ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2023 р. Справа №907/761/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Агро" б/н від 18.11.2022 (вх. № ЗАГС 01-05/2899/22 від 25.11.2022)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2022 (суддя П.Д. Пригуза) винесену за результатами розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у справі № 907/761/21

за позовом: Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Виноградівської міської ради, м.Виноградів Закарпатської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Агро" (надалі ТзОВ "Закарпаття Агро"), м.Ужгород

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ), с.Онок Виноградівського району Закарпатської області

про витребування земельної ділянки

за участю учасників справи:

від прокуратури: Винницька Л.М.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Берегівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Виноградівської міської ради звернулась до господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Агро" про витребування на користь Виноградівської міської ради земельної ділянки, кадастровий номер :05:004:0026, площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, вартістю 1300000,00 грн, що розташована за межами населеного пункту на території Виноградівської міської ради.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2022 у справі № 907/761/21 позов задоволено повністю. Витребувано з незаконного володіння ТзОВ "Закарпаття Агро" на користь держави в особі Виноградівської міської ради земельну ділянку, кадастровий номер :05:004:0026, площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, вартістю 1300000,00 грн, що розташована за межами населеного пункту на території Виноградівської міської ради. Стягнуто з ТзОВ "Закарпаття Агро" на користь Закарпатської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору в розмірі 20635,00 грн.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 апеляційну скаргу ТзОВ "Закарпаття Агро" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2022 у справі № 907/761/21 залишено без змін.

17.10.2022 Господарським судом Закарпатської області видано судовий наказ про витребування з незаконного володіння ТзОВ "Закарпаття Агро" на користь держави в особі Виноградівської міської ради земельної ділянки кадастровий номер :05:004:0026 площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, вартістю 1 300 000,00 грн., що розташована за межами населеного пункту на території Виноградівської міської ради.

24.10.2022 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява від ТзОВ "Закарпаття Агро" про визнання виданого виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2022 залишено без задоволення клопотання ТзОВ "Закарпаття Агро" про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Закарпатської області про витребування з незаконного володіння ТОВ "Закарпаття Агро" на користь держави в особі Виноградівської міської ради земельної ділянки кадастровий номер :05:004:0026 площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, вартістю 1 300 000,00 грн., що розташована за межами населеного пункту на території Виноградівської міської ради.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ТзОВ "Закарпаття Агро" звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що вказана ухвала є незаконною, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ТзОВ «Закарпаття Агро». Зокрема, скаржник , покликаючись на ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазначає, що рішення господарського суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є окремим виконавчим документом і підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Відтак, на думку апелянта, судом помилково видано оскаржуваний наказ, оскільки виданий за позовною вимогою, яка не підлягає примусовому виконанню.

Берегівською окружною прокуратурою подано відзив на апеляційну скаргу та письмові пояснення від 06.02.2023., в якому останній заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною, прийнятою при повному та всебічному з`ясуванні обставин справи. Зокрема, прокурор, покликаючись на постанови Верховного Суду, зазначає, що судове рішення про витребування нерухомого майна повинно виконуватись державним виконавцем в порядку п.3 ч.1 ст. 10 та ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Прокурор вважає, що суд вірно встановив, що наказ видано на законних підставах на виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 справу № 907/761/21 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ «Закарпаття Агро» на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 08.11.2022 у справі № 907/761/21, розгляд справи призначено на 20.12.2022.

Ухвалою суду від 20.12.2022 відкладено розгляд апеляційної скарги ТзОВ «Закарпаття Агро» на 24.01.2023.

06.02.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від прокуратури надійшли письмові пояснення вх. № 01-04/779/23 від 06.02.2023.

Ухвалою суду від 24.01.2023 розгляд справи відкладено на 07.02.2023.

В судове засідання 07.02.2023 представник скаржника не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

07.02.2023 в судовому засіданні представник від прокуратури проти апеляційної скарги заперечив в повному обсязі, вважає таку безпідставною, в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

Представник третьої особи явки повноважного представника 07.02.2023 в судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 129, 1291 Конституції України передбачено, що обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства.

Вказані конституційні положення знайшли свою реалізацію у ГПК України, а також Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Так, частиною першою статті 18 ГПК України та частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суди, здійснюючи відповідний контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації принципу обов`язковості судового рішення.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень, серед іншого, є вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

В силу частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

За встановленими у справі обставинами Господарським судом Закарпатської області видано судовий наказ від 17.10.2022 про витребування від ТзОВ «Закарпаття Агро» земельної ділянки та зобов`язання її повернути у власність Виноградівської міської ради.

Колегія суддів відзначає, що у спорах про витребування й повернення майна, якщо за результатами вирішення спору шляхом задоволення позову відбувається зміна належності спірного майна (зміна власника), то ці вимоги мають вартісний, грошовий вираз і носять характер майнового спору. Така позиція відповідає висновкам, викладених у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 905/98/20.

У постановах від 30 травня 2018 року та від 14 січня 2020 року у справі № 2-690/11, від 13 листопада 2019 року у справі № 314/738/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку, що судове рішення про витребування нерухомого майна (у тому числі земельної ділянки) повинно виконуватись державним виконавцем в порядку пункту 3 частини першої статті 10 та статті 60 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому поняття «витребування» відповідає поняттю «вилучення та передача предметів», вказаному у пункті 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» у переліку заходів примусового виконання рішення.

Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 червня 2022 року в справі № 369/13690/20, рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна у боржника і передачі стягувачу предметів, вказаних у рішенні. Зазначення у судовому рішенні (виконавчому листі) про витребування майна та зобов`язання передати його власнику, не може свідчити, що таке рішення підлягає виконанню як рішення немайнового характеру, оскільки його виконання передбачає вчинення виконавцем дій щодо вилучення майна у боржника і передачі його стягувачу, а не обмежується лише діями виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником.

Як зазначалося, рішенням Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2022, залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 02 серпня 2022 року у справі № 907/761/22, витребувано з незаконного володіння ТзОВ "Закарпаття Агро" на користь держави в особі Виноградівської міської ради земельну ділянку, кадастровий номер :05:004:0026, площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, вартістю 1300000,00 грн, що розташована за межами населеного пункту на території Виноградівської міської ради.

Тобто, фактичне виконання такого рішення, згідно із вищенаведеними висновками Верховного Суду, передбачає вчинення державним виконавцем дій, передбачених ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, враховуючи вищенаведені позиції Верховного суду, колегія суддів приходить до висновку, що рішення господарського суду Закарпатської області від 24.02.2022 у справі № 907/761/22 підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення, що набрало законної сили щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації речових прав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2022 є таким рішенням, на підставі якого можна внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта про те, що судом першої інстанції оскаржуваний наказ суду виданий помилково.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково , якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що апелянтом не надано доказів виконання цього наказу, не підтверджено належними доказами реального фактичного витребування спірної земельної ділянки та передачі у володіння Виноградівської міської ради.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апелянтом не надано доказів про обставини, які визначено законом як підставу для визнання наказу таким , що не підлягає виконанню, зокрема, про передачу ним земельної ділянки органові територіальної громади.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаття Агро» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2022 року у справі № 907/761/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.

5.Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Повний текст складено 20.02.2023.

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Г.Т. Кордюк

О.С. Скрипчук