ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 Справа № 914/845/22

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Лілії Бернацької розглянув справу

позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія», м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд», м. Львів,

предмет позову: стягнення 1 200 000,00 грн,

підстава позову: порушення зобов`язань по договору на виконання проектних робіт,

за участю представників:

позивача: Єлисеєв Євген Вікторович (в режимі відеоконфеенції),

відповідача: Задорожний Іван Богданович.

1. ПРОЦЕС

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія» 29.04.2022 звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» про стягнення 1 200 000,00 грн.

1.2. Ухвалою суду від 03.05.2022 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 23.05.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Хід судових засідань відображено в протоколах судових засідань та ухвалах суду. Зокрема, у судовому засіданні 02.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 25.08.2022.

1.3. Позивачем заявлено відвід судді, за результатами розгляду якого 14.10.2022 в задоволенні заяви відмовлено.

1.4. Відповідачем не подано відзиву на позовну заву, але 18.07.2022 подано пояснення стосовно позовних вимог. Хід судових засідань відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема, у судовому засіданні 20.09.2022 постановлено повернутися до стадії підготовчого провадження у справі і задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» про поновлення строку на подання доказів, поданого суду 15.09.2022. У судовому засіданні 16.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

1.5. У судовому засіданні 09.02.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

2.1. Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням відповідачем, на переконання позивача, зобов`язань по договору підряду. Так, позивач стверджує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія» (згідно з договором - замовник, далі по тексту рішення - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» (згідно з договором - виконавець, далі по тексту рішення - відповідач) укладено договір на виконання проектних робіт, відповідно до якого загальний термін виконання робіт становить 30 календарних днів з дати підписання договору обома сторонами. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав та перерахував на банківський рахунок відповідача аванс 10.09.2021 у розмірі 1 200 000,00 грн. У свою чергу відповідач на час складання позовної заяви не приступив до виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути суму авансу.

2.2. Відповідач відзиву не подав, позицію стосовно заперечення позовних вимог висловив у поданих 18.07.2022 поясненнях, що не відповідає ч. 2 ст. 161, ч. 1 і ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, відповідач стверджує про виконання ним частини робіт, а саме «збір вихідних даних, підготовка технічної та юридичної документації для отримання технічних умов та подало від імені позивача заяву на отримання технічних умов, внаслідок чого 10.09.2021 позивачем сплачено 1 200 000,00 грн.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

3.1. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» укладено договір підряду № 21/07-1 від 21.07.2021, відповідно до якого виконавець зобов`язується виконати роботи:

- збір вихідних даних, підготовка технічної та юридичної документації для отримання технічних умов (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» по приєднанню до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва»;

- отримання на ім`я замовника технічних умов (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва». Потужність, необхідна для електропостачання об`єкта замовника та категорійність, визначається сторонами в додатку 1 до даного договору, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1 договору).

3.2. Перелік, строки виконання робіт, а також їх вартість за взаємною згодою сторін можуть коригуватися в процесі виконання робіт шляхом оформлення сторонами додаткових угод до цього договору.

3.3. Загальна вартість робіт по цьому договору становить 3 500 000,00 грн (п. 3.1 договору).

3.4. Пунктом 3.2 договору передбачено порядок оплати робіт:

- замовник оплачує аванс в розмірі 1 200 000,00 грн протягом 3 банківських днів з моменту підписання сторонами даного договору та виставлення виконавцем рахунку-фактури;

- замовник сплачує суму в розмірі 1 150 000,00 грн протягом 3 банківських днів з моменту погодження замовником попередніх технічних умов Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва»;

- замовник сплачує суму в розмірі 1 150 000,00 грн протягом 3 банківських днів з моменту отримання на ім`я замовника технічних умов Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно- Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва», та підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

3.5. Відповідно до п. 3.3 договору результатом належного виконання робіт за цим договором є отримання на ім`я замовника та передача виконавцем замовнику технічних умов Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва», разом з актом приймання-передачі виконаних робіт, підписаним уповноваженими представниками обох сторін.

