РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2023Справа № 910/20903/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Нікітіної В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за первісним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН"

про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН"

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

про визнання недійсним акту звіряння розрахунків

за участю представників:

від КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго": Гаврилов Є.Ю.

від ТОВ "ФАЄПЛОН": не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (позивач) надійшла позовна заява № 30/7/1/13796/16 від 22.12.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водоканал-Сервіс" (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 439 279, 61 грн. за спожиту теплову енергію за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року (включно) за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 8363081 від 17.01.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань, зокрема, відповідач не здійснив оплату позивачу за отриману теплову енергію, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за спожиту теплову енергію за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року (включно).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 року (суддя Данилова М.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/20903/20 здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 03.02.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 року відкладено підготовче засідання на 03.03.2021.

17.02.2021 через відділ діловодства суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про призначення комплексної економічної судової експертизи з залученням спеціаліста теплотехніка.

17.02.2021 через відділ діловодства суду надійшла зустрічна позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВОДОКАНАЛ-СЕРВІС" до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про визнання недійсним акту звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані помилковим складенням та підписанням сторонами спірного акту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; об`єднано зустрічну позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВОДОКАНАЛ-СЕРВІС" до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про визнання недійсним акту звіряння розрахунків за теплову енергію в одне провадження з первісним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВОДОКАНАЛ-СЕРВІС" про стягнення заборгованості та ухвалено зустрічний позов розглядати за правилами загального позовного провадження разом з первісним позовом у судовому засіданні призначеному на 03.03.2021 року.

У підготовчому засіданні 03.03.2021 року від позивача за первісним позовом надійшли письмові заперечення проти клопотання відповідача за первісним позовом про призначення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 задоволено частково клопотання відповідача за первісним позовом про призначення комплексної судової економічної експертизи; призначено у справі № 910/20903/20 комплексну судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; оплату витрат по проведенню комплексної судової економічної експертизи покласти на відповідача за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОДОКАНАЛ-СЕРВІС".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 року залишено без змін, матеріали справи № 910/20903/20 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Листом № 910/20825/20/4966/2021 від 18.06.2021 року матеріали справи №910/20903/20 було скеровано Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

29.07.2021 через відділ діловодства суду від експертної установи надійшов лист №20377/21-71/21510/21-43 від 22.07.2021, разом з клопотанням судового експерта Ірини Шепель, яка виконує судову експертизу у справі № 910/20903/20 про надання документів, необхідних для проведення комплексної економічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.08.2021 поновлено провадження у справі № 910/20903/20 для виконання клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та для витребування необхідних додаткових матеріалів для проведення комплексної економічної експертизи, судове засідання у справі №910/20903/20 призначено на 08.09.2021, зобов`язано сторін, на виконання вимог клопотання експерта для проведення експертизи надати документи та витребувано у Київського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали справи № 910/20903/20 для розгляду клопотання експерта.

27.08.2021 Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на виконання ухвали суду від 09.08.2021 надано до суду витребувані документи по справі для проведення експертизи, а саме:

- покази приладів обліку споживання теплової енергії згідно Договору № 8363081 від 17.01.2019 року за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року;

- акти приймання-передавання теплової енергії згідно Договору № 8363081 від 17.01.2019 року за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року;

- середня температура зовнішнього повітря (°С) за опалювальний період з листопада 2019 року по квітень 2020 року;

- тривалість опалювального періоду (діб) з листопада 2019 року по квітень 2020 року за Договору № 8363081 від 17.01.2019 року із зазначенням дат початку та закінчення;

- щомісячні звіти ТОВ «Водоканал-Сервіс» по фактичному споживанню теплової енергії (п.5 Додатку № 2 до Договору);

- рахунки-фактури, які включають загальну вартість теплової енергії поточного місяця з урахуванням кінцевого сальдо розрахунків на його початок (п.2.2.2 Договору);

- акти приймання-передавання теплової енергії згідно Договору № 8363081 від 17.01.2019 року за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року;

- Розпорядження КМДА від 22.12.2018 року № 2340 та від 23.04.2020 року № 636;

- щомісячні акти звіряння (п.8 Додатку 2 до Договору);

- податкові накладні та розрахунки коригування кількісних та вартісних показників до них, з квитанціями щодо їх реєстрації в ЄРПН;

- платіжні документи (платіжні доручення та банківські виписки), які підтверджують розрахунки за спожиту теплову енергію;

- картки рахунків та оборотно-сальдові відомості (у кількісному та вартісному виразі) помісячно, по бухгалтерським рахунках на яких КП «Київтеплоенерго» та ТОВ «Водоканал-Сервіс» обліковують взаєморозрахунки по Договору № 8363081 від 17.01.2019 року.

