ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року м.Дніпро Справа № 908/1034/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК» на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.09.2022 (повний текст складено та підписано 19.10.2022 суддя Корсун В.Л.) у справі №908/1034/22

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК», 64650, Харківська область, Лозівський район, с. Веселе, вул. Колгоспна, буд. 4, електронна пошта:

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «САНГРЕЙН ІНВЕСТ», 69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 40, кімната 14, електронна пошта:

про стягнення 314 919,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

До господарського суду Запорізької області в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК» (далі ТОВ Компанія «БОТіК») до товариства з обмеженою відповідальністю «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» (надалі ТОВ «САНГРЕЙН ІНВЕСТ») про стягнення 314 919,07 грн. згідно договору поставки сільськогосподарської продукції від 23.11.21 № 523, а саме: 305 706,01 грн. основної заборгованості та 9 213,06 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.09.2022 у справі №908/1034/22 позов задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» на користь товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК» 305 706 грн. 01 коп. заборгованості, 4 585 грн. 60 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд виходив з того, що факт здійснення поставки товару підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних, які зазначені вище в тексті даного рішення, на загальну суму 25 709 320,29 грн., та які знаходиться в матеріалах справи.

Як зазначалось вище у тексті цього рішення, за п. 4.1. договору остаточний розрахунок за поставлений товар у розмірі 14% від вартості товару має бути здійснений протягом 3 банківських днів, наступних за датою отримання покупцем партії товару і податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником у відповідності до вимог чинного законодавства України та оригіналів документів згідно з п. 2.4., завірених копій згідно з п. 7.2. та/або п. 7.3. договору.

Однак, відповідач свого обов`язку щодо повної сплати позивачу за поставлену продукцію обумовленого у договорі не виконав.

В обґрунтування відмови в оплаті заборгованості у сумі 305 706,01 грн. відповідач посилається на те, що позивачем не надано податкових накладних, зареєстрованих у встановленому законодавством України порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач зазначив, що у зв`язку з введенням в Україні з 24.02.22 воєнного стану, з незалежних від позивача причин податкові накладні №1 від 04.01.22 та №2 від 06.01.22 були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних лише 09.06.22 та 13.06.22.

Відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

У даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, в разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 3 банківські дні, наступних за датою отримання покупцем партії товару і податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником у відповідності до вимог чинного законодавства України та оригіналів документів згідно з п. 2.4., завірених копій згідно з п. 7.2. та/або п. 7.3. договору.

Як свідчать матеріали справи, податкові накладні №1 від 04.01.22 та №2 від 06.01.22 зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних 09.06.22 та 13.06.22 відповідно.

З врахуванням викладеного, обов`язок відповідача здійснити оплату отриманого товару на суму 305 706,01 грн. сплинув 16.06.22 (13.06.22 + 3 банківські дні).

Таким чином, заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним.

Судом враховано, що:

- відповідачем доказів оплати заборгованості суду не надано,

- належними та допустимими доказами доводів позивача не спростовано.

А тому, як наслідок, позовна вимога про стягнення з ТОВ «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» на користь ТОВ «БОТіК» заборгованості за поставлений товар у сумі 305 706,01 грн. підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача пені у сумі 9 213,06 грн. за період 17.06.22-08.07.22 (розрахунок міститься в матеріалах цієї справи).

Факт прострочення відповідачем зобов`язання з оплати отриманого товару матеріалами справи доведено.

Як свідчить п. 8.3. договору, сторони мають право відкласти виконання своїх зобов`язань у випадку настання обставин непереборної сили, які підтверджуються у встановленому законом порядку. У разі, якщо обставини непереборної сили тривають довше 30-ти календарних днів, кожна із сторін має право відмовитися від подальшого виконання договору.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року… (який триває станом на час прийняття процесуального рішення в цій справі по суті спору).

Рішенням Торгово-промислової палати України від 28.02.22 № 2024/02.0-7.1 на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України:

- засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … відповідно до Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні";

- підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.22 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи ін. зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи ін. нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Враховуючи, що введення на території України з 24.02.22 воєнного стану, який на теперішній час (станом на дату прийняття процесуального рішення у цій справі по суті спору) не припинено (продовжено на підставі відповідних Указів Президента України), є загальновідомим фактом, а також те, що зазначені форс-мажорні обставини підтверджено відповідним рішенням ТПП України, суд вважає, що в даному випадку з урахуванням умов п. 8.3. договору, є безпідставним нарахування пені, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 9 213,06 грн. задоволенню не підлягають.

Слід зазначити, що судом під час задоволення позовної вимоги щодо стягнення заборгованості за поставлений товар у сумі 305 706,01 грн. враховано положення пунктів 4.1. та 4.2. (порядок розрахунків) наведеного вище в тексті цього рішення договорі та п. 8.3. договору стосовно наявності у сторони права відкласти виконання своїх зобов`язань через обставини непереборної сили.