3.6. Порядок і строки виконання робіт узгоджені сторонами розділом 4 договору. Так, виконавець після отримання авансового платежу згідно з п. 3.2.1 цього договору зобов`язується отримати на ім`я замовника попередні технічні умови (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва», після чого надати вказані технічні умови замовнику для ознайомлення та погодження.

3.7. Замовник після отримання попередніх технічних умов (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника: «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва», зобов`язується розглянути їх в найкоротший термін та повернути погоджені попередні технічні умови виконавцеві або надати виконавцю письмові зауваження щодо попередніх технічних умов. Виконавець зобов`язується усунути зауваження замовника та повторно надати попередні технічні умови на погодження замовнику. Термін, протягом якого замовник погоджував попередні технічні умови, надані виконавцем, не включається в загальний термін отримання технічних умов, згідно з п. 4.4 цього договору.

3.8. Виконавець після отримання від замовника письмового погодження попередніх технічних умов зобов`язується отримати на ім`я замовника технічні умови (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» об`єкту замовника «Будівництво багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом» адреса об`єкту: просп. Степана Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва» та передати їх замовнику разом з актом приймання-передачі виконаних робіт.

3.9. Загальний термін виконання робіт за даним договором становить 30 календарних днів з дати підписання договору обома сторонами.

3.10. Позивачем сплачено відповідачу 1 200 000,00 грн згідно з платіжним дорученням № 726 від 10.09.2021, призначення платежу «оплата за підготовку документації для отримання ТУ, згідно дог № 21/07-1 від 21.07.2021».

3.11. Позивач 19.11.2021 надіслав відповідачу претензію від 17.11.2021 про розірвання договору підряду через невиконання взятих на себе зобов`язань у визначений договором строк та просив повернути аванс в розмірі 1 200 000,00грн упродовж п`яти банківських днів з дня отримання листа.

3.12. Рахунком на оплату № 22 від 25.08.2021, на переконання відповідача, у позивача вимагалася сплата авансу в сумі 1 200 000,00 грн, проте, такий рахунок, за словами відповідача, оплачений не був.

3.13. Виконання відповідачем своїх зобов`язань, оплачених 10.09.2021 сумою 1 200 000,00 грн, відповідач підтверджує копією листа від 13.09.2021, адресованого позивачу, про надіслання технічних умов (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на приєднання до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця», копією листа позивача від 14.09.2021 про висловлені зауваження щодо попередніх ТУ нестандартного приєднання, скриншотом електронної пошти відповідача про отримання 15.09.2021 листа від ІНФОРМАЦІЯ_1.

4. ВИСНОВКИ СУДУ

4.1. Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, з огляду на таке.

4.2. Як встановлено вище, предметом спору є вимога про повернення сплаченої позивачем суми - 1 200 000,00 грн як безпідставно збережених коштів, так як відповідач не виконував умови договору підряду та не почав виконувати взяті на себе зобов`язання.

4.3. Відповідач доводить, що ним виконано частину робіт, зокрема, подано АТ «Укрзалізниці» заявку на отримання технічних умов, проте, остання по сьогоднішній день не надала такі умови ні позивачу, ні відповідачу. При цьому відповідач не подав жодних доказів листування із АТ «Укрзалізниця», хоча б односторонньо підписаних ним актів про виконання ним частини робіт чи в іншій формі зафіксований певний етап виконаних робіт. Відповідачем також не подано заявки, адресованої АТ «Укрзалізниця», та довіреності від позивача, на підставі якої відповідач діяв, у період після укладення договору - 21.07.2021. Відсутні будь-які докази листування між сторонами стосовно порушення строків виконання робіт з незалежних від відповідача причин.

4.4. Також відповідач заперечує отримання ним 1 200 000,00 грн авансу, а вважає, що ці кошти є оплатою виконаної ним частини робіт; рахунок на оплату авансу від 25.08.2021, за словами відповідача, не оплачений позивачем. При цьому іншого рахунка на суму 1 200 000,00 грн, який міг бути оплачений позивачем 10.09.2021, відповідачем не подано; доказів звернення до позивача із вимогою оплатити рахунок на суму 1 200 000,00 грн також не подано.

4.5. Як передбачено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

4.6. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

4.7. Відповідно до умов договору для початку виконання відповідачем певних етапів робіт позивач мав здійснити перший етап оплати - аванс в розмірі 1 200 000,00 грн уподовж 3 банківських днів з моменту підписання сторонами договору та виставлення виконавцем рахунку-фактури. Відповідно до обставин справи докази сплати позивачем авансу упродовж трьох днів з 21.07.2021 та виставлення у такий строк рахунку відповідачем відсутні. Як встановлено вище, рахунок відповідача на оплату авансу відповідач виготовив у серпні 2021, позивач здійснив платіж в сумі 1 200 000,00 грн з призначенням платежу «оплата за підготовку документації для отримання ТУ, згідно дог № 21/07-1 від 21.07.2021» у вересні 2021. Враховуючи відсутність інших, крім зазначених, рахунків та оплат, беручи до уваги умови договору та суму авансу, погоджену сторонами в договорі, суд доходить висновків, що позивачем здійснено платіж в сумі 1 200 000,00 грн як передоплату по договору підряду.

4.8. Подані відповідачем схема видачі потужності та технічні умови нестандартного приєднання до електричних мереж електроустановок не мають ідентифікуючих ознак, що такі виготовлені на виконання саме договору підряду № 21/07-1 від 21.07.2021, саме відповідачем, і основне - що такі подані Регіональній філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» по приєднанню до електричних мереж РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» для отримання технічних умов.

4.9. Листи від 13.09.2021 та від 14.09.2021, якими, за словами відповідача, сторони обмінювались засобами електронного зв`язку, для суду не мають переваги перед сукупністю інших доказів та попередньо висловленою позицією відповідача (до 15.09.2022), адже оригінали таких листів жодною зі сторін не подано, докази належності позивачу адреси електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1, з якої відповідач отримував листи, відсутні, позивач заперечує існування таких листів. Крім того, відповідно до п. 11.1 договору підряду усі повідомлення, запити, вимоги або будь-яка інша кореспонденція за цим договором виконуються в письмовій формі українською мовою та доставляються кур`єром або поштовим відправленням та для зручності можуть дублюватися електронним (факсимільним) зв`язком відповідній стороні, електронні адреси для листування не узгоджені.

4.10. Так, суд обізнаний, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за ст. 7 ЦК (постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 914/2505/17, від 13.10.2021 у справі № 923/1379/20).

4.11. Разом з тим, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.07.2022 у справі № 914/1003/21 акцентував, що паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 Господарського процесуального кодексу України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України). Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 922/51/20, від 14.12.2021 у справі № 910/17662/19).

4.12. Крім цього, Верховний Суд у постанові від 03.08.2022 у справі № 910/5408/21 вказує, що електронні докази повинні оцінюватися так само, як і інші види доказів, зокрема, щодо їх прийнятності, автентичності, точності та цілісності. Обробка електронних доказів не повинна бути невигідною для сторін або надавати несправедливу вигоду одній із них. В межах, прийнятних відповідно до національного законодавства та на розсуд суду електронні дані повинні прийматися як автентичний доказ, допоки інша сторона не наведе відповідні обґрунтовані доводи на спростування цього. Достовірність електронних доказів презюмується до тих пір, поки немає розумних сумнівів у протилежному (пункти 21, 22 Керівництва).

4.13. Враховуючи зазначене, зокрема, встановлені в п. 4.9 цього рішення обставини, оцінюючи паперову копію електронних доказів (листів, поданих відповідачем) за відсутності їх оригіналів та за обставин заперечення їх існування однією зі сторін спору, суд зазначає, що такі листи не спростовують підстав позову в цій справі та не беруться судом до уваги.