- інші документи які маю значення для вирішення поставлених на виконання судової експертизи питань.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/1689/21 від 17.09.2021, у зв`язку із звільненням судді Данилової М.В., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/20903/20.

У результаті повторного автоматизованого розподілу справи №910/20903/20, зазначена справа була передана на розгляд судді Гулевець О.В.

20.09.2021 до Господарського суду м. Києва надійшли матеріали справи №910/20903/20.

Господарським судом міста Києва ухвалою від 21.09.2021 прийнято справу №910/20903/20 до провадження, розгляд клопотання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України призначено на 05.10.2021.

У судовому засіданні 05.10.2021 у зв`язку з наданням позивачем інформації наведеною у витягу, суд на місці ухвалив змінити найменування та адресу місцезнаходження відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Водоканал-Сервіс" (02232, м. Київ, пр.-т Маяковського Володимира, 68, оф. 233, ідентифікаційний код 37880620) на належне найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" (87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, будинок 4, ідентифікаційний код 37880620), про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 провадження у справі №910/20903/20 зупинено на час проведення судової експертизи, матеріали справи №910/20903/20 та документи надані Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на виконання вимог ухвали суду від 09.08.2021 надіслано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

10.01.2022 через канцелярію суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист вих. №3106/2133/15404-21/71 від 31.12.2021 про необхідність проведення оплати експертизи.

У клопотанні в.о. директор КНДІ судових експертиз зазначено про необхідність проведення оплати за проведення експертизи, яка згідно з ухвалою суду від 03.03.2021 покладена на Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОДОКАНАЛ-СЕРВІС" (02232, місто Київ, проспект Маяковського Володимира, буд. 68, офіс 233) та в подальшому відповідно до ухвали від 05.10.2021 змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" (87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, будинок 4, ідентифікаційний код 37880620).

Оскільки, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 витрати на проведення експертизи покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН", Господарський суд міста Києва ухвалою від 28.01.2022 поновлено провадження у справі №910/20903/20, клопотання в.о. директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про проведення оплати експертизи задоволено, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" провести оплату витрат на проведення експертизи, провадження у справі №910/20903/20 зупинено на час проведення судової експертизи.

31.10.2022 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріалами справи №910/20903/20 разом з повідомленням вих. №20377/21-71/2151021-43 від 29.09.2022 про повернення матеріалів справи без виконання експертизи через неоплату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 поновлено провадження у справі № 910/20903/20, підготовче засідання у справі № 910/20903/20 призначено на 06.12.2022, Товариству з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" у строк до 05.12.2022 надати суду письмові пояснення щодо повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України вих. №20377/21-71/2151021-43 від 29.09.2022 про повернення матеріалів справи без виконання експертизи через неоплату.

У судовому засіданні 06.12.2022 суд відклав підготовче засідання на 24.01.2023 у зв`язку з неявкою представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).

У судовому засіданні 24.01.2023 враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, відсутність інших клопотань, заяв від сторін, судом закрито підготовче провадження та призначено справу №910/20903/20 до судового розгляду по суті на 07.02.2023, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) у судовому засіданні 07.02.2023 надав пояснення по суті первісного та зустрічного позову, первісні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, проти зустрічних позовних вимог заперечив.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи по суті не подавав.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 07.02.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго". За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО".

17.01.2019 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської держаної адміністрації «Київтеплоенерго» в особі структурного підрозділу «Енергозбут» (постачальник, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом)) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» (споживач, відповідач за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом)), в подальшому найменування було змінено на ТОВ «Фаєплон», було укладено договір № 8363081 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію у гарячій воді споживачу для потреб опалення, а споживач зобов`язується отримувати теплову енергію та оплачувати її вартість відповідно до умов, викладених у цьому договорі (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.2.1 договору постачальник зобов`язується безперебійно (крім випадків визначених цим договором та чинним законодавством) постачати споживачу теплову енергію у гарячій воді, на межу балансової належності, відповідно до додатків 3, 4 до цього договору для потреб опалення - в період опалювального сезону, згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними у додатку 1 до цього договору.

Згідно з п. 2.3.1 договору споживач зобов`язується додержуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1 до цього договору, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2 до цього договору.

Пунктами 2, 5 Додатку № 2 до договору встановлено, що у разі встановлення у споживача будинкових приладів обліку теплової енергії - кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається відповідно до показників цих приладів, встановлених на межі балансової належності. Споживач, що має будинкові прилади обліку щомісячно надає постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії в ЦОК, за адресою: вул. Волоська, 42 - не пізніше 1 числа наступного за звітним місяцем.

Як передбачено п. 7 Додатку № 2 до договору разі відсутності у споживача будинкових приладів обліку або ненадання споживачем показників приладів обліку у встановлені цим додатком терміни, кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається на опалення як множення кількості годин споживання теплової енергії за місяць та величину годинного теплового навантаження з урахуванням середньомісячної температури теплоносія.

Споживач щомісячно з 12 по 15 числа отримує в ЦОК за адресою: вул. Будівельників, 25, оформлену постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кільцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції; облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює (підписує необхідні документи) і повертає один примірник акта приймання-передавання товарної продукції акта звіряння постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання (п. 8 Додатку № 2 до договору).

Відповідно до п. 9 Додатку №2 до договору споживач, на розрахунковий рахунок постачальника, відкритий у ТВБВ №100/020 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (код банку 322669), щомісячно:

- забезпечує не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на розрахунковий рахунок постачальника - р/р 8020;

- до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком за кожною тарифною групою окремо:

- р/р 8020 - за теплову енергію, спожиту для потреб споживачів тарифної групи «інші»;

- р/р 8020 - за теплову енергію, спожиту для потреб бюджетних споживачів;

- р/р 8020 - за теплову енергію, спожиту для потреб релігійних організацій;

Оплата коштів із супутніх розрахунків (конденсат, наповнення мережною водою, тощо) здійснюється на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (МФО 305749).

Оплата пені на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) здійснюється на поточний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ТВБВ №10026/020 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669).

У разі відсутності в призначенні платежу періоду, за який сплачується платіж, така оплата зараховується в рахунок погашення заборгованості минулих періодів першочергово.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.05.2019, а в частині зобов`язання споживача розрахуватися за спожиту теплову енергію, до повного цього зобов`язання виконання (п. 4.1 договору).

В обґрунтування первісних позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на те, що відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) неналежним чином виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого, за період з 01.11.2019 по 01.10.2020 у відповідача виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у гарячій воді у розмірі 394 075,18 грн, що підтверджується Актом звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2020 та корінцями нарядів на включення та відключення об`єктів теплопостачання та наданими відповідачем відомостями обліку споживання теплової енергії.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання за договором, позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 6432,86 грн, 3% річних у розмірі 8030,78 грн та пеню у розмірі 30 740,79 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" заявлено зустрічний позов до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про визнання недійсним акту звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

В обґрунтування зустрічного позову Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" посилається на те, що Акт звіряння розрахунків від 30.09.2020 було складено під впливом помилки, а саме сторони вели переговори про укладення мирових угод по загальним розрахункам за період з 2019 по 2020 роки, як в межах договорів на постачання теплової енергії за договорами, укладеними між КП "Київтеплоенерго" та ТОВ "Водоканал-сервіс", так і в справах на підтвердження права вимоги по договору про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 від 11.10.2018, де сторони просили оголосити перерви у зв`язку з можливістю укладення мирових угод у справах: № 910/17661/19, № 910/17662/19, № 910/18399/19, № 910/17658/19, № 910/18330/19. За доводами позивача за зустрічним позовом, однією з умов домовленостей було підписання актів звіряння. Однак, після підписання актів звіряння розрахунків позиція КП "Київтеплоенерго" змінилася.

З урахуванням наведеного, ТОВ "ФАЄПЛОН" звернулось до суду із зустрічним позовом про визнання акту звіряння розрахунків від 30.09.2020 недійсним, як такий що вчинений під впливом помилки, на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 203 та ст. 229 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором енергопостачання.

Частинами 1 і 2 ст.714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності до ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (частини 7 статті 276 ГК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження постачання теплової енергії за договором ТОВ "ФАЄПЛОН" за період з 01.11.2019 по 01.10.2020 позивачем за первісним позовом надано відомості обліку споживання теплової енергії за спірний період, корінці нарядів на включення та відключення об`єкту за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 38А, за особистим рахунком абонента №8363081; облікові картки за спірний період; рахунок-фактуру від 30.09.2020, підписаний та скліплений печатками сторін акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2020, акти приймання -передавання товарної продукції за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року.

Судом враховано, що акти приймання-передавання товарної продукції за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року не підписані представником відповідача.

Пунктом 8 Додатку №2 до договору передбачено обов`язок споживача щомісячно з 12 по 15 числа отримувати в ЦОК за адресою: вул. Будівельників, 25, оформлену постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кільцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції; облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює (підписує необхідні документи) і повертає один примірник акта приймання-передавання товарної продукції акта звіряння постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Доказів виконання п. 8 Додатку № 2 до договору з отримання споживачем (відповідачем за первісним позовом) актів приймання-передавання товарної продукції матеріали справи не місять, як не міститься у справі доказів вмотивованої відмови споживача від підписання таких актів.

Отже, у розумінні умов договору, сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів приймання-передавання товарної продукції не є визначальним для висновку про невиконання позивачем за первісним позовом своїх зобов`язань із постачання теплової енергії.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження спростування ТОВ "ФАЄПЛОН" обсягів постачання теплової енергії за спірний період.

Заперечуючи проти задоволення первісних позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" посилається на те, що долучені до первісного позову документи не відповідають вимогам статей 73, 75, 76 Господарського процесуального кодексу України та вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому не можуть бути належними доказами наявності заборгованості.

За поясненнями позивача за первісним позовом, ним, як постачальником теплової енергії, з метою здійснення обліку взаємовідносин із споживачами теплової енергії використовується програмний комплекс Електронна база даних "Уніван-Термал".

Електронна база даних "Уніван-Термал" містить вичерпну інформацію про порядок нарахування за теплову енергію (по показникам теплового лічильника чи розрахунковим способом по навантаженню), кількість днів/годин постачання теплової енергії, обсяг поставленої (спожитої) теплової енергії, тариф на теплову енергію, а також стан розрахунків за спожиту теплову енергію споживачем по його особовому рахунку.

Електронна база даних формується на підставі даних фактичного споживання теплової енергії, зокрема, за даними приладу обліку споживача.

Згідно з пунктом 2 Додатку № 2 договору, відповідно до якого у разі встановлення у споживача будинкових приладів обліку теплової енергії - кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначаються відповідно до показників цих приладів, встановлених на межі балансової належності.

При цьому, такі дані показників приладів обліку відображені відповідно в облікових картках за особовим рахунком споживача, на підставі яких здійснюються відповідні нарахування.

Позивачем за первісним позовом сформовано та надано суду інформацію з електронної бази даних у паперовому вигляді, що містять зазначені відомості, а саме, облікові картки по особовому рахунку відповідача за первісним позовом - особовий рахунок № № НОМЕР_3 , довідку про стан розрахунків за спожиту теплову енергію з відповідачем за первісним позовом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом.

Судом враховано, що надані позивачем за первісним позовом облікові картки є паперовим відображенням баз даних ПУ «Уніван-Термал».

З наявних в матеріалах справи облікових карток вбачається обсяги поставленої у спірний період теплової енергії відповідачу за первісним позовом.

Судом також враховано, що питання прийняття облікових карток (табуляграм) в якості доказів у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді, у контексті їх оцінки судами, неодноразово вирішувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/6652/17, від 12.07.2018 у справі № 910/6654/17, від 12.10.2018 у справі № 910/30728/15, від 03.09.2020 у справі №910/17662/19).

Судом також досліджено довідку про стан розрахунків за спожиту теплоенергію відповідачем за первісним позовом, з якої вбачається, що відповідачем здійснювались часткові оплати за теплову енергію, поставлену на підставі договору № 8363081 у період з листопада 2019 року по вересень 2020 року. Також, судом встановлено, що за період з листопада 2019 року по вересень 2020 року у відповідача за первісним позовом наявна заборгованість у розмірі 394 075,18 грн.

Водночас, відповідачем за первісним позовом не спростовано належними доказами, у розумінні статей 76, 77, 78 ГПК України, обсягів споживання теплової енергії та відомостей щодо нарахування боргу, з урахуванням здійснення часткових оплат.

Як встановлено судом вище, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем за первісним позовом заперечень або претензії щодо кількості, якості чи вартості поставленої теплової енергії.

Разом з тим, надані позивачем за первісним позовом відомості обліку споживання теплової енергії за період з 20.10.2019 по 08.04.2020 підписані представником відповідача за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) та завірені печаткою Товариства.

Також, на підтвердження наявності у відповідача заборгованості позивачем за первісним позовом надано підписаний обома сторонами без зауважень Акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2020 за обліковим записом № 8363081, згідно з яким станом на 01.10.2020 заборгованість споживача становить 394 075,18 грн.

Судом досліджено зазначений доказ та встановлено, що вказаний Акт підписаний з боку постачальника директором СП "Енергозбут" КП "Київтеплоенерго" Лопатіним К.О. та з боку ТОВ "Водоканал-Сервіс" керівником Гранатом В.О.

Відповідно до п. 2.2 договору постачальник зобов`язується щомісячно оформляти для споживача, зокрема, акт звіряння розрахунків.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема, в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 року у справі № 910/1389/18 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Таким чином, Акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2020 у сукупності з іншими доказами, засвідчує факт наявності у ТОВ "Водоканал-Сервіс" ("ФАЄПЛОН") зобов`язання з оплати вартості спожитої теплової енергії за договором в сумі 394 075,18 грн станом на 01.10.2020.

Враховуючи, що у даній справі існує спір щодо обсягу спожитої теплової енергії відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) та вартості спожитої теплової енергії, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 за клопотання відповідача за первісним позовом призначено у справі № 910/20903/20 комплексну судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; оплату витрат по проведенню судової експертизи покладено на відповідача за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН".

На вирішення експерта поставив питання:

- який об`єм та розмір спожитої за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання в будинку по вул. Вишгородська, 38-А, в м. Києві підтверджується документами бухгалтерського та податкового обліку, з урахуванням того, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" повинно було обрахувати теплову енергію на потреби гарячого водопостачання та опалення у відповідності до Договору № 8363081 від 17.01.2019 року та п. 23 "Правил користування тепловою енергією" (затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198)?

- якими доказами підтверджується господарська операція, на підставі якої Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" визначило обсяг теплової енергії на потреби гарячого водопостачання та опалення за Договором № 8363081 від 17.01.2019 року в період з листопада 2019 року по квітень 2020 року в будинку по вул. Вишгородська, 38-А в м. Києві?

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

До Господарського суду міста Києва надійшли матеріалами справи №910/20903/20 та повідомлення від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України вих. №20377/21-71/2151021-43 від 29.09.2022 про повернення матеріалів справи без виконання експертизи через неоплату.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю оплати ТОВ "ФАЄПЛОН" проведення комплексної судової економічної експертизи щодо встановлення об`єму та розміру спожитої за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання в будинку по вул. Вишгородська, 38-А, в м. Києві є неможливим.

Жодних пояснень щодо неможливості оплати експертизи від ТОВ "ФАЄПЛОН" не надійшло.

Господарським процесуальним кодексом закріплені основні засади господарського судочинства, зокрема у силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 ГПК України) обов`язок з доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.

Частиною першою статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд звертає увагу на те, що із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України його статтю 79 ГПК України викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у низці постанов Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.07.2021 у справі 915/1889/19, від 15.07.2021 у справі №916/2586/20.

Суд вбачає, застосувати у даній справі стандарт доказування "вірогідності доказів", враховуючи обставини, що повивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) на підтвердження первісних позовних вимог надав достатньої належних доказів споживання відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) теплової енергії за період з 01.11.2019 по 01.10.2020, зокрема відомості обліку споживання теплової енергії за спірний період, корінці нарядів на включення та відключення об`єкту за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 38А, за особистим рахунком абонента №8363081; облікові картки за спірний період; акти приймання -передавання товарної продукції за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року, а також підписаний та скліплений печатками сторін Акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2020, в якому засвідчено ТОВ "Водоканал-Сервіс" ("ФАЄПЛОН") факт наявності зобов`язання з оплати вартості спожитої теплової енергії за договором в сумі 394 075,18 грн, натомість відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) не надано доказів, які спростовують споживання теплової енергії за договором у спірний період та її обсяги, а також доказів на спростування підписання Акту звіряння розрахунків за теплову енергію, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" довело перед судом більш вірогідними доказами, аніж ТОВ "ФАЄПЛОН", факт постачання відповідачу за первісним позовом теплову енергію за договором у спірний період загальною вартістю 394 075,18 грн.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених первісних позовних вимог Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про стягнення з ТОВ "ФАЄПЛОН" заборгованість на суму в розмірі 394 075,18 грн за спожиту теплову енергію за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року (включно) за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 8363081 від 17.01.2019.

У зв`язку із простроченням сплати боргу позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом інфляційні втрати у розмірі 6432,86 грн, 3% річних у розмірі 8030,78 грн та пеню у розмірі 30 740,79 грн.

У пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені передбачена у пункті 3.3 договору, відповідно до якого споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі, обумовленому чинним законодавством України.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із наданим позивачем розрахунком пені вбачається, що позивачем було враховано наведені приписи закону, та здійснювався обрахунок пені виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України.

Здійснивши перерахунок пені, судом встановлено, що обґрунтованим розміром пені, що підлягає стягненню з відповідача є пеня у загальному розмірі 30 674,38 грн, у зв`язку із чим, суд задовольняє позовні вимоги у цій частині частково.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Перевіривши розрахунки 3% річних у сумі 8 030,78 грн, судом встановлено, що розрахунок позивача є правильними, у зв`язку із чим, первісні позовні вимоги у цій частині суд задовольняє повністю.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню інфляційні втрати у сумі 6432,86 грн, а тому вимоги позивача суд задовольняє частково.

Щодо зустрічних позовних вимог ТОВ "ФАЄПЛОН" про визнання недійсним Акту звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2020, судом встановлено наступне.

ТОВ "ФАЄПЛОН" заявляючи зустрічний позов, а також заперечуючи первісний позов посилається на те, що Акт звіряння розрахунків від 30.09.2020 було складено під впливом помилки, а саме сторони вели переговори про укладення мирових угод по загальним розрахункам за період з 2019 по 2020 роки, як в межах договорів на постачання теплової енергії за договорами, укладеними між КП "Київтеплоенерго" та ТОВ "Водоканал-сервіс", так і в справах на підтвердження права вимоги по договору про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 від 11.10.2018, де сторони просили оголосити перерви у зв`язку з можливістю укладення мирових угод у справах: № 910/17661/19, № 910/17662/19, № 910/18399/19, № 910/17658/19, № 910/18330/19. За доводами позивача за зустрічним позовом, однією з умов домовленостей було підписання актів звіряння. Однак, після підписання актів звіряння розрахунків позиція КП "Київтеплоенерго" змінилася.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом зазначає, що останній не міг передбачити, що КП "Київтеплоенерго", заявляючи в судах про можливість домовитися по загальних розрахунках між сторонами, в подальшому змінить свою позицію. Тому, знаючи про таку відмову, ТОВ "ФАЄПЛОН" не підписував б спірний акт звіряння розрахунків.

З огляду на викладене, ТОВ "ФАЄПЛОН" звернулось до суду із зустрічним позовом про визнання акту звіряння розрахунків від 30.09.2020 недійсним, як такий що вчинений під впливом помилки, на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 203 та ст. 229 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1 та 2 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються, зокрема шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Виходячи зі змісту приписів пункту 2 частини 2 статті 20 ГК України господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов`язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Суд зауважує, що спірний Акт звіряння розрахунків від 30.09.2020 не є правочином у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, оскільки його підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін договору.

Близький за змістом правовий висновок викладено у постанові Вищого господарського суду від 26.01.2017 № 911/1601/16.

Оскільки, акт звіряння розрахунків є лише документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов`язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо, суд дійшов висновку, що оскаржуваний акт звіряння не є правочином у розумінні вимог статті 202 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим не може бути визнаний недійсним у спосіб захисту цивільних прав, обумовлений приписами статті 16 ЦК України, а тому у задоволенні зустрічних позовних вимог суд відмовляє.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє частково первісні позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" та відмовляє в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН".

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за первісним позовом покладається на відповідача за первісним позовом пропорційно розміру задоволених вимог та судовий збір за зустрічним позовом - на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 4; ідентифікаційний код 37880620) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації ) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 40538421) заборгованість у розмірі 394 075,18 грн, пеню у розмірі 30 674,38 грн, інфляційні втрати у розмірі 6432,86 грн, 3% річних у розмірі 8 030,78 грн та судовий збір у розмірі 6 588,19 грн.

В іншій частині первісного позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 20.02.2023.

Суддя О.В. Гулевець