Разом з тим, що хоча обставини непереборної сили - введення на території України воєнного стану - триває вже понад 30 днів, відповідач не може відмовитись від виконання свого обов`язку з оплати отриманого товару, оскільки товар ним вже отримано. Більш того, порядок розрахунків чітко регламентовано пунктами 4.1. та 4.2. наведеного вище в тексті цього рішення договорі.

За викладених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу (як зазначено в тексті позовної заяви 115 000,00 грн., розмір яких буде змінено під час розгляду справи), а також гонорар адвоката у розмірі 10% від фактично стягненої за рішенням суду суми на користь клієнта позивачем надано:

- копію Договору про надання правової допомоги від 01.11.21 № 01/01-11, укладеного між позивачем та адвокатом Соколик І.В.;

- копію додатку до договору щодо вартості наданих послуг;

- копію акту приймання наданих послуг від 08.07.22 за договором про надання правової допомоги від 11.11.21 № 01/01-11.

Відповідно до п. 6.1. Договору про надання правової допомоги від 01.11.21 № 01/01-11, адвокат має право на отримання гонорару у зв`язку з виконанням доручення клієнта у порядку встановленому цим договором. Гонорар полягає в оплаті послуг адвоката з виконання доручення.

… Сума витрат адвоката може бути скорегована (змінена) сторонами в залежності від фактично понесених витрат адвоката (п. 6.2.1.).

Винагорода за досягнення бажаного для Клієнта результату виконання адвокатом доручення обумовлюється окремо та за згодою сторін складає 10% від фактично стягненої за рішенням суду суми на користь клієнта (п.6.3.). Право адвоката на отримання гонорару виникає відповідно з моменту укладення цього договору (п. 6.4. Договору).

Згідно із п. 6.5. договору, клієнт сплачує адвокату гонорар готівкою, або шляхом перерахування грошових коштів на рахунок адвоката протягом 30 календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції.

Після отримання оплати за надані послуги та надання послуг в повному обсязі, або частинами, сторони підписують Акт приймання наданих послуг (п. 6.4. договору).

З Додатку до договору щодо вартості наданих послуг вбачається наступне:

- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається правнича допомога у спірних правовідносинах - 6000,00 грн. за 1 годину;

- аналіз документів клієнта щодо спірних правовідносин - 6000,00 грн. за 1 годину;

- складання позову, апеляційної скарги, касаційної скарги - ціна позову від 100 тис. грн. до 1 млн. грн. - 20 000,00 грн.;

- складання розрахунку позовних вимог, попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат - ціна позову від 100 тис. грн. до 1 млн. грн. - 2500,00 грн.;

- збір та підготовка письмових доказів, підготовка копій документів для сторін спору - 6000,00 грн. за 1 годину; тощо.

З акту приймання наданих послуг від 08.07.22 за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22 вбачається, що адвокатом надані наступні послуги:

- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається правнича допомога у спірних правовідносинах - 1 година;

- аналіз документів - 5 годин;

- підготовка позовної заяви - 1 документ;

- збір та підготовка письмових доказів - 5 годин;

- складання розрахунку позовних вимог - 1 документ;

- складання попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат - 1 документ;

- підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу - 4 години.

Відповідно до п. 4 вказаного вище акту приймання наданих послуг, вартість вищезазначених послуг становить 115 000,00 грн.

Таким чином, наведене вище в тексті цього рішення надає суду підстави для висновку про те, що:

- з наданого у справу акту приймання від 08.07.22 вбачається, що послуги надані за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22;

- договору про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22) до матеріалів справи не надано, а надано лише договір про надання правничої допомоги від 01.11.21 № 01/01-11;

- про причини, які позбавляли права чи можливості позивача надати вказаний договір (у даному випадку договір про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22) господарському суду Запорізької області у справу № 908/1034/22 останнім та його представником суду не повідомлялось (докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні);

- із наведеного вище акту приймання наданих послуг від 08.07.22 за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22) неможливо встановити, що послуги надавались адвокатом саме у справі №908/1034/22.

З огляду на вказане, а також приймаючи до уваги факт не надання позивачем (його представником) суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ТОВ Компанія «БОТіК» витрат на оплату правничої допомоги саме у справі №908/1034/22 за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 01.11.21), вимога про відшкодування витрат позивача на правову допомогу за рахунок відповідача судом залишається без задоволення.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 9 213,06 грн штрафу та витрат на правову допомогу, позов в цій частині задовольнити, в решті рішення суду залишити без змін.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обґрунтовано настуним:

- суд прийшов помилкового висновку та застосував, як підставу для відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 9 213,06 грн. воєнний стан, як умову форс-мажорних обставини та звільнення від відповідальності за невиконання умов договору.

Суд не з`ясовував наявність ознак надзвичайності та невідворотності, а також обставини неможливості виконання зобов`язань у даному випадку.

Судом не враховано, що форс-мажорні обставини не мають заздалегідь встановлений характер. Сторона договору, яка посилається на такі обставини, повинна довести їх існування, відповідність критеріям форс-мажорних обставин, а також зв`язок між ними та невиконанням договору.

Тягар доказування настання форс-мажорних обставин покладений на сторону, яка про нього заявляє.

Під час розгляду даної справи, жодна зі сторін не заявляла про застосування форс-мажорних обставин, відповідач не заявляв про це та не подавав будь- яких доказів форс-мажорних обставин, відповідач не посилався на форс- мажорні обставини не просив звільнити від відповідальності, не зазначав конкретні заходи і події під час війни, які не дозволяють їм виконувати свої зобов`язання (причинно-наслідковий зв`язок).

- Існування Листа торгово - промислової палати від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 не є звільненням від виконання зобов`язань за договором (сплати штрафних санкцій) під час воєнного стану, це може бути підставою від звільнення, якщо сторона за договором доведе, що внаслідок агресії сусідньої держави неможливо було виконати свої зобов`язання.

- Відповідачем не надано будь-яких доказів настання неможливості виконання ним своїх зобов`язань за Договором, крім того Відповідач взагалі не заявляв про звільнення його від штрафних санкцій у зв`язку з форс- мажорними обставинами.

Суд самостійно вийшов за рамки позицій сторін спору та самостійно вирішив про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені. У даному випадку було б важливо дослідження критеріїв у кожному індивідуальному випадку окремо.

- Проте у зв`язку з запровадженням в Україні воєнного стану вказані податкові накладні не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних по незалежним від нас причинам.

Тому Відповідач міг не чекати реєстрації податкових накладних, а відповідно до роз`яснень Державної податкової Служби України провести остаточний розрахунок по договору поставки №523 від 23.11.2021 року.

Відповідач же навпаки, ухилявся від виконання зобов`язання по договору поставки, на телефонні дзвінки Позивача не відповідав, не вчиняв жодних дій направлених на вирішення питання наявної заборгованості.

- суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не спростовує той факт, що вказані послуги були надані Позивачу, а лише зазначає що Позивачем не надані докази витрат на оплату правничої допомоги саме у справі №908/1034/22.

Вважаємо такий підхід суду першої інстанції формальним.

Щодо зазначення в рішенні про розбіжності дати в акті приймання послуг, хочу зазначити що в акті допущено очевидну технічну описку, оскільки 11 листопада 2022 року навіть на сьогоднішній день, ще не настало. Сам лише Акт не може слугувати безумовним доказом надання або не надання послуг, а очевидна технічна описка не може бити підставою для відмови у позові.

Зважаючи на те, що правова допомога у даній справі дула надана Позивачу, про відшкодування якої було заявлено у позові, з боку Відповідача заперечень в цій частині подано не було, позовні вимоги в цій частині повинні бути задоволені.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» вказує, що:

- Доказів надання Позивачем документів, які передбачено пунктом 7.2. Договору № 523, матеріали справи не містять.

- судом першої інстанції дано невірну оцінку наявним в матеріалах справи документам та зроблено невірний висновок про настання строку оплати 305 706,01 гривень по Договору поставки 16.06.2022.

У зв`язку із ненастанням встановленого Договором № 523 строку оплати товару підстав для нарахування пені за прострочку оплати взагалі немає.

- докази втрати контролю над належними Відповідачу вагонами, а також зменшення орендної плати після початку бойових дій під час розгляду справи в суді першої інстанції не подавалися, тому що відповідно до умов договору № 523 строк оплати залишку вартості Товару в сумі 305 706,01 грн не настав і це було зазначено у відзиві на позов.

Таким чином, внаслідок дії надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин Відповідач втратив більше 23 мільйонів гривень у вигляді товарних залишків, а також доходи від оренди належного йому вагонів.

- додані до позовної заяви Договір про надання правової допомоги від 01.11.2021 № 01/01-11, Акт приймання наданих послуг від 08.07.2022 та Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 08.07.2022 не є належними та допустимими доказами понесення Позивачем витрат на правову допомогу у справі № 908/1034/22.

Ніяких інших заяв та доказів на підтвердження витрат на правову допомогу у справі № 908/1034/22 у встановлені ст. 129 ГПК України строки Позивачем не подавалося.

Враховуючи вищенаведене, в рішенні Господарського суду Запорізької області від 19.09.2022 зроблено абсолютно обгрунтований висновок про залишення без задоволення вимоги Позивача про стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу в сумі 115 000,00 грн.

- зазначений в акті та Розрахунку обсяг часу, витраченого для підготовки та подання позовної заяви у цій справі, є не обґрунтованими та не пропорційним.

- Вказані тарифи більше ніж вдвічи перевищують рекомендовані тарифи, які затверджено рішенням Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 № 13/1/7

Ніяких доказів на підтвердження кваліфікація та досвід адвоката, якого було залучено для подачі позову у цій справі, матеріали справи не містять.

Розмір гонорару розраховано без урахування складного фінансового становища, в якому знаходяться усі фізичні та юридичні особи України внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи 08.11.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О., судді: Березкіна О.В., Іванов О.Г.

Ухвалою суду від 14.11.2022 витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи №908/1034/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК» на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.09.2022 у справі №908/1034/22 відкладено до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

23.11.2022 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 908/1034/22.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду №2047/22 від 28.11.2022, для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, тощо, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2022 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

Ухвалою суду від 28.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК» на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.09.2022 у справі №908/1034/22. Розгляд апеляційної скарги ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

У зв`язку з виходом з відпустки судді Березкіної О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду №218/23 від 31.01.2023, справу передано на розгляд раніше визначеному складу суду у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

23.11.21 між ТОВ "БОТіК" (постачальник) та ТОВ «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» (покупець) укладено договір поставки №523 сільськогосподарської продукції (надалі договір), за умовами якого (п. 1.1.) постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а покупець - прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію українського походження врожаю 2021 року (далі за текстом - товар).

Найменування та ціна товару - пшениця 2 класу за ціною 9000,00 грн. за 1 т. з ПДВ (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.4. договору, кількість товару, що поставляється за договором - 3000 тон (+/- 10% на вибір покупця).

Пунктом 4.1. договору визначено, що оплата товару покупцем здійснюється у наступному порядку: 86% від вартості товару - з моменту підписання договору та отримання покупцем рахунку-фактури, в строк до 01.12.21; 14% від вартості товару - протягом 3 банківських днів, наступних за датою отримання покупцем партії товару і податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником у відповідності до вимог чинного законодавства України та оригіналів документів згідно з п. 2.4., завірених копій згідно з п. 7.2. та/або п. 7.3. договору. У разі неповного надання покупець має право затримати оплату товару.

Пунктом 7.2. договору передбачено перелік завірених копій документів, які мають бути надані постачальником на підтвердження походження товару: статистична звітність про збирання врожаю сільськогосподарських культур та посівні площі с/г культур (ф. 4-сг, ф. 29-сг - річна та 37-сг - щомісячна за поточний рік та за попередній рік (при необхідності); податкова декларація платника податку 4-ї групи (для платників ЄП4) або Податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за поточний рік; Витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно або довідку Держгеокадастру або довідку сільради про наявність земельних ділянок у виробника; Баланс (звіт про фінансовий стан) за Звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2020 р. та останній звітний період 2021 р.

Відповідно до видаткових накладних позивач поставив відповідачеві Товар - у кількості 2856,65 тон на загальну суму 25 709 320,29 грн. (копії видаткових накладних залучено до матеріалів справи):

- № 157 від 26.11.21 товар в кількості 41,22 тон на загальну суму 370 980,15 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 45 558,97 грн.),

- № 158 від 27.11.21 товар в кількості 42,02 тон на загальну суму 378 180,15 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 46 443,18 грн.),

- № 164 від 28.11.21 товар в кількості 131,3 тон на загальну суму 1 181 700,47 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 145 121,11 грн.),

- № 165 від 03.12.21 товар в кількості 216,14 тон на загальну суму 1 945 260,77 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 238 891,67 грн.),

- № 171 від 05.12.21 товар в кількості 41,24 тон на загальну суму 371 160,15 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 45 581,07 грн.),

- № 172 від 08.12.21 товар в кількості 395,06 тон на загальну суму 3 555 541,42 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 436 645,44 грн.),

- № 173 від 12.12.21 товар в кількості 98,4 тон на загальну суму 885 600,36 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 108 757,94 грн.).

- № 178 від 15.12.21 товар в кількості 508,16 тон на загальну суму 4 573 441,83 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 561 650,75 грн.),

- № 179 від 16.12.21 товар в кількості 143,98 тон на загальну суму 1 295 820,52 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 159 135,85 грн.),

- № 180 від 17.12.21 товар в кількості 352,16 тон на загальну суму 3 169 441,27 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 389 229,63 грн.),

- № 181 від 18.12.21 товар в кількості 137,74 тон на загальну суму 1 239 660,50 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 152 239,01 грн.),

- № 182 від 19.12.21 товар в кількості 58,07 тон на загальну суму 522 630,21 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 64 182,66 грн.),

- № 187 від 21.12.21 товар в кількості 185,95 тон на загальну суму 1 673 550,67 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 205 523,77 грн.),

- № 191 від 23.12.21 товар в кількості 83,4 тон на загальну суму 747 360,3 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 91 781,09 грн.),

- № 192 від 28.12.021 товар в кількості 41,81 тон на загальну суму 376 290,15 грн. (в т.ч. ПДВ 14% - 46 211,07 грн.),

- № 1 від 04.01.22 товар в кількості 338,58 тон на загальну суму 3 047 221,22 грн. (в т.ч. ПДВ 14%-374 220,15 грн.),

- № 2 від 06.01.22 товар в кількості 41,72 тон на загальну суму 3 047 221,22 грн. (в т.ч. ПДВ 14%-374 220,15 грн.).

Платіжними дорученнями №8285 від 23.11.21, №8299 від 24.11.21, №1466 від 29.11.21, №1474 від 30.11.21, №8472 від 01.12.21, №1603 від 23.12.21, №8773 від 24.12.21, №1720 від 11.01.22 відповідач здійснив часткову оплату отриманого товару на суму 25 403 614,28 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем поставленого товару на суму 305 706,01 грн., позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. №47 від 20.06.22, в якій просив сплатити заборгованість, зазначивши при цьому, що у зв`язку з введенням в Україні з 24.02.22 воєнного стану, з незалежних від позивача причин, податкові накладні №1 від 04.01.22 та №2 від 06.01.22 були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних лише 09.06.22 та 13.06.22. Відповідно до умов договору, строк оплати настав 16.06.22.

Відповіді на претензію відповідачем не надано, заборгованість не погашено, що стало підставою для звернення ТОВ "БОТіК" до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у примусовому порядку.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу україни, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення обставин настання обов`язку відповідача здійснити оплату отриманого товару на суму 305 706,01 грн., який , відповідно, сплинув 16.06.22 (13.06.22 + 3 банківські дні), задоволення позовних вимог в частині стягнення з ТОВ "САНГРЕЙН ІНВЕСТ" на користь ТОВ "БОТіК" заборгованості за поставлений товар у сумі 305 706,01 грн. та правильності нарахування позивачем пені у сумі 9 213,06 грн. за період 17.06.22-08.07.22.

Предметом апеляційного оскарження є висновок суду першої інстанції в частині відмови в стягнені пені у розмірі 9 213,06 грн. в зв`язку із введення на території України з 24.02.22 воєнного стану, який на теперішній час (станом на дату прийняття процесуального рішення у цій справі по суті спору) не припинено (продовжено на підставі відповідних Указів Президента України),те, що зазначені форс-мажорні обставини підтверджено відповідним рішенням ТПП України ( Рішенням Торгово-промислової палати України від 28.02.22 № 2024/02.0-7.1 на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України).

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними. Це означає, що війна є форс-мажором, тобто обставиною непереборної сили, яка звільняє від відповідальності у випадку несвоєчасної сплати за комунальні послуги.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 визначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву:

« … Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (ЦКУ)…

… Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України…

… Статтею 193 ГК України встановлено, що…

... Відповідно до умов пункту 4.1 Договору № 523 у Відповідача не виникає обов`язок оплачувати 14 % вартості Товару у разі неповного надання завірених копій документів згідно в пункті 7.2 Договору № 523.

Згідно видаткових накладних від 04.01.2022 № 1 та від 06.01.2022 № 2 (завірені копії додано до позовної заявивід 08.07.2022) Постачальник поставив покупцю 380,3 тон товару вартістю 3 422 701,37 гривень.

Вартість неоплаченого Відповідачем Товару складає 305 706, 01 гривень або 8,93 % від вартості поставленого в 2022 році Товару.

Відповідач не отримав від Позивача документи згідно п. 7.2 Договору № 523 Позивач за 2022 рік.

Таким чином, Позивач не має право вимагати оплату 305 706,01 грн по Договору № 523 до повного надання передбачених пунктом 7.2 цього договору документів

Відповідно до статті 610 ЦКУ…

… Згідно статті 611 ЦКУ…

… Позивач не має права заявляти вимогу про стягнення неустойки у вигляді пені за прострочення оплати 305 706, 01 гривень тому що це зобов`язання не є простроченим.» (а.с. 111).

З урахуванням вищевикладенного, колегія суддів констатує, що відповідач взагалі у відзиві на позовну заяву не посилався на наявність обставин непереборної сили, як на підставу звільнення його від обов`язку зі сплати пені.

Відповідні доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню

З урахуванням вищевикладенного, рішення Господарського суду Запорізької області від 19.09.2022 у справі №908/1034/22 в частині відмови в задоволені позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 9 213,06 грн. за період 17.06.22-08.07.22. підлягає скасуваннюз ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції в частині відмови в задоволені вимоги про відшкодування витрат позивача на правову допомогу за рахунок відповідача в зв`язку з тим, що «...приймаючи до уваги факт не надання позивачем (його представником) суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ТОВ Компанія «БОТІК» витрат на оплату правничої допомоги саме у справі №908/1034/22 за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 01.11.21), вимога про відшкодування витрат позивача на правову допомогу за рахунок відповідача судом залишається без задоволення.», колегія суддів виходить з наступного:

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19.

Висновок суду першої інстанції в частині: «… приймаючи до уваги факт не надання позивачем (його представником) суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ТОВ Компанія "БОТіК" витрат на оплату правничої допомоги саме у справі №908/1034/22 за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 01.11.21), вимога про відшкодування витрат позивача на правову допомогу за рахунок відповідача судом залишається без задоволення…» визнається колегією суддів таким, що суперечить сталій судовій практиці.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат (витрат на надання правової допомоги) - 115 000,00 грн

З урахуванням вищевикладенного, колегія суддів констатує, що позивачем дотримано вимоги статті 124 Господарського процесуального кодексу України в частині подання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вказаною статтею передбачено, якими доказами заявник повинен підтверджувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вірно встановлено, місцевим господарським судом і підтверджено матеріалами спарви, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу (як зазначено в тексті позовної заяви 115 000,00 грн., розмір яких буде змінено під час розгляду справи), а також гонорар адвоката у розмірі 10% від фактично стягненої за рішенням суду суми на користь клієнта позивачем надано:

- копію Договору про надання правової допомоги від 01.11.21 № 01/01-11, укладеного між позивачем та адвокатом Соколик І.В. (а.с. 95-97);

- копію додатку до договору про надання правової допомоги від 01.11.21 № 01/01-11(а.с. 98);

- копію акту приймання наданих послуг від 08.07.22 за договором про надання правової допомоги від 11.11.22 № 01/01-11 (а.с. 99).

Колегія суддів не погоджується з твердженнями відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу в частині того, що в змісті Договору про надання правової допомоги від 01.11.21 № 01/01-11, відсутні будь-які посилання на спір, який виник між ТОВ "БОТіК" та ТОВ "САНГРЕЙН ІНВЕСТ" щодо стягення заборгованості за поставлений товар у сумі 305 706,01 грн. та пені у сумі 9 213,06 грн. за період 17.06.22-08.07.22р. з огляду на наступне:

Як вбачається з розділу «ПОПЕРЕДНІЙ (ОРІЄНТОВНИЙ) РОЗРАХУНОК СУДОВИХ ВИТРАТ» :

« 1. Розрахунок судового збору

Позовна заява містить вимогу майнового характеру…

… Ціна позову в частині майнової вимоги -314 919.07 грн…» (з.с. 95).

Аналогічно в тексті позовної заяви, ціна позову визначена як 314 919,07грн (з.с. 1).

З урахуванням вищевикладенного, колегія суддів доходить висновку, що Договор про надання правової допомоги від 01.11.21 № 01/01-11 укладено саме на захист інтересів позивача у даній справі.

Як вбачається зі змісту копії акту приймання наданих послуг від 08.07.22 його складено на підтвердження надання Виконавцем (адвокатом Соколик І.В.) Замовнику (ТОВ «БОТіК» в в особі директора Обори А.М. послуг за договором про надання правової допомоги від 11.11.22 № 01/01-11 (а.с. 99).

Змістовне наповнення переліку наданих послуг, які перелічені в акті від 08.07.22р., повністю збігається з переліком послуг, які сторони погодили в розділі « 2.Розрахунок витрат на професійну правничу допомогу» Договору про надання правової допомоги від 01.11.21 № 01/01-11 (з.с. 95) та розділі «Найменування послуги» додатку до договору про надання правової допомоги від 01.11.21 № 01/01-11.

Невідповідність в акті від 08.07.2022р. дати Договору про надання правової допомоги № 01/01-11 однієї цифри « 2» в році « 2022» замість належної « 1» в році « 2021» колегія суддів розцінює як технічну описку, яка мала бути усунена судом шляхом надання позивачу можливості подати письмові пояснення з цього питання в порядку частини 5 статті 161 Господарського процесуального кодексу України.

Тому суд першої інстанції, дійшовши висновку про :

«… - з наданого у справу акту приймання від 08.07.22 вбачається, що послуги надані за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22;

- договору про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22) до матеріалів справи не надано, а надано лише договір про надання правничої допомоги від 01.11.21 № 01/01-11;

- про причини, які позбавляли права чи можливості позивача надати вказаний договір (у даному випадку договір про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22) господарському суду Запорізької області у справу № 908/1034/22 останнім та його представником суду не повідомлялось (докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні);

- із наведеного вище акту приймання наданих послуг від 08.07.22 за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22) неможливо встановити, що послуги надавались адвокатом саме у справі №908/1034/22…» проявив надмірний формалізм при вирішенні цього питання.

Зазначений підхід щодо недопустимості надмірного формалізму узгоджується з позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.08.2021 у справі № 149/2736/20, від 29.09.2021 у справі № 910/12662/20.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу

"... Доданий до матеріалів справи Акт приймання наданих послуг від 08.07.2022 складено за договором про надання правової допомоги від 11 листопада 2022 року № 01/01/- 11, копія якого в матеріалах справи відсутня.

В акті приймання наданих послуг від 08.07.2022 не зазначено ані назви Відповідача, ані суми позову, ані інших посилань на вимоги, які було предметом розгляду Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1034/22.

В Розрахунку судових витрат від 08.07.2022 не зазначено, згідно якого договору або у зв`язку із розглядом якої справи було понесено ці витрати.

Таким чином, додані до позовної заяви Договір про надання правової допомоги від 01.11.2021 № 01/01-11, Акт приймання наданих послуг від 08.07.2022 та Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 08.07.2022 не є належними та допустимими доказами понесення Позивачем витрат на правову допомогу у справі № 908/1034/22.

Ніяких інших заяв та доказів на підтвердження витрат на правову допомогу у справі № 908/1034/22 у встановлені ст. 129 ГПК України строки Позивачем не подавалося..." відхиляються колегією суддів з вищенаведених підстав.

Відповідно до п. 6.1. Договору про надання правової допомоги від 01.11.21 № 01/01-11, адвокат має право на отримання гонорару у зв`язку з виконанням доручення клієнта у порядку встановленому цим договором. Гонорар полягає в оплаті послуг адвоката з виконання доручення.

… Сума витрат адвоката може бути скорегована (змінена) сторонами в залежності від фактично понесених витрат адвоката (п. 6.2.1.).

Винагорода за досягнення бажаного для Клієнта результату виконання адвокатом доручення обумовлюється окремо та за згодою сторін складає 10% від фактично стягненої за рішенням суду суми на користь клієнта (п.6.3.). Право адвоката на отримання гонорару виникає відповідно з моменту укладення цього договору (п. 6.4. Договору).

Згідно із п. 6.5. договору, клієнт сплачує адвокату гонорар готівкою, або шляхом перерахування грошових коштів на рахунок адвоката протягом 30 календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції.

Після отримання оплати за надані послуги та надання послуг в повному обсязі, або частинами, сторони підписують Акт приймання наданих послуг (п. 6.4. договору).

З Додатку до договору щодо вартості наданих послуг вбачається наступне:

- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається правнича допомога у спірних правовідносинах - 6000,00 грн. за 1 годину;

- аналіз документів клієнта щодо спірних правовідносин - 6000,00 грн. за 1 годину;

- складання позову, апеляційної скарги, касаційної скарги - ціна позову від 100 тис. грн. до 1 млн. грн. - 20 000,00 грн.;

- складання розрахунку позовних вимог, попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат - ціна позову від 100 тис. грн. до 1 млн. грн. - 2500,00 грн.;

- збір та підготовка письмових доказів, підготовка копій документів для сторін спору - 6000,00 грн. за 1 годину; тощо.

З акту приймання наданих послуг від 08.07.22 за договором про надання правової допомоги №01/01-11 від 11.11.22 вбачається, що адвокатом надані наступні послуги:

- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається правнича допомога у спірних правовідносинах - 1 година;

- аналіз документів - 5 годин;

- підготовка позовної заяви - 1 документ;

- збір та підготовка письмових доказів - 5 годин;

- складання розрахунку позовних вимог - 1 документ;

- складання попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат - 1 документ;

- підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу - 4 години.

Відповідно до п. 4 вказаного вище акту приймання наданих послуг, вартість вищезазначених послуг становить 115 000,00 грн.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Дослідивши заяву позивача про розподіл судових витрат, надані заявником докази, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених товариством до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, колегія суддів враховує те, що подання позовної заяви не вимагало додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин чи виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи, доказів протилежного не надано та з матеріалів справи не вбачається; розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи також не може свідчити про її складність, як того вимагає частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що відображені в Акті здачі-приймання виконаних робіт (послуг) такі послуги (п.1 акту), як зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається правнича допомога у спірних правовідносинах - 1 година та аналіз документів - 5 годин , за наявності в розділі «Підготовка позовної заяви» посилань на « правовий аналіз поданих клієнтом документів» визнається колегією суддів безпідставно включеними до переліку послуг з правової допомоги адвоката.

Оскільки технічне копіюванням документів у вигляді поліграфічних послуг, їх завіряння, направлення документів поштою не є різновидом правничої допомоги та не вимагає застосування професійних знань адвоката, тому такі дії не можуть бути віднесені до витрат на правничу допомогу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №808/1849/18.

Відповідно, послуги зазначені у п.6 «збір та підготовка письмових доказів - 5 годин» та «- підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу - 4 години» не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України".

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд зауважує, що у абз. 3 пункту 6.5 постанови ОП КГС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Також суд враховує те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну "фактично понесені" витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром "фактично понесеними". З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Тогджу проти Туреччини", заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; "Начова та інші проти Болгарії", заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; "Імакаєва проти Росії", заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; "Карабуля проти Румунії", заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; "Бєлоусов проти України", заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.

Cправа не є складною та не потребує від адвоката значного часу для підготовки. Враховуючи фактичні обставини справи, необхідний обсяг послуг адвоката звівся до підготовки позову та доданих до нього документів, розрахунку позовних вимог та орінтовного розрахунку судових витра.

Врахувавши викладене, суд з урахуванням таких критеріїв як справедливість, добросовісність, розумність, принципи співмірності та розумності судових витрат, складність цієї справи, витрачений адвокатом позивача час на підготовку поданих документів, у відповідності до ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що справедливим та співрозмірним є стягнення на користь позивача витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн (підготовка позовної заяви» вартістю 20 000,00 грн, «складання розрахунку позовних вимог» вартістю 2500,00 грн «складання попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат» вартістю 2 500,00 грн).поклавши іншу частину витрат 90 000,00 на позивача.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу в частині:

" ...Враховуючи, що усі обставини справи, включаючи перелік доказів та розрахунок суми боргу, було викладено раніше в претензії Позивача від 20.06.2022 вих № 47, заявлена сума витрат на правову допомогу є явно не пропорційною до предмета цього спору.

В акті приймання наданих послуг та розрахунку від 08.07.2022 зазначено, що адвокатом було витрачено на надання правничої допомоги 18 годин, у тому числі:

5 годин на аналіз документів;

1 година на підготовку позовної заяви;

1 година на складання розрахунку позовних вимог;

5 годин на збір та підготовку письмових доказів;

4 години на підготовку копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу (слід зазначити, що в порушення вимог статті 162 ГПК України позовна заява від 08.07.2022 містить не повний перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви).

Зважаючи на ціну та предмет позову справу №908/1034/22 розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

Жодних додаткових доказів чи документів ані під час підготовки до розгляду справи, а ні під час її розгляду не витребувалося та не подавалося.

Таким чином, зазначений в акті та Розрахунку обсяг часу, витраченого для підготовки та подання позовної заяви у цій справі, є не обґрунтованими та не пропорційним.

Відповідно до ч. 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В додатку до Договору про надання правової допомоги від 01.11.2021 № 01/01-11 зазначено, зокрема, наступні тарифи:

- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається правнича допомога у спірних правовідносинах - 6000,00 грн. за 1 годину;

- аналіз документів клієнта щодо спірних правовідносин - 6000,00 грн. за 1 годину;

- складання позову, апеляційної скарги, касаційної скарги - ціна позову від 100 тис. грн. до 1 млн. грн. - 20 000,00 грн.;

- складання розрахунку позовних вимог, попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат - ціна позову від 100 тис. грн. до 1 млн. грн. - 2500,00 грн.;

- збір та підготовка письмових доказів, підготовка копій документів для сторін спору - 6000,00 грн. за 1 годину; тощо.

Вказані тарифи більше ніж вдвічи перевищують рекомендовані тарифи, які затверджено рішенням Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 Ніяких доказів на підтвердження кваліфікація та досвід адвоката, якого було залучено для подачі позову у цій справі, матеріали справи не містять.

Розмір гонорару розраховано без урахування складного фінансового становища, в якому знаходяться усі фізичні та юридичні особи України внаслідок збройної агресії Російської Федерації..." визнаються врахованими колегією суддів згідно вищенаведенного висновку щодо розподілу судових витрат.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у процесуальному сенсах.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 19.09.2022 у справі №908/1034/22 підлягає скасуванню в частині відмови в задоволені пені та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн, а апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" на нього, відповідно, підлягає частковому задоволеню.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 721,50 грн. (а.с.132) покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК» на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.09.2022 у справі №908/1034/22 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.09.2022 у справі №908/1034/22 - в частині відмови в задоволені пені та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити:

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 40, кімната 14, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК» (64650, Харківська область, Лозівський район, с. Веселе, вул. Колгоспна, буд. 4, ) - 305 706 (триста п`ять тисяч сімсот шість) грн. 01 коп. заборгованості, 9 213,06 грн. пені 4 723 (чотири тисячі сімсот двадцять три) грн. 79 коп. судового збору. .25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «САНГРЕЙН ІНВЕСТ» (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 40, кімната 14, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «БОТіК» (64650, Харківська область, Лозівський район, с. Веселе, вул. Колгоспна, буд. 4, ) - 3 721,50 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Запорізької області видачу відповідних наказів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов