ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2023 року м. Дніпро Справа № 904/7803/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Кузнецова О.В.

при секретарі судового засідання: Радіновському Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мельниченко І.Ф.) від 20.09.2022р. у справі № 904/7803/21

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Приватного підприємства Виробнича фірма "Август", смт. Обухівка, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , м. Дніпро

про припинення права власності та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення споруди, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021р. Дніпровська міська рада пред`явила у Господарському суді Дніпропетровської області позов до Приватного підприємства Виробнича фірма "Август" з наступними вимогами:

- зобов`язати Приватне підприємство Виробнича фірма "Август" () повернути земельну ділянку за адресою: вул. Січеславська Набережна, 35 В, м. Дніпро, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення будівлі ресторану літ. А-1, загальною площею 197,3 кв.м, літ А1-1 та літ. А2-1 надбудова, площею 228,4 кв.м.; літ. А-3-1 та літ. А4-1, розташовані на першому поверсі, площею 411кв.м., літ. а-1 приміщення туалету, на першому поверсі, та літ. А5-1 приміщення на першому поверсі, площею 274,8 кв.м.; А6-1 прибудова з терасою на першому поверсі, площею 392,8 кв.м. Всього по А-1, А1-1, А2-1 (над А-1), А3-1, А4-1, а-1, А5-1, А6-1загальною площею 1504,3 кв.м., навіси літ. Е, літ. Ж, літ. И, літ Г, споруди № 1-10, І; ґанок - 24 кв.м., літ. Д-1 будівля туалету знаходиться на першому поверсі, площею 7 кв.м.;

- припинити право власності та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно будівлю ресторану літ. А-1, загальною площею 197,3 кв.м., літ А1-1 та літ. А2-1 надбудови, площею 228,4 кв.м.; літ. А3-1 та літ А4-1, розташовані на першому поверсі, площею 411 кв.м.; літ. а-1 приміщення туалету, на першому поверсі та літ А5-1 приміщення на першому поверсі, площею 274,8 кв.м.; літ. А6-1 прибудова з терасою на першому поверсі, площею 392,8 кв.м. Всього по А-1, А1-1, А2-1 (над А-1), А3-1, А4-1, а-1, А5-1, А6-1загальною площею 1504,3 кв.м., навіси літ. Е, літ. Ж, літ. И, літ Г, споруди № 1-10, І; ґанок - 24 кв.м., літ. Д-1 будівля туалету знаходиться на першому поверсі, площею 7 кв.м., що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 35 В, за Приватним підприємством Виробничою фірмою "Август" (), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 23685546 та реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно: 14093712 із закриттям розділу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2022р. у справі № 904/7803/21 у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до Приватного підприємства Виробнича фірма "Август" про припинення права власності та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення споруди відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Дніпровська міська рада, в якій посилаючись неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2022р. у справі № 904/7803/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- спірна будівля ресторану, розташована за земельній ділянці за адресою: вул. Січеславська Набережна, 35 В, м. Дніпро, збудована за відсутності будь-яких дозвільних документів та без виділення земельної ділянки для будівництва, тобто є самовільним будівництвом, що згідно з ст.ст. 376, 391 ЦК України надає Дніпровській міській раді право на звернення з позовом про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку з приведенням її у придатний для використання стан;

- самовільне будівництво будівлі ресторану, розташованої за земельній ділянці за адресою: вул. Січеславська Набережна, 35В, м. Дніпро підтверджується і рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2017р. у справі № 200/6240/17, яке враховуючи факт самовільного будівництва не може бути підставою для виникнення у відповідача права власності на будівлю ресторану та не звільняє його від введення цього об`єкту в експлуатацію;

- реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України не змінює правовий режим цього будівництва, як самочинного;

- матеріалами справи не підтверджується будівництво будівлі ресторану, розташованої за земельній ділянці за адресою: вул. Січеславська Набережна, 35 В, м. Дніпро, під час перебуванні в оренді відповідача відповідної земельної ділянки;

- судом першої інстанції під час ухвалення рішення по справі не взято до уваги наукові висновки у спірних правовідносинах, та правові позиції, які було надано позивачем до матеріалів справи, а також те, що спірна будівля ресторану побудована на землях водного фонду у прибрежній захисній смузі р. Дніпро, яка згідно з ст. 58 ЗК України є територією з обмеженою господарською діяльністю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2022р. у справі № 904/7803/21, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 12.12.2022р.

