ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2023 р. Cправа № 902/885/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Житній ринок", 04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 16, ідентифікаційний код юридичної особи 05587843

до фізичної особи-підприємця Джур Світлани Дмитрівни, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 24 512,57 гривень

за участю представників:

від позивача - адвокат Коваленко Р.О., згідно довіреності

від відповідача - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 20.09.2022 року надійшла позовна заява № 292-150 від 14.09.2022 (вх.№889/22 від 20.09.2022) Комунального підприємства "Житній ринок" до фізичної особи-підприємця Джур Світлани Дмитрівни про стягнення 24 512,57 гривень заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору про надання послуг для забезпечення здійснення торгівлі № 1тт1Б33/2016 від 01.11.2016 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2022 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Згідно вимог частин 6, 7 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судом було здійснено запити до Могилів-Подільської міської ради, Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області та Державної міграційної служби України про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача - Джур Світлани Дмитрівни.

У відповідь на запити до суду надійшли листи з інформацією про місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №902/885/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 15.12.2022 о 15:30 год.

Ухвалою від 15.12.2022 судом відкладено підготовче засідання у справі № 902/885/22 на 12.01.2023 о 15:30 год.

Ухвалою від 12.01.2023 судом закрито підготовче провадження у справі № 902/885/22, призначено справу № 902/885/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 09.02.2023 об 11:30 год.

На визначену судом дату у судове засідання у режимі відеоконференції з`явився представник позивача.

Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву, будь-яких заяв, клопотань до суду не подав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся ухвалою суду від 12.01.2023, яку було надіслано за адресою його місцезнаходження згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Надіслана за місцезнаходженням відповідача ухвала суду від 12.01.2023 повернута до суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Положеннями частини 7 статті 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Направлення судом ухвали рекомендованою кореспонденцією на адресу учасника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання кореспонденції адресатом перебуває поза межами контролю суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Верховного Суду від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19.

Згідно частини 4 статті 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

З метою належного повідомлення відповідача про судове засідання, судом було розміщено оголошення про виклик фізичної особи-підприємця Джур Світлани Дмитрівни як відповідача у судове засідання у справі № 902/885/22 на 09.02.2023 об 11:30 на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відзиву відповідачем до суду не надано, будь-яких заяв, клопотань не надходило.

Частиною 1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України сторони було належним чином повідомлено про судові засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач у свою чергу не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву та участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні 09.02.2023 року суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі та орієнтовний час повернення.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення представники сторін не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Суть спору:

Комунальне підприємство "Житній ринок" звернулось до Господарського суду Вінницької області із позовною заявою про стягнення з фізичної особи - підприємця Джур Світлани Дмитрівни 24 512,57 гривень заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що заявлена до стягнення заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг для забезпечення здійснення торгівлі № 1тт1Б33/2016 від 01.11.2016 року в частині здійснення своєчасної оплати послуг із забезпечення підприємця та території ринку торговельним місцем для здійснення торгівлі продовольчими товарами та відшкодування комунальних послуг.

Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань або заперечень щодо заявлених вимог за час розгляду справи не заявляв.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено таке.

01 листопада 2016 року між Комунальним підприємством "Житній ринок" (далі - виконавець, ринок, позивач) та фізичною особою - підприємцем Джур Світланою Дмитрівною (далі - замовник, підприємець, відповідач) укладено договір про надання послуг для забезпечення здійснення торгівлі № 1тт1Б33/2016 від 01.11.2016 року (далі - договір).

Згідно пунктів 1.1.-1.4. договору сторони передбачили, що за цим договором ринок надає за плату послугу із забезпечення підприємця на території ринку торговельним місцем № 1тт1БЗЗ на першому поверсі, загальною площею 6,05 кв.м для здійснення торгівлі продовольчими товарами (спеції). Торговельне місце передається на підставі Акту приймання-передачі торговельного місця, який є невід`ємною частиною даного договору. Ринок надає підприємцю, за його зверненням, інформаційно-консультаційні послуги по правилам торгівлі на ринку, змінах законодавства про ставки обов`язкових податків, зборів, тарифів на комунальні послуги. Ринок надає підприємцю господарські послуги (прибирання, вивіз сміття, санітарна обробка торговельних місць). Крім цього, підприємець зобов`язаний відшкодувати ринку комунальні та експлуатаційно-технічні витрати.