4.14. Проаналізувавши подані сторонами докази на належність, допустимість та вірогідність, суд зазначає, що відповідно до обставин справи більш імовірним є факт невиконання відповідачем робіт, замовлених позивачем і оплачених 10.09.2021. Суд також враховує, що погоджені сторонами етапи робіт і етапи оплат не співвідносяться між собою чіткою пропорційністю, не визначено та не погоджено вартість окремого виду робіт, тому у суду відсутні підстави вважати, що сплачені позивачем 1 200 000,00 грн було оплатою частини виконаних відповідачем робіт, а не першим етапом оплати, авансом.

4.15. Суд звертає увагу, що факт розірвання договору в односторонньому порядку відповідачем не заперечується. При цьому відсутні докази висловлення відповідачем заперечень чи незгоди щодо вимог позивача у повідомленні від 17.11.2021 про повернення сплачених грошових коштів у розмірі 1 200 000,00 грн.

4.16. Відповідно до ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

4.17. Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

4.18. Глава 61 Цивільного кодексу України у параграфах 2-4 регулює окремі різновиди договорів підряду. Тому загальні норми параграфа 1 глави 61 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до окремих видів договорів підряду, передбачених цим Кодексом. Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання. Підстави для реалізації замовником права на односторонню відмову від договору підряду визначено положеннями частин 2-4 статті 849, частини 2 статті 852, частиною 3 статті 858 Цивільного кодексу України.

4.19. Як встановлено вище, відповідач не довів, що приступив до виконання взятих на себе зобов`язань чи що виконав частину робіт саме на суму 1 200 000,00 грн. Суд також зауважує, що і позивач допустив прострочення виконання свого обов`язку, а саме щодо своєчасності сплати авансу, визначеного 3.2.1 договору. Оскільки відповідачем не доведено іншого, то першу оплату позивач здійснив лише 10.09.2021, тобто уже за межами строку виконання усіх робіт (п. 4.4 договору). Враховуючи таку обставину, а також умову договору, що виконавець приступає до виконання першого етапу робіт після отримання авансового платежу, суд не погоджується із твердженням позивача у повідомленні про розірвання договору стосовно спливу строку виконання зобов`язання ще 21.08.2021. Водночас, суд встановлює обставину невиконання відповідачем будь-якого етапу робіт після отримання грошових коштів від позивача. Більше того, невиконання робіт та утримання грошових коштів навіть після розірвання договору з ініціативи позивача, що у свою чергу не оспорювалось та не заперечувалось відповідачем, є неправомірним.

4.20. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

4.21. У справі, що розглядається, предметом спору є визначена позивачем вимога про стягнення авансового платежу за договором підряду, у зв`язку з односторонньою відмовою від виконання договору. Підставами позову є неналежне (порушення договірних строків виконання робіт) виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а правовою складовою підстав позову є посилання позивача на положення частини 2 та частини 4 статті 849, статті 1212 Цивільного кодексу України.

4.22. Так, права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені статтею 849 Цивільного кодексу України, відповідно до якої:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (частина четверта статті).

4.23. Правовий аналіз частин 2-4 статті 849 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що вони встановлюють три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови.

4.24. Так, частинами 2, 3 вказаної статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначених законодавством умов, при цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника. Натомість частина 4 зазначеної статті встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору (без будь-яких причин та умов), але з обов`язком саме замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору. Отже, в залежності від підстави розірвання договору підряду настають різні правові наслідки захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

4.25. З огляду на викладене та враховуючи, що положення частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України не визначають умов повернення виконаного замовником по договору підряду, відмова замовника від договору підряду відповідно до положень частини 4 вказаної статті, є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 вказаного Кодексу. Аналогічних правових висновків щодо застосування положень частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України та можливість стягнення з підрядника на користь Замовника коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд у постановах від 11.11.2018 у справі № 910/13332/17, від 14.06.2018 у справі № 912/2709/17, від 15.02.2019 у справі № 910/21154/17, Постанова від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16.

4.26. Таким чином, у позивача наявне безумовне право, передбачене ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, стосовно відмови у будь-який час до закінчення роботи від договору підряду. При цьому, у замовника робіт є передбачений законом обов`язок виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Як встановлено вище, відповідачем не доведено, що ним виконано частину робіт, а саме на суму 1 200 000,00 грн. Тому, отримані відповідачем грошові кошти належать відповідачу не на правових підставах.

4.27. Як наслідок того, що позивач як замовник скористався власним безумовним правом, передбаченим частиною 4 статті 849 Цивільного кодексу України щодо розірвання договору в односторонньому порядку, що не заперечується відповідачем, то з урахуванням положень ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір з листопада 2021 вважається розірваним, а правовідносини припиненими.

4.28. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 15.02.2019 у справі № 910/21154/17 вказує, що з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

4.29. Відповідно, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав. Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17.

4.30. Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (позиція Великої Палати Верховного Суду щодо правової природи авансу, відображена в постанові від 22.09.2020 № 918/631/19, застосована Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 11.11.2020 року у справі № 910/8111/19).

4.31. Враховуючи зазначений вище висновок Верховного Суду про те, що випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору, належить до підстав, передбачених частиною 1 статті 1212 ЦК України, суд доходить висновку, що позивач має право на повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 1 200 000,00 грн, які після припинення зобов`язань внаслідок одностороннього розірвання договору зберігаються у відповідача без достатніх правових підстав.

4.32. Підсумовуючи все зазначене вище, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

4.33. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

4.34. Щодо заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 150 000,00 грн, суд зазначає таке. Представництво інтересів позивача у цій справі здійснює адвокат Єлисеєв Євген Вікторович, діє на підставі ордера, виданого АО «АКТІС» 20.06.2022, та Агарков Богдан Миколайович, діє на підставі ордера, виданого АО «АКТІС» 09.02.2022.

4.35. Адвокатським об`єднанням «АКТІС» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія» 01.09.2021 укладено договір про надання правової допомоги № 88/02/21, а 09.02.2022 - додаткову угоду № 1, відповідно до якої сторони домовились про надання правової допомоги під час розгляду справи в Господарському суді Львівської області щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» авансу в розмірі 1 200 000,00 грн за договором підряду № 21/07-1 від 21 липня 2021 року. Сторони погодили, що відповідно до п. 4.1 основного договору вартість правової (юридичної) допомоги, що надається клієнту в межах даної додаткової угоди, є фіксованою та складає 150 000,00 грн, без ПДВ.

4.36. Сторонами 03.02.2023 підписано акт №1 про надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 88/02/21 від 01.09.2021, відповідно до якого надана клієнту правова допомога включала в себе:

1. ознайомлення з наявними у клієнта матеріалами; консультація; формування правової позиції; підбір судової практики - 3 год,

2. складання та подання позовної заяви - 5 год,

3. складання та подання заяви від 04.07.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 0,2 год,

4. участь у судовому засіданні 06.07.2022 в режимі відеоконференції - 0,5 год,

5. участь у судовому засіданні 20.07.2022 в режимі відеоконференції - 0,25 год,

6. складання та подання пояснень щодо терміну виконання робіт, який передбачений у пункті 4.4 договору підряду (на вимогу суду) - 1,5,

7. участь у судовому засіданні 02.08.2022 з прибуттям до суду - 11 год,

8. складання та подання заяви від 24.08.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 0,2 год,

9. участь у судовому засіданні 25.08.2022 в режимі відеоконференції - 1,3 год,

10. участь у судовому засіданні 30.08.2022 в режимі відеоконференції - 1,3 год,

11. складання та подання заперечень від 12.09.2022 щодо долучення доказів, які подані відповідачем - 1,5 год,

12. участь у судовому засіданні 13.09.2022 з прибуттям до суду - 11 год,

13. складання та подання заперечень щодо долучення доказів, які подані відповідачем - 1,5 год,

14. складання та подання заяви про відвід судді - 1,5 год,

15. складання та подання пояснень від 05.10.2022 щодо поданих нових відповідачем доказів, які прийняті судом (на вимогу суду) - 1,5 год,

16. складання та подання заяви від 18.10.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 0,2 год,

17. 19.10.2022 засідання не відбулось з технічних причин (повітряна тривога) - 0 год,

18. складання та подання заяви від 01.11.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 0,2 год,

19. 02.11.2022 засідання не відбулось з технічних причин (відсутність електроенергії у представника позивача) - 0 год,

20. участь у судовому засіданні 10.11.2022 в режимі відеоконференції - 0,3 год,

21. участь у судовому засіданні 16.11.2022 в режимі відеоконференції - 0,5 год,

22. складання та подання заяви від 30.11.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 0,2 год,

23. 16.11.2022, 30.11.2022 засідання не відбулись з технічних причин - 0 год,

24. участь у судовому засіданні 15.12.2022 в режимі відеоконференції - 1 год,

25. 29.12.2022, 25.01.2023 засідання не відбулись з технічних причин - 0 год,

26. участь у судовому засіданні 31.01.2023 в режимі відеоконференції - 0,25 год,

27. участь у судовому засіданні 06.02.2023 в режимі відеоконференції - 1 год,

28. підготовка до судових засідань по справі - 1 год, всього 45,9 год, вартістю 150 000,00 грн.

4.37. Відповідач стосовно відшкодування позивачу понесених витрат на професійну правничу допомогу усно заперечив в судовому засіданні 06.02.2023.

4.38. Як вказує Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

4.39. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.01.2023 у справі № 908/2702/21 вказав, що здійснивши правовий аналіз норм статей 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

4.40. Аналізуючи заявлені до стягнення витрати на професійну правову допомогу позивача, суд зауважує, що більшість наданих клієнту послуг - це складання та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, при тому, що беручи участь в судових засіданнях представник позивача мав можливість заявляти такі клопотання усно або подати одне клопотання про проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції. Тобто систематична повторна підготовка клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у цій справі не була необхідною та неминучою.

4.41. Іншу значну частину наданих адвокатом послуг займає участь представника позивача в судових засіданнях. Суд звертає увагу, що відкладення судових засідань зумовлювалось як технічними причинами і в суду, і в сторони позивача, так і необхідністю з`ясування представником позивача певних фактичних обставини справи, які досліджувались в засіданнях і відповідей стосовно яких представник позивача не знав. Тобто, за підсумками судового процесу суд стверджує, що велика кількість судових засідань була пов`язана з однаковою поведінкою представників обох сторін, а не лише відповідача, та, зокрема, полягала в несвоєчасному повідомленні представниками нових обставин справи, що не сприяло своєчасному повному та всебічному вирішенню спору.

4.42. Суд також звертає увагу, що кваліфікація правовідносин у справі не є складною та по обсягу доказів не є загромадженою, а тривалий розгляд справи зумовлений в основному процесуальними клопотаннями та поведінкою сторін, інколи технічними причинами неможливості проведення судових засідань через повітряні тривоги чи відсутність електроенергії. Тобто, надання адвокатами позивача послуг по доказуванню та обґрунтуванню своєї позиції, поданню заяв по суті справи відповідно до акта про надання послуг не зайняло багато часу.

4.43. Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта (постанови Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі № 520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі № 521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі № 826/13244/16).

4.44. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

4.45. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

4.46. Верховний Суд у постанові від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17 акцентує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

4.47. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про недоцільність покладення на відповідача всієї суми заявлених позивачем витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Розумним, співмірним і справедливим є відшкодування позивачу понесених позивачем судових витрат у розмірі 80 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 126, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд» (ідентифікаційний код юридичної особи 43468614, 79058, Україна, Львівська область, місто Львів, проспект В`ячеслава Чорновола будинок 59) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія» (ідентифікаційний код юридичної особи 34730224, 01133, місто Київ, вул. Мечникова, будинок 8, кімната 22) 1 200 000 грн безпідставно збережених коштів і 18 000,00 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 80 000,00 грн в рахунок відшкдування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20.02.2023.

Суддя Матвіїв Р.І.