В судовому засіданні по справі оголошувались перерви з 12.12.2022р. по 24.01.2023р. та з 24.01.2023р. по 14.02.2023р.

Представник апелянта у судовому засіданні по справі доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечують, вважають оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу апелянта безпідставною, посилаючись при цьому на те, що право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю ресторану літ. А-1, загальною площею 197,3 кв.м., літ А1-1 та літ. А2-1 надбудови, площею 228,4 кв.м.; літ. А3-1 та літ А4-1, розташовані на першому поверсі, площею 411 кв.м.; літ. а-1 приміщення туалету, на першому поверсі та літ А5-1 приміщення на першому поверсі, площею 274,8 кв.м.; літ. А6-1 прибудову з терасою на першому поверсі, площею 392,8 кв.м. Всього по А-1, А1-1, А2-1 (над А-1), А3-1, А4-1, а-1, А5-1, А6-1 загальною площею 1504,3 кв.м., навіси літ. Е, літ. Ж, літ. И, літ Г, споруди № 1-10, І; ґанок - 24 кв.м., літ. Д-1 будівлю туалету, площею 7 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 35 В набуто останнім на підставі чинного судового рішення про визнання такого права, стороною яких був зокрема і позивач, а саме рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2017 у справі № 200/6240/17, яке набрало законної сили 21.07.2017, на підставі чого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. 28.11.2017 зареєстровано право власності на вказане майно за Приватним підприємством виробничою фірмою «Август».

Отже, правомірність виникнення права власності ПП ВФ Август на здійснене ним будівництво була підтверджена державою та визнана відповідним судовим рішенням і саме на підставі такого судового рішення було проведено державну реєстрацію речового права відповідача.

Відповідач також вказує, що спірна будівля ресторану побудована на земельній ділянці, яка позивачем виділялася відповідачу саме під забудову, а будівництво здійснювалося під час дії відповідного договору оренди землі.

Крім цього, відповідач зазначає про те, що доводи позивача про здійснненя ним самовільного будівництва на землях водного фонду в прибрежній захисній смузі, тобто на земельній ділянці з режимом обмеженої господарської діяльності не підлягають розгляду, оскільки позовна заява не містила таких підстав позовних вимог.

Також, відповідач вважає, що судом першої інстанції правомірно не взято до уваги наукових висновків у спірних правовідносинах, та правових позицій, які було надано позивачем до матеріалів справи, оскільки вони приймалися у справах з правовідносинами, які не є подібними до даної справи.

Позивач та треті особи не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників. Треті особи також не подали відзивів на апеляційну скаргу.

Враховуючи повідомлення апеляційним судом усіх учасників справи про час та місце судового засідання у справі належним чином, приписи ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що явка учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а їх неявка не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників позивача та третіх осіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційного суду дійшла до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.06.1996 № 944 ПП ВФ «Август» надано у тимчасове користування строком на 5 років на умовах оренди земельну ділянку в районі готелю «Дніпропетровська» по вул. Набережній В.І.Леніна площею 0,0200 га (код ДЗК 69048029) для проектування та будівництва павільйону-кафе «Август» (а.с. 69 том 1).

23.08.1996 між позивачем та відповідачем укладено договір на право тимчасового користування земельною ділянкою на умовах оренди № 721/9, відповідно до якого відповідачу надано в користування строком на 5 років земельну ділянку площею 0,0200 га по вул. Набережній В.І. Леніна (а.с. 70 том 1).

Розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 20.07.1998 № 770 об`єктами ПП ВФ «Август» по вул. Набережній В.І. Леніна присвоєно поштові адреси: павільйону-кафе (поз. 1) вул. Набережна В.І. Леніна, 35Б; ресторану «Август» (поз.2) вул. Набережна В.І. Леніна, 35В (а.с. 71 том 1).

Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.05.1999 № 1101/1 ПП ВФ «Август» надано у тимчасове короткострокове користування строком на 2 роки земельні ділянки по вул. Набережній В.І. Леніна площею 0,144 га, з них 0,072 га (код ДЗК 69029006) для проектування та будівництва торговельного комплексу та кафе та 0,072 га (код ДЗК 69048037) для проектування та будівництва літніх майданчиків (а.с. 73-74 том 1).

