок пені за прострочення оплати за Товар за видатковою накладною № 96 від 23.04.2021 на суму 1062,48 грн не здійснюється, оскільки вона визнається оплаченою 13.05.2021, а позивач, згідно з його розрахунками позовної заяви, починає нараховувати пеню з 26.08.2021.

Додатком №1 до Договору (Специфікація № 5) від 12.05.2021 Сторони погодили, що загальна вартість Товару згідно даної Специфікації складає 773463,60 грн. Строк поставки Товару визначено - партіями згідно видаткових накладних протягом травня 2021 року. Покупець здійснює плату за Товар до 18.06.2021.

Оскільки за умовами Договору поставки оплата вартості Товару проводиться у строк, який зазначений у Специфікації, а іншої Специфікації у травні 2021 року Сторони не підписували.

З урахуванням того, що обсяг партій фактично поставленого Товару у травні 2021 року перевищив визначений обсяг поставки, передбачений Специфікацією № 5 від 12.05.2021, суд вважає, що за Товар, отриманий у травні 2021 року, відповідач за первісним позовом повинен загалом був розрахуватися до 18.06.2021.

Так, у травні 2021 року відповідач отримав від позивача Товар на загальну суму 2074457,64 грн згідно наступних видаткових накладних:

- № 110 від 06.05.2021 на суму 890252,04 грн;

- № 115 від 07.05.2021 на суму 410742,00 грн;

- № 125 від 12.05.2021 на суму 407980,80 грн;

- № 126 від 13.05.2021 на суму 365482,80 грн.

Постачальником у травні 2021 року було виставлено Покупцю рахунки на цю суму - 2074457,64 грн, а саме:

- рахунок на оплату №58 від 05.05.2021 в сумі 1300994,04 грн;

- рахунок на оплату №68 від 12.05.2021 в сумі 407980,80 грн;

- рахунок на оплату №70 від 13.05.2021 в сумі 365482,80 грн;

Платіжним дорученням №317 від 17.06.2021 Покупець сплатив 200000,00 грн, вказавши призначенням платежу оплату за препарати згідно рахунку №58 від 05.05.2021;

Отже, з урахуванням часткових оплат в сумі 698937,52 грн, здійснених позивачем, що складаються із:

- 498937,52 грн, сплачених згідно платіжного доручення №208 від 13.05.2021 на суму 500000,00 грн,

- 200000,00 грн, сплачених згідно платіжного доручення №317 від 17.06.2021 на суму 200000,00 грн, - у позивача виникло право на нарахування пені, виходячи із наявного залишку боргу у розмірі 1375520,12 грн, починаючи з 6 дня прострочення оплати відповідної партії Товару, за умовами пункту 6.2. Договору поставки.

Враховуючи, що за Товар, отриманий у травні 2021 року, відповідач повинен був розрахуватися до 18.06.2021, право на нарахування пені за період тривалістю 6 місяців за цими поставками виникло за період з 24.06.2022 до 24.12.2021, а саме:

- виходячи із залишку простроченої суми у розмірі 1375520,12 грн за період з 24.06.2022 по 26.07.2021;

враховуючи проведену часткову проплату в розмірі 200000,00 грн, виходячи із залишку простроченої суми у розмірі 1175520,12 грн, за період з 27.07.2021 по 24.12.2022.

Оскільки позивач, згідно свого розрахунку позовної заяви, самостійно визначив період нарахування пені з 26.08.2021, то стягненню з відповідача за прострочення оплати поставленого у травні 2021 року Товару, з відповідача підлягає пеня за період, визначений позивачем: а саме з 26.08.2021 по 24.12.2021, виходячи із наявного на той момент залишку боргу за неоплаченими накладними га суму 1175520,12 грн.

Тому розмір пені складає 66247,81 грн.

У червні 2021 року згідно видаткової накладної № 172 від 17.06.2021 відповідач отримав Товар на суму 71910,00 грн, який згідно умов Специфікації № 6 на цю ж суму, повинен був оплатити до 20.07.2021. Товар залишився неоплаченим і тому у позивача виникло право на нарахування пені, починаючи з 6 дня прострочення оплати відповідної партії Товару, за умовами пункту 6.2. Договору поставки, тобто за період з 26.07.2021 по 26.01.2022.

Оскільки позивач, згідно свого розрахунку позовної заяви, починає нарахування пені з 26.08.2021, то стягненню з відповідача за прострочення поставленого у червні 2021 року Товару, підлягає пеня за період, визначений позивачем, а саме: з 26.08.2021 по 26.01.2022, виходячи із суми боргу у розмірі 71910,00 грн.

Тому розмір пені складає 5246,47 грн.

У липні 2021 року згідно видаткової накладної № 210 від 12.07.2021 відповідач отримав Товар на загальну суму 212447,28 грн, який згідно умов Специфікації № 7 на цю ж суму, повинен був оплатити до 20.07.2021. Товар залишився неоплаченим і у позивача виникло право на нарахування пені, починаючи з 6 дня прострочення оплати відповідної партії Товару, за умовами пункту 6.2. Договору поставки, тобто з 26.07.2021 по 26.01.2022.

Оскільки позивач, згідно свого розрахунку позовної заяви, починає нарахування пені з 26.08.2021, то стягненню з відповідача за прострочення поставленого по видатковій накладній № 210 від 12.07.2021 Товару підлягає пеня за період, визначений позивачем, а саме: з 26.08.2021 по 26.01.2022, виходячи із боргу у розмірі 212447,28 грн.

Тому розмір пені складає 15499,22 грн.

Згідно видаткової накладної № 231 від 27.07.2021 відповідач отримав Товар на загальну суму 132345,00 грн, який, згідно умов Специфікації № 8 на цю ж суму, повинен був оплатити до 20.08.2021. Товар залишився неоплаченим і у позивача виникло право на нарахування пені, починаючи з 6 дня прострочення оплати відповідної партії Товару, за умовами пункту 6.2. Договору поставки, тобто в період з 26.08.2021 по 26.02.2022.

Позивач, згідно свого розрахунку позовної заяви, починає нарахування пені з 26.08.2021; стягненню з відповідача за прострочення поставленого по видатковій накладній № 231 від 27.07.2021 Товару підлягає пеня за період, визначений позивачем: з 26.08.2021 по 26.02.2022, виходячи із боргу у розмірі 132345,00 грн.

Тому розмір пені складає 11903,80 грн.

Зважаючи на викладене, перевіривши за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" здійснене позивачем нарахування пені, суд встановив, що з врахуванням вимог ч.6 ст.232 ГК України, обґрунтованим буде нарахування пені, розмір якої, за розрахунком суду, складає 98897,30 грн.

Загальний розмір пені, належної до стягнення, складає 98897,30 грн. Позовні вимоги про стягнення 98897,30 грн пені суд визнає обґрунтованими.

За таких обставин, вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача 387201,24 грн пені підлягає частковому задоволенню в розмірі 98897,30 грн. У стягненні решти пені в сумі 288303,94 грн пені позивачу слід відмовити.

Судові витрати за первісним позовом покладаються на обидві сторони пропорійно задоволеним вимогам.

Розглянувши зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" про визнання недійсним Договору поставки №20/04-21Р від 20.04.2021, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР", суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1.1. Договору поставки, Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити (передати) у власність біологічні препарати (інші біопрепарати, добрива та продукцію) Торгової марки "Жива Земля", (надалі - Товар) в кількості, в асортименті та за ціною, зазначеною у Специфікаціях на поставку Товару, які є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти Товар та оплатити його вартість в строк та на умовах, визначених даним Договором.

Пунктом 4.1. Договору поставки визначено, що вартість одиниці Товару та загальна вартість цієї кількості Товару визначається у підписаній Сторонами Специфікації, що є його невід`ємною частиною Договору.

Згідно п. 4.2. Договору поставки ціна договору складає суму вартості всіх Специфікацій до Договору та не може перевищувати 10 000 000 грн. 00 коп. У відповідності з Специфікаціями до цього договору поставки ціна договору поставки становить 3 020 425,08 грн.

У відповідності до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ", затвердженого рішенням учасника № 18/02-2021/ТК від 18 лютого 2021 року, вищим органом управління Товариством є Загальні збори Учасників (п. 8.1.), виконавчим органом Товариства є Директор Товариства, що призначається на посаду одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства (п. 8.11.).

Підпунктом "л" пункту 8.2. Статуту визначено, що компетенції Загальних зборів Учасників належить вирішення будь-яких питань з діяльності Товариства, зокрема: надання дозволу (попереднє погодження) на укладення виконавчим органом господарських договорів (правочинів) на суму, що перевищує 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень для одного правочину протягом одного календарного місяця.

Згідно п. 8.14. Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" Директор приймає рішення з питань, що віднесені до його компетенції, за винятком тих, що входять до виключної компетенції Загальних зборів Учасників.

У відповідності з підпунктом 4 п. 8.16. Статуту до компетенції Директора Товариства відносяться зокрема: з урахуванням обмежень та особливостей, що передбачені цим Статутом, укладати від імені Товариства угоди та вчиняти будь-які правомірні дії, що спрямовані на набуття, зміну чи припинення майнових чи особистих немайнових та інших прав та обов`язків Товариства.

При реалізації своїх повноважень, що передбачені цим Статутом, Директор Товариства зобов`язується отримати попередню письмову згоду Загальних зборів учасників Товариства у випадках вчинення правочинів, передбачених підпунктом "л" пункту 8.2 цього Статуту (п. 8.20).

У відповідності до норм статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У відповідності до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно з частиною 1 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Органи юридичної особи діють у межах повноважень, наданих їм установчими документами та законом. Орган юридичної особи як її частина представляє інтереси останньої у відносинах з іншими суб`єктами права без спеціальних на те повноважень (без довіреності). Між юридичною особою та її органом правові відносини не виникають, а тому дії її органу визнаються діями самої юридичної особи.

У відносинах з третіми особами слід виходити з презумпції наявності достатнього обсягу повноважень на здійснення дієздатності юридичної особи як у одноособового органу юридичної особи, так і керівника її колегіального органу.

В пункті 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо: такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 Цивільного кодексу України); про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень.

Щодо кола повноважень директора юридичної особи стосовно вчинення правочинів від імені цієї особи, то вони визначаються її установчими документами, які затверджуються юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку, трудовим договором.

Як вбачається з умов Договору поставки та специфікацій до договору поставки, ціна Договору становить 3 020 425,08 грн, а тому Директор, укладаючи вказаний Договір, мав отримати дозвіл (попереднє погодження) загальних зборів учасників ТОВ "ТЕРРА КРАФТ" на укладення цього правочину.

Відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

При оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення.

Приписи п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 №9 передбачають, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Отже, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до п.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 №11, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Як зазначено в п.3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", саме лише порушення обов`язку діяти в межах повноважень не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 92 ЦК України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень (згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.08.2014 у справі № 5013/492/12/3-59гс14).

Отже, підставою для недійсності правочину може бути доведеність юридичною особою у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин.

Загалом, дефекти в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства, коли цей орган вступає в правовідносини із третіми особами, можуть залежати від дефектів реалізації учасниками товариства корпоративних прав. У такому випадку дефекти волі товариства, обмеження повноважень його виконавчого органу можуть перебувати поза межами розумного контролю з боку третьої особи, не викликаючи в третьої особи обґрунтованих сумнівів у правомірності дій виконавчого органу товариства.

Отже, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Частина третя статті 92 ЦК України містить виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Разом з тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що підписання договору особою з перевищенням своїх повноважень не завжди є підставою для визнання його недійсним.

Відповідно до ч.3 ст. 92 ЦК орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Суди мають встановити або реальну обізнаність третьої особи про наявність обмежень або виходити із правової презумпції, що за всіма обставинами контрагент за договором не міг про них не знати.

За висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постановах від 20.02.2018 у справі № 906/100/17, від 12.06.2018 у справі №927/976/17, від 26.02.2019 у справі № 925/1453/16, від 02.04.2019 у справі №904/2178/18, від 02.10.2019 у справі № 910/22198/17 якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, наведене свідчить про обізнаність іншої сторони договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

За змістом положень статей 11, 509, 526, 599 ЦК України зобов`язальні правовідносини виникають, у тому числі, з договорів, які мають виконуватися належним чином відповідно до їх умов та вимог законодавства, припинення яких обумовлюється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Звертаючись з позовом про визнання недійсним правочину, позивач згідно з вимогами статей 13, 74 ГПК України, повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення позивачем обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства у суду відсутні підстави для задоволення відповідного позову.

Зокрема, згідно з положеннями статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину може бути вчинення його особою за відсутністю необхідного обсягу цивільної дієздатності та невідповідність волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі. При цьому дієздатність юридичної особи реалізується відповідно до статті 92 ЦК України через її органи у межах визначених законом та статутом повноважень.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину (така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №904/2178/18).

При цьому, при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення (така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 зі справи № 910/8794/16).

Послідовна та стала правова позиція щодо застосування цих норм права у їх взаємозв`язку викладена у низці постановах Верховного Суду, зокрема: від 10.04.2018 у справі №910/11079/17, від 02.04.2019 у справі №904/2178/18, від 19.06.2019 у справі №904/9795/16, від 01.10.2019 у справі №910/8287/18, від 24.02.2021 у справі №926/2308/19, від 04.03.2021 у справі №905/1132/20, від 18.02.2021 у справі №924/658/20, в ухвалі від 11.06.2020 у справі 915/1602/19 тощо.

Верховний Суд також зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 668/13907/13-ц зробила такий правовий висновок: "Для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його було укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно. При цьому, тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе юридична особа. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання".

В даному випадку, жодних доказів в підтвердження того, що Договір поставки №20/04-21Р від 20.04.2021 не був схвалений ТОВ "ТЕРРА КРАФТ", позивач за зустрічним позовом суду не надав.

Навпаки, ТОВ "ТЕРРА КРАФТ" підтвердило фактичне виконання ним Договору, прийнявши Товар, та здійснивши часткову оплату за нього на підставі виставлених рахунків. Отже, навіть якщо допустити підписання договору особою з перевищенням своїх повноважень, відповідач за первісним позовом, прийнявши і частково оплативши поставлений Товар, вчинив юридично значимі дії, спрямовані на схвалення спірного Договору поставки.

Будь-яких дефектів форми та змісту оспорюваного правочину судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог про визнання недійсним Договору поставки №20/04-21Р від 20.04.2021.

Вирішуючи питання щодо доцільності надання правової оцінки іншим доводам сторін, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 86 ГПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову залишаються за позивачем за зустрічним позовом у зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічних позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" 2206731,91 грн заборгованості, задовольнити частково, на суму 1918427,97 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" (адреса: 22064, Вінницька область, Хмільницький район, село Голодьки, вулиця Миру, буд. 105В; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" (адреса: 24321, Вінницька область, м. Ладижин, вул. Промислова, буд. 14 код ЄДРПОУ 40753,40 грн основного боргу за Договором поставки № 20/04-21Р від 20.04.2021; 98897,30 грн пені за прострочення виконання зобов`язання; 327308,27 грн втрат від інфляції; 28776,42 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У стягненні 288303,94 грн пені відмовити.

5. У зустрічному позові Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-ЦЕНТР" про визнання недійсним Договору поставки № 20/04-21Р від 20.04.2021, - відмовити.

6. Примірник повного судового рішення надіслати згідно переліку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. ст. 256, 257 ГПК України).

Повне рішення складено 20 лютого 2023 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-Центр" ();

3 - представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "БТУ-Центр" адвокату Василяко Р.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

4 - представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" адвокату Оніщуку Є.О. (ІНФОРМАЦІЯ_2)