Відповідно до пункту 2.1. договору вартість послуг за цим договором становить 2 238,50 грн. в місяць, в. т.ч. ПДВ - 373,08 грн. Крім цього, підприємець зобов`язаний відшкодувати ринку комунальні та експлуатаційно-технічні витрати.

Згідно пункту 2.2 договору не пізніше дня підписання даного договору підприємець зобов`язаний здійснити передоплату вартості послуг ринку в розмірі, зазначеному в. 2.1 даного договору.

За умовами пункту 2.3. договору за наступні місяці користування послугами ринку відповідно до п.1.1 даного договору, підприємець здійснює оплату вартості послуг ринку 100%-вим авансовим платежем з першого до п`ятого числа місяця, в якому будуть надаватися послуги, в розмірі, визначеному в п.2.1. договору з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Пунктами 2.4., 2.5. договору визначено, що розрахунки за послуги здійснюються готівкою через касу підприємства або безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок ринку згідно з рахунком (квитанції на оплату, договору). Рахунок на відшкодування комунальних та експлуатаційно-технічних витрат надається підприємцю з 20 до 23 числа кожного місяця. Підприємець зобов`язаний сплатити даний рахунок протягом п`яти днів з моменту одержання.

Відповідно до пункту 2.6. договору підприємець, вважається таким, що виконав зобов`язання з оплати, з моменту надходження коштів у сумі, зазначеній в рахунку (квитанції) на оплату, на рахунок ринку.

Послуги за період, за який надійшла оплата від підприємця вважаються наданими належним чином і в повному обсязі, якщо торгівельна площа (місце) ринку фактично зайнято майном підприємця (розміщений ролет, знаходиться товар та інші речі). У разі, якщо підприємець не здійснює торгівельну діяльність, але не звільнив торгівельне місце від власних речей та не розірвав договір, договір продовжує діяти, а послуги надаються в повному обсязі, передбаченому договором (п. 2.7. договору).

Згідно пункту 3.2.3. договору ринок має право змінювати розмір плати за послуги, з попередженням про це підприємця за 7 днів, шляхом розміщення відповідного повідомлення на інформаційних дошках на території ринку, який знаходиться за фактичною адресою ринку або шляхом безпосереднього письмового повідомлення підприємця.

Відповідно до пункту 4.4. договору у випадку наявності у підприємця заборгованості з оплати послуг ринку, грошові кошти, що надходять від підприємця за цим договором, зараховуються ринком в першу чергу на оплату нарахованої пені та штрафу, а решта спрямовується на погашення заборгованості підприємця з оплати послуг ринку за даним договором.

Пунктом 7.1. договору сторони передбачили, що цей договір укладається на 1 (один) місяць і набирає чинності з дня його підписання сторонами. Договір вважається продовженим на такий же строк, якщо не менш ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору. Припинення договору в частині надання послуг не звільняє підприємця від обов`язку щодо сплати заборгованості та штрафних санкцій.

Згідно пункту 7.2. договору всі зміни та доповнення до цього договору, мають бути зроблені письмово. Всі додатки до цього договору є його невід`ємною і складовою частинами.

Договір підписано уповноваженою особою Комунального підприємства "Житній ринок", скріплено його печаткою та фізичною особою - підприємцем Джур Світланою Дмитрівною особисто.

На виконання пункту 1.2. договору сторонами спільно підписано акт приймання - передачі торговельного місця (т. 1 а.с. 12), згідно якого загальна площа торговельного місця № 1тт1Б33/2016 на 1 (першому) поверсі становить 6,05 кв.м.

27.12.2018 між Комунальним підприємством "Житній ринок" та фізичною особою - підприємцем Джур Світланою Дмитрівною укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання послуг для забезпечення здійснення торгівлі № 1тт1Б33/2016 від 01.11.2016 року за умовами якої сторони погодили викласти пункт 2.3. договору у наступній редакції: "За наступні місяці користування послугами ринку відповідно до п.1.1 даного договору, підприємець здійснює оплату вартості послуг ринку 100%-вим авансовим платежем з десятого до п`ятнадцятого числа місяця в якому будуть надаватися послуги у розмірі місячної орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.".

Додаткова угода №1 до договору вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами (п. 4 додаткової угоди).