На підставі вказаного рішення між ПП ВФ «Август» та Дніпропетровською міською радою укладено договір на право тимчасового користування землею № 1203 від 15.06.1999 (а.с. 75 том 1).

В подальшому рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2003р. у справі № Н32/99 внесені зміни до договору № 1203 від 15.06.1999 на право тимчасового користування землею, яким строк його укладення встановлено до 09.04.2006р.

На підставі вказаного рішення між сторонами укладено додаткову угоду від 15.10.2003 до договору на право тимчасового користування землею від 15.06.1999 № 1203, відповідно до якої пункт 1.3 договору викладено в наступній редакції: Цей договір укладено на строк з червня 1999 року по 09.04.2006 року. (а.с. 76 том 1).

Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 03.04.2001 № 699 було затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію ресторану «Август» літ. А-1 з літнім майданчиком по вул. Набережній В.І. Леніна 35В та оформлення права власності.

На підставі зазначеного рішення ПП ВФ «Август» було видано Свідоцтво про право власності на будівлю ресторану з літнім майданчиком по вул. Набережній В.І. Леніна 35В м. Дніпропетровськ від 01.06.2001р. № 263У-167.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 19.06.2002 № 251/2 передано в оренду ПП ВФ «Август» строком на 3 роки земельну ділянку площею 0,0782 га (код ДЗК 69048083) по вул. Набережній В.І. Леніна, 35В по фактичному розміщенню ресторану з літнім майданчиком.

На підставі цього рішення, між ПП ВФ «Август» та Дніпропетровською міською радою укладено Договір оренди земельної ділянки від 10.09.2002, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 2124, на підставі якого ПП ВФ «Август» прийняло земельну ділянку площею 0,0782 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Жовтневий р-н, вул. Набережна В.І. Леніна, 35В для фактичного розміщення ресторану з літнім майданчиком.

Згідно з п. 2.1 цього договору, земельна ділянка передається в оренду на строк до 19.06.2005р.

В подальшому, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2007 у справі № 7/97-07, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.07.2007, встановлено факт правомірного володіння та користування ПП ВФ «Август» зазначеною земельною ділянкою, й з огляду на бездіяльність Дніпропетровської міської ради з вчинення дій для продовження дії договору оренди землі, визнано поновленим договір оренди земельної ділянки від 10.09.2002 на той самий строк та на тих самих умовах, тобто, та згідно постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.07.2007 у справі № 7/97-07, ще на 3 роки до 19.06.2008р.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 12.10.2006 № 284/5 було затверджено проект водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпро в межах території споруд ресторану Август та літніх майданчиків по вул. Набережна В.І. Леніна, 35В, Жовтневого р-ну, м. Дніпропетровська (а.с. 84-90 том 1).

В подальшому Дніпровською міською радою було прийнято рішення № 80/61 від 06.10.2010 «Про внесення змін до рішення міської ради від 12.10.2006 № 284/5», відповідно до якого, п. 2.2 рішення викладено у новій редакції: Виконання топографо-геодезичних робіт із встановлення в натурі (на місцевості) меж водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпро у межах території споруд ресторану Август та літніх майданчиків по вул. Набережній В.І. Леніна, 35-В Жовтневого району, м. Дніпропетровська відповідно до проекту (п. 1 цього рішення) у тримісячний термін з моменту прийняття цього рішення (а.с. 91 том 1).

28.11.2016 була проведена технічна інвентаризація будівлі ресторану № 00476/16, що знаходиться за адресою: м. Дніпро по вул. Січеславська Набережна, 35-В, в результаті якої був виданий новий технічний паспорт на будівлю ресторану, в якому міститься план та технічна характеристика об`єктів нерухомого майна після проведення реконструкції.

Рішеннями Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2017 у справі № 200/6240/17, яке на час розгляду даної справи набрало законної сили (а.с. 21 том 1), визнано за Приватним підприємством виробнича фірма «Август» право власності на переобладнанні будівлі ресторану літ. А-1, загальною площею 197,3 м2, самочинно збудоване нерухоме майно літ. А1-1 та літ. А2-1 надбудова, площею 228,4 м2; літ. А3-1 та літ. А4-1, розташовані на першому поверсі, площею 411 м2; літ. а-1 приміщення туалету, на першому поверсі, та літ. А5-1 приміщення на першому поверсі, площею 274,8 м2; літ. А6-1 прибудова з терасою на першому поверсі, площею 392,8 м2. Всього по А-1, А1-1, А2-1 (над А-1), А3-1, А4-1, а-1, А5-1, А6-1 загальною площею 1504,3 м2, навіси літ. Е, літ. Ж, літ. И, літ. Г, споруди № 1-10, І; ганок - 24 м2, літ. Д-1 будівля туалету знаходиться на першому поверсі, площею 7м2, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 35 В.

Даним рішенням було встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю ресторану літ.А-1 з літнім майданчиком, виданим 01.06.2001 року виконавчим комітетом Дніпропетровською міською радою, ПП ВФ «Август» є власником будівлі ресторану літ.А-1, над літ.А1, загальною площею 218,2 кв.м. з літнім майданчиком навісу літ. В, Г, туалет літ.Б, сходи №1, 2 по вул. Набережна Леніна, 35В.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.01.2017 року, ПП ВФ «Август» є власником нежитлових будівель літ.Ж-1, З-1, будівлі ресторану літ. А-1, над. А1-1, загальною площею 218,2 кв.м., з літнім майданчиком, навіси літ. В, Г, туалет літ. Б, сходи, огорожа №1-4, мостіння І за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Леніна, 35В.

Згідно з технічним паспортом на будівлю ресторану за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Леніна, 35В, виготовленим ФОП ОСОБА_5 станом на 28.11.2016 року, обєкт нерухомості складається з: переобладнаної будівлі ресторану літ. А-1, складається з приміщень № 1 тамбур, площею 3,3 м2, приміщення № 2 зала, площею 106,6 м2, приміщення № 3 коридор, площею 9,3 м2, приміщення № 4 коридор, площею 3,5 м2, приміщення № 5 площею 2,3 м2, приміщення № 6 площею 1,2 м2, приміщення № 7 площею 10,5 м2, приміщення № 8 підсобне площею 3 м2, приміщення № 9 підсобне площею 6,9 м2, приміщення № 10 площею 8,7 м2, приміщення № 11 коридор, площею 3,2 м2, приміщення № 12 гадеробна, площею 4,7 м2, приміщення № 13 коридор, площею 13,2 м2, приміщення № 14 туалет площею 1,4 м2, приміщення № 15 туалет, площею 6,9 м2, приміщення № 16 туалет, площею 5,8 м2, приміщення № 17 підсобне, площею 6,8 м2, загальною площею 197,3 м2; самочинно збудоване нерухоме майно - літ. А1-1, А2-1 надбудова, складається з приміщень № 1 кафе площею 28,3 м2, приміщення № 2 підсобне, площею 10,4 м2, приміщення № 3 підсобне, площею 25,4 м2, № 4 підсобне площею 3,6 м2, № 5 туалет площею 3,3 м2, № 6 туалет площею 1,8 м2, № І літня тераса площею 155,6 м2, загальною площею 228,4 м2; ганок літ. а загальною площею 24 м2; літ. А3-1, літ. А4-1, розташовані на першому поверсі, складаються з приміщень № 1 тамбур площею 1,0 м2, № 2 кухня площею 98,5 м2, № 3 тамбур площею 0,6 м2, № 4 підсобне площею 2,6 м2, № 5 підсобне площею 6,4 м2, № І літня тераса площею 301,9 м2, загальною площею 411 м2; літ. а-1 приміщення туалету, на першому поверсі, складається з приміщень № 1 туалет площею 6,1 м2; літ. А5-1 приміщення на першому поверсі, складається з приміщень № 2 туалет площею 5,6 м2, № 3 підсобне площею 8,8 м2, № 4 комора площею 2,2 м2, № 5 підсобне площею 9,2 м2, № І літня тераса площею 242,9 м2, загальною площею 274,8 м2; літ. А6-1 прибудова з терасою на першому поверсі, складається з приміщень № 1 коридор площею 32 м2, № 2 туалет площею 3,1 м2, № 3 підсобне площею 6,0 м2, № 4 комора площею 2,1 м2, № 5 коридор площею 2,1 м2, № 6 підсобне площею 6,8 м2, № 7 щитова площею 9,3 м2, № І літня тераса площею 331,4 м2, загальною площею 392,8 м2, навіси літ. Е, літ. Ж, літ. И, літ. Г, споруди № 1-10, І; літ. Д-1 будівля туалету знаходиться на першому поверсі, складається з приміщень № 1 коридор площею 1,7 м2, № 2 коридор площею 2,6 м2, № 3 туалет площею 1,3 м2, № 4 туалет площею 1,4 м2, загальною площею 7м2. Всього по А-1, А1-1, А2-1 (над А-1), А3-1, А4-1, а-1, А5-1, А6-1 загальною площею 1504,3 м2, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 35 В.

Відповідно до технічного висновку, виконаного ТОВ Фірма Технологія станом на 10.01.2016 року за результатами обстеження будівель ПП ВФ «Август», розташованих за адресою: м. Дніпро, вул.Січеславська Набережна, 35В, несучі конструкції будівель літ.А-1, літ.А1-1, літ.А2-1, літ.А3-1, літ.А4-1, літ.А5-1, літ.А6-1, літ.а-1, літ.Д-1, літ. а, фундаменти, стіни збірні ж/б каркас, внутрішні сходи, перекриття, перемички знаходяться у задовільному стані та придатні для подальшої експлуатації.

Крім того, у вказаному рішенні було зазначено про те, що будівельні норми при будівництві не були порушені та не має претензій з боку третіх осіб.

На підставі вищенаведеного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2017 у справі № 200/6240/17 була здійснена державна реєстрація права приватної власності за ПП ВФ "Август" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 261924672.

Дніпровська міська рада вважає, що спірний об`єкт нерухомості - будівля ресторану, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 35В є самочинним будівництвом, оскільки він побудований відповідачем без відповідної дозвільної документації та на самовільно зайнятій земельній ділянці, що і є підставою для пред`явлення даного позову про припинення права власності відповідача на спірний об`єкт нерухомості та скасування державної реєстрації, яка проведена без достатніх підстав, а також повернення спірної земельної ділянки позивачу шляхом знесення самочинного будівництва.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з їх необгрунтованості, зокрема виникнення у відповідача права власності на спірний об`єкт нерухомості на законних підставах, що унеможливлює його знесення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що право власності відповідача на переобладнанні будівлі ресторану літ. А-1, загальною площею 197,3 м2 та самочинно збудоване нерухоме майно літ. А1-1 та літ. А2-1 надбудова, площею 228,4 м2; літ. А3-1 та літ. А4-1, розташовані на першому поверсі, площею 411 м2; літ. а-1 приміщення туалету, на першому поверсі, та літ. А5-1 приміщення на першому поверсі, площею 274,8 м2; літ. А6-1 прибудова з терасою на першому поверсі, площею 392,8 м2. Всього по А-1, А1-1, А2-1 (над А-1), А3-1, А4-1, а-1, А5-1, А6-1 загальною площею 1504,3 м2, навіси літ. Е, літ. Ж, літ. И, літ. Г, споруди № 1-10, І; ганок - 24 м2, літ. Д-1 будівля туалету знаходиться на першому поверсі, площею 7м2, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 35 В виникло на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2017 у справі № 200/6240/17, яке набрало законної сили.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості урегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року №1952-IV зі змінами і доповненнями.

Так, згідно з ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції чинній на дату реєстрації права власності), підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Така реєстрація (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на підставі судового рішення і була здійснена приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., 28.11.2017, про що свідчить зазначена вище Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 261924672.

Отже, правомірність виникнення права власності відповідача на здійснене ним самочинне будівництво була підтверджена державою та визнана відповідним судовим рішенням і саме на підставі такого судового рішення було проведено державну реєстрацію речового права відповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про правомірність набуття відповідачем ПП "Август" права власності на спірне нерухоме майно та здійснення державної реєстрації, відповідно до вимог діючого законодавства, а саме на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача про припинення права власності та скасування державної реєстрації прав власності на спірний об`єкт нерухомого майна.

При цьому, колегія суддів також враховує, що Дніпровська міська рада була учасником справи № 200/6240/17, яка розглядалася Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська та зверталася з апеляційною скаргою на рішення у цій справі від 10.07.2017, втім ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.08.2018р. апеляційну скаргу Дніпровської міської ради було повернуто заявнику у зв`язку із її підписанням неуповноваженою особою.

Вказана ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області Дніпровською міською радою не оскаржувалася, повторно апеляційна скарга не подавалася.

Вірним є і висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку за адресою: вул. Січеславська Набережна, 35 В, м. Дніпро, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення будівлі ресторану, адже законне набуття відповідачем права власності на спірне нерухоме майно унеможливлює зобов`язання останнього повернути земельну ділянку шляхом знесення цього майна та застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 376 ЦК України, на яку посилається позивач в обгрунтування позовних вимог.

При цьому, колегія суддів також враховує, що як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка первісно надавалася відповідачу в користування саме для проектування та будівництва павільйону-кафе «Август», а в подальшому для проектування та будівництва торгівельного комплексу, кафе та літніх майданчиків (рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.06.1996 № 944 та від 20.05.1999 № 1101/1).

Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 03.04.2001 № 699 було затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію ресторану «Август» літ. А-1 з літнім майданчиком по вул. Набережній В.І. Леніна 35В та оформлення права власності.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 19.06.2002 № 251/2 передано в оренду ПП ВФ «Август» строком на 3 роки земельну ділянку площею 0,0782 га (код ДЗК 69048083) по вул. Набережній В.І. Леніна, 35В по фактичному розміщенню ресторану з літнім майданчиком.

На підставі цього рішення, між ПП ВФ «Август» та Дніпропетровською міською радою укладено Договір оренди земельної ділянки від 10.09.2002, на підставі якого ПП ВФ «Август» прийняло земельну ділянку площею 0,0782 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Жовтневий р-н, вул. Набережна В.І. Леніна, 35В для фактичного розміщення ресторану з літнім майданчиком.

В подальшому судовими рішеннями строк дії зазначеного договору оренди земельної ділянки було поновлено до 19.06.2008р.

Відтак, відповідачем не здійснювалося самовільного зайняття спірної земельної ділянки, а позивачем погоджувалося відповідачу, як здійснення проектування та будівництва об`єктів нерухомості, так і використання земельної ділянки, на якій вони були розташовані.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2002-2016р. мало місце переобладнання та добудова будівлі ресторану «Август», внаслідок якої був створений інший об`єкт нерухомості, який становить одне ціле з попередньо побудованою будівлею ресторану, та право власності, на який в цілому було визнано за відповідачем рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2017 у справі № 200/6240/17.

Отже, на земельній ділянці за адресою: вул. Січеславська Набережна, 35 В, м. Дніпро, на законних підставах знаходиться об`єкт нерухомого майна, який на праві власності належить ПП ВФ «Август», втім користування цією земельною ділянкою не оформлено належним чином, що на думку апеляційного суду є підставою для вжиття відповідних заходів власником земельної ділянки для оформлення землекористування, а не її звільнення шляхом знесення належного відповідачу на праві власності об`єкту нерухомості.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 звертає увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Штучний правовий відрив об`єктів нерухомості від земельних ділянок, на яких вони розміщені, відбувся за радянських часів з ідеологічних мотивів. Під впливом тодішньої ідеології панувало уявлення, що особи можуть мати право власності на об`єкти нерухомості, але не на земельні ділянки, на яких вони розташовані. Так, Конституцією УРСР 1978 року (частина друга статті 11) було передбачено, що земля є у виключній власності держави.

Внаслідок такого підходу існує значна кількість об`єктів нерухомості, які знаходяться у власності приватних осіб, розташованих на землях державної та комунальної власності, причому земельні ділянки під цими об`єктами можуть бути несформованими. Водночас намір законодавця подолати такий штучний правовий відрив об`єктів нерухомості від землі не викликає сумніву. Тому в разі, якщо право власності на об`єкт нерухомості та на земельну ділянку, на якій цей об`єкт розташований, належать одній особі, подальше відчуження об`єкта нерухомості окремо від земельної ділянки, а також земельної ділянки окремо від об`єкта нерухомості не допускається.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 3 квітня 2019 року у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 37-38), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 54)). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 54).

Зміст статей 377 ЦК України та 120 Земельного кодексу України визначено виходячи із загальних принципів цивільного права щодо неможливості поділу певних речей без втрати ними свого призначення чи руйнування.

Так, відповідно до статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У той же час, законодавство не обмежує поняття нерухомих речей виключно житловим будинком, будівлею чи спорудою.

Згідно зі ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 186 ЦК України).

Також, відповідно до статті 187 ЦК України, складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором (ст. 188 ЦК України).

Отже, земельне та цивільне законодавство імперативно передбачають перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Такий підхід дозволяє власнику об`єкту нерухомого майна повноцінно ним користуватися та усуває ризик втрати свого майна у випадку неможливості набути/оформити права на земельну ділянку.

Як встановлено вище, спірна земельна ділянка тривалий час знаходилася у відповідача на праві користування. При цьому земельна ділянка передавалась саме для проектування, будівництва та фактичного розміщення ресторану «Август».

За наведених обставин, апеляційний суд вважає за можливе застосувати за аналогією закону положення статей 377 ЦК України та 120 Земельного кодексу України до спірних правовідносин.

Крім цього, слід зазначити, що невід`ємна частина (складова частина) спірного об`єкту нерухомості, а саме будівля ресторану літ. А-1, загальною площею 197,3 м2, побудована у відповідності до проектно-кошторисної документації, введена в експлуатацію рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 03.04.2001 № 699 з оформленням права власності, а для її використання передано в оренду у відповідності до вимог чинного законодавства спірну земельну ділянку, що спростовує доводи апелянта про її самовільне будівництво та виключає повернення земельної ділянки шляхом її знесення, а відтак і знесення іншої частини будівлі ресторану «Август», які як вбачається з технічного паспорту будівлі ресторану становлять єдине ціле.

Колегія суддів апеляційного суду також враховує, що внаслідок задоволення позову та знесення нерухомого майна будівлі ресторану «Август», який знаходиться за адресою: вул. Січеславська Набережна, 35 В, м. Дніпро, ПП ВФ «Август» буде позбавлено належного йому майна, яке відкрито та тривалий час використовується ним у господарській діяльності у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Положеннями статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого Протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року в справі «Трегубенко проти України»).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах. Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

Європейський суд з прав людини у справі Іванова і Черкезов проти Болгарії [Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria] (№46577/15) від 21.04.2016р., вказав, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Отже, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

З матеріалів даної справи не вбачається, що втручання держави у право на мирне володіння ПП ВФ «Август» належним йому майном ресторану має легітимну мету та здійснюється з метою захисту суспільного, публічного чи загального інтересу, а також є пропорційним між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами відповідача, який втрачає належне йому майно без будь-якої компенсації.

Відповідач, як законний власник спірного об`єкту нерухомості, має правомірне очікування та законний інтерес щодо можливості отримання у користування відповідно до чинного законодавства земельної ділянки, необхідної для експлуатації та обслуговування власного майна, що надавало б можливість мирно ним володіти.

Також, суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 369/6516/16-ц, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та вірно не задоволенні судом першої інстанції. Враховуючи те, що судом не було встановлено підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для застосування наслідків пропуску позовної давності.

При цьому, колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про здійснення відповідачем самовільного будівництва на землях водного фонду в прибережено захисній смузі, тобто на земельній ділянці з режимом обмеженої господарської діяльності, оскільки зазначені обставини не були наведені позивачем в якості підстав позову і господарським судом не розглядалися, що в силу ч. 5 ст. 269 ЦК України виключає їх розгляд апеляційним судом.

Не підлягають застосуванню до спірних правовідносин і правові позиції Верховного Суду, у наведених позивачем справах, адже вони приймалися у справах з правовідносинами та фактичними обставинами, які не є подібними до даної справи.

Щодо до наданих позивачем наукових висновків у спірних правовідносинах, то вони не мають доказового значення у справі та не є обов`язковими для застосування під час розгляду справи.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, отже оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2022р. у справі № 904/7803/21 відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на позивача.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2022р. у справі № 904/7803/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2022р. у справі № 904/7803/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Дніпровську міську раду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 20.02.2023 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов