ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2023 р. Справа№ 920/119/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Чорногуза М.Г.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Харченко М.В. самопредставництво; Щербина В.М. довіреність;

від відповідача: Сахнов Д.А. довіреність;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми"

на рішення Господарського суду Сумської області від 10.11.2022 (повний текст складено 16.11.2022)

у справі №920/119/22 (суддя Заєць С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми"

про стягнення 1 793 638 грн 89 коп.,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" (далі - відповідач), у якому просило стягнути 1 793 638,89 грн, у тому числі: 1 655 351,04 грн пені, 138287,85 грн - 3% річних за неналежне виконання зобов`язань за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0154-02024 (в редакції додаткової угоди від 28.08.2019) щодо своєчасної та повної оплати планової вартості послуги.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували отримання відповідачем відповідних рахунків на планові платежі, тому не доведено факту настання строку виконання грошових зобов`язань за договором; позивач не звертався до відповідача щодо проведення переговорів по спірним питанням; відповідач вчасно розраховувався за фактично надані послуги; зазначене в акті звірки сальдо не є заборгованістю відповідача; нарахування пені можливе лише у випадку порушення термінів розрахунку за фактичні обсяги послуг, тому є безпідставним нарахування пені за прострочення платежів з поетапної попередньої оплати вартості послуг; пеня нарахована з перевищенням подвійного розміру облікової ставки НБУ.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 10 листопада 2022 року позов задоволено.

З Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 582 836,49 грн пені, 138 287,85 грн - 3% річних та 11 786,90 грн витрат по сплаті судового збору.

У позові в частині стягнення 1 072 514,55 грн пені відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення 517 631,01 грн пені, 126 781,00 грн - 3% річних та 9 666,18 грн судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права, а висновки суду, в оскаржуваній частини, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суми поетапної оплати, на яких фактично ґрунтуються вимоги позивача, є фактично прогнозованими плановими обсягами надання послуги, але не є простроченою заборгованістю, на яку може бути нарахована пеня та 3% річних і аналогічної позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 07.06.2022 у справі №910/3711/21; порушення оплати мало місце лише щодо розрахунків за фактично надані послуги за жовтень 2021 року, тому обґрунтованими є стягнення 65205,48 грн пені та 11506,85 грн - 3% річних, а в інших вимогах слід відмовити; позивачем і судом допущено помилку у розрахунку щодо пені за період 23.11.2021 по 25.11.2021, оскільки прострочення теоретично могло мати місце лише з 24.11.2021 по 25.11.2021 і за вказаний період арифметично правильний розмір пені міг складати 15577,12 грн (замість 23365,69 грн) та 3% річних у розмірі 2748,90 грн (замість 4123,35 грн).

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що відповідач повідомляв плановані обсяги і на підставі цих повідомлень виставлялись рахунки-фактури, як направлялись на офіційну адресу електронної пошти відповідача; від відповідача не надходило жодних заяв про зарахування коштів в борг минулих періодів, а планові рахунки та акти вчасно і в повному обсязі відповідачем не оплачувались; розрахунок штрафних санкцій за несвоєчасну оплату планової та фактичної вартості наданого обсягу послуги перевірний судом та здійснений перерахунок у відповідності до вимог законодавства; Об`єднаною палатою Верховного Суду в постанові від 19.08.2022 у справі №912/1941/21 надано висновок, згідно якого штрафні санкції нараховуються на плановий та фактичний обсяг послуг.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи проводився в режимі відеоконференції.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Представники позивача у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ПАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до п. 55 ч. 1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії", виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

01.01.2019 між ДП "НЕК "Укренерго" (в подальшому - ПАТ "НЕК "Укренерго") і ТОВ "Енера Суми" укладено договір №01-54-02024 (в редакції додаткової угоди від 28.08.2019 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач (оператор системи передачі - ОСП) зобов`язався надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга) відповідно до умов цього Договору, а відповідач (користувач) зобов`язався здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п.4.1 Договору для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяг Послуги:

1) плановий обсяг Послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць;

2) визначення фактичного обсягу Послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем (додаток № 2). З цією метою застосовуються дані обліку Адміністратора комерційного обліку та ЕІС користувача.

Відповідно до п. 5.1 Договору планова та фактична вартість Послуги (грн) за цим Договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу Послуги (МВт*год) за розрахунковий період на тариф, встановлений Регулятором (грн/МВт*год). На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Відповідно до умов п.6.2 Договору в редакції Додаткової угоди від 28.08.2019 року користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості Послуги ОСП таким чином:

1 платіж - до 17.00 години другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього Договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно, або шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуг, яка визначена згідно з розділом 5 Договору, у кожен з наступних періодів:

2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця,

3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця,

4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця,

5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не менше планової вартості Послуг, яка визначена згідно з умовами розділу 5 цього Договору, на 5 днів наперед.

Згідно з п. 6.5 Договору Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акту приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - Сервіс), з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством.

Факт належного виконання послуг по Договору позивач підтверджує наступними доказами: Актами приймання-передачі Послуги за період з лютого 2021 року по грудень 2021 року, які підписані представниками сторін, Актами коригування до вказаних актів приймання-передачі; реєстрами надходження коштів; рахунками-фактурами та повідомленнями відповідача про планові обсяги передачі електричної енергії.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач вказав, що всупереч зазначеним умовам Договору відповідач допустив прострочення виконання своїх обов`язків щодо термінів поетапної оплати планових платежів за отриману послугу, визначених п.6.2 Договору, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 1 655 351,04 грн пені та 138287,85 грн - 3% річних.

Заперечуючи проти позову, як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі, відповідач вважав, що пеня і проценти річних можуть бути нараховані лише на фактично надані послуги, а не на суми поетапної оплати.

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право нараховувати пеню і 3% річних на суми поетапної оплати, які позивачем не сплачувались своєчасно, однак встановив, що розрахунок здійснений без врахування положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", тому обґрунтованою є пеня в розмірі 647 596,09 грн, яку суд зменшив на 10%, стягнувши 582 836,49 грн, а також стягнув 138 287,85 грн - 3% річних.

Проте, Північний апеляційний господарський суд не може у повній мірі погодитись із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільні права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0154-02024 (в редакції додаткової угоди від 28.08.2019).

Статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з передачі.

Укладений сторонами Договір відповідає Типовому договору про надання послуг з передачі електричної енергії, який є додатком 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого Постаново НКРЕКП 14.03.2018 №309 (зі змінами та доповненнями).

Зобов`язання, у відповідності з ст. 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до умов п.6.2 Договору в редакції Додаткової угоди від 28.08.2019 року користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості Послуги ОСП таким чином: 1 платіж - до 17.00 години другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього Договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно, або шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуги, яка визначена згідно з розділом 5 Договору, у кожен з наступних періодів; 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у період з лютого по грудень 2021 року щомісяця подавав позивачу повідомлення щодо планових обсягів електричної енергії на відповідний місяць, а позивач, на підставі цих повідомлень та у відповідності до п.6.2 Договору, направляв відповідачу для оплати відповідні рахунки-фактури.

Згідно з п. 10.4 Договору рахунки, акти приймання-передачі, акти звірки розрахунків, будь-які повідомлення за цим Договором повинні направлятися однією Стороною іншій електронною поштою або факсимільним повідомленням, а також повинні бути обов`язково підтверджені рекомендованим листом, іншим поштовим відправленням або доставлені кур`єром під розписку за адресою, зазначеною в цьому Договорі.

Рахунки, акти приймання-передачі, акти звірки розрахунків, повідомлення вважаються отриманими Стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, що підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом); у день направлення за допомогою Сервісу та/або електронною поштою.

Як вірно встановив суд першої інстанції, позивач направляв рахунки-фактури на офіційну адресу електронної пошти відповідача, яка також зазначена у договорі, та за допомогою за допомогою системи електронного документообігу "АСКОД Онлайн", отже, рахунки вважаються отриманими відповідачем в день їх направлення.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписом пункту 2 частини третьої статті 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі.

Наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями підтверджується, що відповідач здійснював платежі з порушенням встановлених у договорі строків, як щодо оплати відповідної частки планованої вартості, так і щодо оплати фактичної вартості послуг.

Доводи відповідача про те, що відсутні докази отримання рахунків і не доведено факту настання строку виконання грошових зобов`язань, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки умовами Договору не передбачена оплата планової вартості послуги з дати отримання рахунку від позивача, як про це стверджує відповідач, оскільки саме відповідач своїми листами щодо планових обсягів за період з лютого 2021 по грудень 2021 роки визначив плановий обсяг постачання електричної енергії та зобов`язаний в розрахунковому місяці здійснювати оплату у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги та у строки відповідно до умов п.6.2 Договору.

Визначення обсягу планової вартості та суми планових платежів є виключним правом відповідача, проте така оплата має бути не менше 1/5 від планової вартості Послуги та здійснена у строки, встановлені п.6.2 Договору.

Посилання відповідача на те, що оплата проводилась своєчасно і оплати по планових платежах дуже часто здійснювались відповідачем раніше, ніж передбачено у Договорі, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки відповідач не надав доказів виконання пунктів 6.6, 6.7 Договору щодо оскарження зазначеної в акті приймання-передачі вартості послуги, як і не надано доказів звернення про зарахування коштів в борг минулих періодів за спірний період не надано.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського розглядалась справа №912/1941/21, предметом розгляду якої також було застосування наслідків неналежного виконання договору про надання послуг з передачі електричної енергії, та в постанові від 19.08.2022 були надані наступні висновки щодо застосування положень Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, який є додатком 6 до Кодексу системи передачі: при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати показники як планового, так і фактичного обсягу послуги одночасно, які є взаємопов`язаними та не замінюють один одного, тобто, у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.

Зазначеним спростовуються доводи апелянта про те, що сума поетапної оплати, на яких ґрунтуються вимоги позивача, є фактично прогнозованими плановими обсягами надання послуги, але не є простроченою заборгованістю.

Також необґрунтованими є посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 07.06.2022 у справі №910/3711/21, оскільки вона не містить висновків щодо застосування норм права.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з умовами п. 6.7 Договору у випадку порушення Користувачем термінів розрахунку ОСП має право нараховувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 1655351,04грн пені, нарахованої за загальний період з 01.03.2021 по 25.11.2021, у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, згідно доданого до позову розрахунку (том 1 а.с.21-24).

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем не враховано, що відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Перевіривши зроблений судом першої інстанції розрахунок пені, з урахуванням значень облікової ставки НБУ за загальний період з 01.03.2021 по 25.11.2021, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта про те, що судом було допущено помилку у розрахунку щодо пені за період 23.11.2021 по 25.11.2021, оскільки прострочення мало місце лише з 24.11.2021 по 25.11.2021 і за вказаний період арифметично правильний розмір пені складає 15577,12 грн (замість 23365,69 грн), тому обґрунтованою і доведеною є пеня в сумі 639 807,52 грн.

В процесі розгляду справи відповідач просив суд зменшити штрафні санкції, заявлені до стягнення, на 90%, в обґрунтування чого зазначав, що невиконання зобов`язань відбулося не з його вини

Статтею 233 ГК України передбачене право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи.

Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України).

При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши доводи, на які вказує відповідач, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо можливості зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 10%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 575 047,92 грн пені.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем були заявлені до стягнення 138287,85 грн - 3% річних, нарахованих за загальний період з 01.03.2021 по 25.11.2021, за кожен день прострочення, згідно доданого до позову розрахунку (том 1 а.с.21-24).

Перевіривши розрахунок 3% річних, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта про те, що позивачем і судом було допущено помилку у розрахунку щодо 3% річних за період 23.11.2021 по 25.11.2021, оскільки прострочення мало місце лише з 24.11.2021 по 25.11.2021 і за вказаний період арифметично правильний розмір 3% річних складає 2748,90грн (замість 4123,35 грн), тому обґрунтованим і доведеним є 3% річних в сумі 136 913,40 грн.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, наведені норми чинного законодавства та оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 575 047,92 грн пені та 136 913,40 грн - 3% річних, а в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

За встановлених обставин Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду Сумської області від 10 листопада 2022 року прийняте із неповним з`ясуванням обставин справи, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає зміні в частині розміру стягуваної суми. Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням позову та частковим задоволенням апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" задовольнити частково.

2. Змінити рішення Господарського суду Сумської області від 10 листопада 2022 року, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми» (вул. Реміснича, 35, м. Суми, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ) - 575 047 грн 92коп. пені, 136 913 грн 40 коп. - 3% річних та 10 679 грн 42 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частини позову відмовити."

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми» (вул. Реміснича, 35, м. Суми, ) - 206 грн 17 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги

4. Видачу наказу доручити Господарському суду Сумської області.

5. Справу повернути до Господарського суду Сумської області.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.02.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

М.Г. Чорногуз