Додаткова угода підписана уповноваженою особою Комунального підприємства "Житній ринок", скріплена його печаткою та фізичною особою - підприємцем Джур Світланою Дмитрівною особисто.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що укладений між сторонами договір є чинним, оскільки жодною із сторін не було письмово заявлено про розірвання договору, що підтверджують первинні документи складені на його виконання.

Як вбачається із актів надання послуг (т. 1 а.с. 20-59), розрахунку заборгованості та відшкодування електроенергії за договором (т. 1 а.с. 60-64) за період з 01.11.2016 по 31.08.2022 позивачем надано послуги із забезпечення підприємця торговим місцем за договором на загальну суму 202 714,73 гривень та 3 133,29 гривень експлуатаційно-технічних витрат.

Із акту звірки взаємних розрахунків за період з листопада 2016 по серпень 2022, підписаного спільно Комунальним підприємством "Житній ринок" та Джур Світланою Дмитрівною за договором вбачається, що за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 180 266,03 гривень у рахунок погашення наданих послуг із забезпечення підприємця торговим місцем та 1069,42 гривні у рахунок відшкодування вартості експлуатаційно-технічних витрат. Станом на 31.08.2022 року сума заборгованості складає 24 512,57 гривень (22 448,70 гривень вартості наданих послуг із забезпечення підприємця торговим місцем та 2 063,87 гривень вартості експлуатаційно-технічних витрат).

Судом встановлено, що акти наданих послуг містять підписи уповноважених представників сторін, сума заборгованості визнається відповідачем про що свідчить акт звірки взаємних розрахунків за період з листопада 2016 по серпень 2022 підписаний 13.09.2022 Джур Світланою Дмитрівною особисто (т. 1 а.с. 15-17).

Доказів сплати вказаної суми заборгованості матеріали справи не містять.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості за надані послуги за договором позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 24 512,57 гривень заборгованості.

Судом встановлено, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо фізичної особи - підприємця Джур Світлани Дмитрівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) міститься інформація про припинення суб`єкта господарювання - фізичної особи підприємця Джур Світлани Дмитрівни: дата запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем - 20.07.2021, номер запису: 001007276, підстава: власне рішення.

Згідно із частиною 2 статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Положеннями частини 9 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Щодо цієї обставини, суд враховує правову позицію Великої палати Верховного суду, викладену в постанові від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), згідно з якою у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з відповідного реєстру) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки остання не перестає існувати; фізична особа-підприємець відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Відтак, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18.

Оскільки спірні правовідносини виникли щодо виконання фізичною особою-підприємцем умов господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися, суд дійшов висновку про належність спору до юрисдикції господарського суду та подальший розгляд справи у визначеному складі учасників.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача за договором про надання послуг для забезпечення здійснення торгівлі № 1тт1Б33/2016 від 01.11.2016 року 24 512,57 гривень заборгованості.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Приписами статті 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між cторонами договір є договором про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, у той же час відповідач свої зустрічні зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги на суму 24 512,57 гривень належним чином не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів пред`явлення відповідачем позивачу будь-яких претензій щодо неналежного виконання умов договору.

Доказів сплати заявленої до стягнення суми боргу повністю чи частково (платіжні доручення, виписки банківських установ тощо) матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором щодо сплати заборгованості за надані послуги, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору про надання послуг для забезпечення здійснення торгівлі № 1тт1Б33/2016 від 01.11.2016 року в частині повної та своєчасної сплати заборгованості, а тому позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу у розмірі 24 512,57 гривень.

Приймаючи до уваги, що розмір заявленої до стягнення суми основного боргу відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 24 512,57 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено позовні вимоги, відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а відтак позовні вимоги про стягнення 24512,57 гривень боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжного доручення № 607 від 14.09.2022 року сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 гривень.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному об`ємі, витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481,00 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Джур Світлани Дмитрівни ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Житній ринок" (04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 16, ідентифікаційний код юридичної особи 05587843) 24 512,57 гривень (двадцять чотири тисячі п`ятсот дванадцять гривень 57 копійок) заборгованості та 2 481,00 гривень (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом та засобами електронного зв`язку на відомі суду електронні адреси: позивача - , , представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення складено та підписано 17 лютого 2023 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, 04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 16, , ; ІНФОРМАЦІЯ_2.

3 - відповідачу, АДРЕСА_1 .