ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. Справа№ 910/17365/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Овчинніковій Я.Д.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Кравець В. Я., довіреність №24/01/22К від 31.12.2022,

від третіх осіб - представники не прибули,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенерготехресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі №910/17365/21 (суддя Карабань Я.А., повний текст складено - 23.08.2022) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенерготехресурс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОГАЗ ТЕПЛО", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного підприємства "ГАРАНТ ЕНЕРГО М" про стягнення 315 156, 82 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівенерготехресурс" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОГАЗ ТЕПЛО" (надалі - відповідач) про стягнення 315 156, 82 грн, з яких: 228 646, 43 грн основний борг, 41 156, 36 грн пеня, 16 005, 25 грн штраф, 22 639, 73 грн інфляційні втрати та 6 709, 05 грн 3% річних (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача, як управителя майна Новоярівської ТЕЦ, обов`язку з відшкодування вартості спожитої електричної енергії на загальну суму 228 646, 43 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі №910/17365/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Так, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували споживання відповідачем у період з 19.11.2019 по 31.12.2019 електричної енергії саме в загальному в обсязі 98 646 кВт/г, як і не надано доказів, які б підтверджували, що вартість вказаної електричної енергії саме в сумі 228 646, 43 грн, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на вірність здійснення ним розрахунку обсягів спожитої відповідачем електричної енергії, що за доводами скаржника, підтверджується належними доказами.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач (апелянт) та треті особи не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать: роздруківка з електронної пошти суду (щодо повідомлення Приватного підприємства "ГАРАНТ ЕНЕРГО М"); довідки про доставку електронного документа в електронний кабінет Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенерготехресурс" та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО".

При цьому, представник позивача не забезпечив своєї участі в даному судовому засіданні в режимі відеоконференції та в телефонному режимі повідомив про можливість розгляду справи за його відсутністю.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, тобто у даному випадку позивач, клопотання якого про проведення даного судового засідання в режимі відеоконференції ухвалою суду від 16.01.2023 було задоволено.

В свою чергу, будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від третіх осіб до суду не надійшло.

Враховуючи те, що неявка представників позивача та третіх осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між ТОВ "Львівенерготехресурс" (постачальник) та ПП "Гарант Енерго М" (споживач) 30 серпня 2019 р. було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 14/09, відповідно до умов якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб наступних об`єктів Споживача Новояворівська ТЕЦ (ВП) управитель ПП "Гарант Енерго М", ПП "Гарант Енерго М" ( ПСЯ2,5), ПП "Гарант Енерго М" (ЦТП 1 -7), ПП "Гарант Енерго М" ЗРУ1, ПП "Гарант Енерго М" ЗРУ2, ПП "Гарант Енерго М" ПС Я12 (мех. май стерні), ПП "Гарант Енерго М" цех вуглекислоти (СО2), а споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згодом, між ТОВ "Нафтогаз Тепло" та Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА, Установник управління) 19 листопада 2019 укладено договір управління майном (активами), зареєстрований в нотаріальному реєстрі за № 5181, за яким Установник управління передав Управителю майно належне Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ" (далі - НВП ТОВ "Енергія-Новояворівськ"), як єдиний майновий комплекс, у тому числі, але не виключно, рухоме та нерухоме майно (далі - Активи) в управління.

Листом від 20.11.2019 за вих.№126/160 відповідач повідомив позивача про те, що з 19.11.2019 набув статусу нового управителя майна Новоярівської ТЕЦ (ЕІС-точок обліку 62Z756, 62Z144, 62Z08Р, 62Z91J, 62Z75J, 62Z981, 62Z06X, 62Z97W, 62Z12B) (т.2, а.с.40).

Позивач зазначає, що він звертався до відповідача з листами в яких пропонував останньому, укласти додаткову угоду щодо зміни споживача за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.08.2019 № 14/09, а також направляв проект договору про постачання електричної енергії споживачу.

Разом з тим, договір між позивачем на відповідачем на постачання електричної енергії споживачу не укладався.

Як вказує позивач в обґрунтування позову, у період з 19.11.2019 по 31.12.2019 відповідачем, як управителем майна Новоярівської ТЕЦ, було спожито за точками обліку: 62Z756, 62Z144, 62Z08Р, 62Z91J, 62Z75J, 62Z981, 62Z06X, 62Z97W, 62Z12B електричну енергію обсягом 98 646 кВт/г, що була оплачена позивачем, а тому відповідно вартість спожитої електричної енергії, відповідно до затвердженого позивачем тарифу в розмірі 2, 317848 грн, з ПДВ за 1 кВт/г, в загальній сумі 228 646, 43 грн. підлягає стягненню з відповідача, як нового управителя Новоярівської ТЕЦ.

Крім цього, у зв`язку з неоплатою спожитої електричної енергії позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 41 156, 36 грн пені, 16 005, 25 грн штрафу, 22 639, 73 грн інфляційних втрат та 6 709, 05 грн 3% річних.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вказаних позовних вимог, враховуючи наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Як вже було вказано, між позивачем (далі також - Постачальник) та ПП "Гарант Енерго М" (також далі - Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу від 30.08.2019 № 14/09 (далі - Договір від 30.08.2019 № 14/09), який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії.

Предметом договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.08.2019 № 14/09 є продаж електричної енергії Споживачу для забезпечення потреб об`єктів споживача, визначених з п. 2.1. даного Договору.

При цьому, додатком №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.08.2019 № 14/09 затверджено обсяги договірного споживання електричної енергії у 2019 році, які визначені лише на вересень 2019 року.

Пунктом 5.11. Договору від 30.08.2019 № 14/09 передбачено, що Споживач має право обрати на розрахунковий період іншого Постачальника в установленому ПРРЕЕ порядку, за умов, що в нього є укладений договір про розподіл (передачу) електричної енергії з оператором систем та відсутнє припинення постачання електричної енергії внаслідок наявної заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим Постачальником.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Виключний перелік підстав виникнення господарських зобов`язань визначено ч 1 ст. 174 ГК України, до яких віднесено господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також з угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частина 3 статті 179 Господарського кодексу України передбачає, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 6 ст. 179 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору, що передбачено ч. З ст. 184 ГК України.

Частиною 1 ст. 193 ГК України та ч. 7 ст. 179 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 202 ЦК України.

Обов`язковість письмової форми вчинення правочинів між юридичними особами передбачена п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України.

Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що укладення договору є процесом досягнення згоди з усіх істотних умов договору, водночас досягнення згоди з усіх істотних умов тягне за собою факт укладення договору, який є юридичним фактом.

Як зазначає позивач, він листом №407 від 20.11.2019 року та листом №409 від 25.11.2019 звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про постачання електричної енергії споживачу.

Порядок укладення договору стосується вимог до оферти, визначених ст. 641 ЦК України, та акцепту, передбачених ст. 642 ЦК України, як документів з однієї сторони, так і вимог щодо надання оферті і акцепту, як діям сторін майбутнього договору, юридичного значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Матеріали справи не містять доказів прийняття відповідачем пропозиції позивача щодо укладення договору про постачання електричної енергії споживачу, а також вчинення відповідачем дій, які б свідчили про погодження поставки електричної енергії.

Статтею 2 та 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що діяльність учасників ринку електричної енергії та взаємовідносини між ними визначаються нормативно - правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії учасники ринку проводять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Як зазначено у ч. 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Укладання договорів електропостачання між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюється Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила, ПРРЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312 (в редакції від 27.07.2019, що діяла на час спірних правовідносин), відповідно до яких постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється ліцензованим постачальником за договором постачання електричної енергії.

Згідно з абзацом 1 пунктом 3.1.1. Правил, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3.1.4. Правил, електропостачальник перед початком постачання електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи, повинен укласти договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи, на підставі якого отримати доступ до мереж оператора системи з метою реалізації своїх прав та виконання обов`язків та функцій як електропостачальника по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані на відповідній території до мереж оператора системи, узгодивши умови щодо необхідного інформаційного обміну, взаємних прав, обов`язків та відповідальності сторін, а також порядок виставлення споживачам рахунків за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії від імені оператора системи.

Тобто, будь-який електропостачальник, в тому числі і позивач перед постачанням електричної енергії споживачу на відповідній території повинен спочатку укласти договір про надання послуги з розподілу електричної енергії із відповідним оператором системи розподілу.

Постановою НКРЕКП від 17.09.2019 № 1978 (яка набрала чинності 17.10.2019) анульовано ПП "Гарант Енерго М" ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, видану відповідно до постанови НКРЕКП від 04.12.2018 № 1620.

Згідно постанови НКРЕКП від 09.07.2020 № 1269 (яка набула чинності з 01.09.2020) видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії.

Таким чином, в період з 17.10.2019 по 01.09.2020 на території м. Новояворівськ був відсутній оператор системи розподілу, як учасник ринку електричної енергії.

З огляду на це, електропостачальник (позивач) відповідно до п. 3.1.4. Правил, не мав права здійснювати постачання електричної енергії на території міста Новояворівськ не узгодивши вищезазначені умови.

Відповідно до підпунктів 1-3 п. 3.1.6. Правил, постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо:

об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку;

електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи;

споживач є стороною діючих договорів:

про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок;

про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач;

Враховуючи вищевикладене, позивач без укладеного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії не міг здійснювати господарську діяльність з постачання електричної енергії об`єктам Новояворівської ТЕЦ та іншим споживачам.

Відповідно до абз. 5 п.5.1.2. Правил, оператор системи також зобов`язаний формувати і вести реєстр електропостачальників, які мають доступ до мереж оператора системи, реєстр особових рахунків та особові рахунки споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи, реєстр власників мереж, які підпадають під визначені критерії малої системи розподілу, інформувати електропостачальників та власників мереж, занесених до цих реєстрів, про необхідність укладення передбачених цими Правилами договорів та врегулювання відносин з користувачами малих систем розподілу.

Позивачем не доведено того, що в спірний період (з 19.11.2019 по 31.12.2019) ним було отримано доступ до мереж оператора системи розподілу шляхом укладення відповідного договору електропостачальника, який би в свою чергу надавав право на постачання електричної енергії споживачам на території ліцензійної діяльності ОСР.

Також, згідно пункту 2.1.2. Правил, оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.

Відповідно до п.6, ч. 1 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу забезпечує безпечне, надійне та ефективне функціонування систем розподілу з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища.

За послуги з розподілу електричної енергії встановлюється відповідний тариф, який включає в себе також вартість послуг із обслуговування електричних мереж з метою їх безпечного та надійного функціонування.

Укладення відповідних договорів споживачами, електропостачальниками, іншими учасниками ринку електричної енергії з оператором системи розподілу є обов`язковим для повноцінного функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 3.1.9. Правил, споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Відповідно до п.3.1.10. Правил, кожен споживач має право вільно обирати та змінювати постачальника електричної енергії.

Як зазначено у п. 3.2.5. Правил, укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Згідно п. 3.2.12 Правил, Споживач, обравши комерційну пропозицію, надає електропостачальнику заповнену заяву-приєднання разом із необхідними для укладення відповідного договору документами.

Електропостачальник, отримавши заяву-приєднання, протягом трьох робочих днів перевіряє можливість приєднання споживача до умов договору на умовах обраної комерційної пропозиції.

У разі неможливості приєднання споживача до умов відповідного договору на умовах обраної комерційної пропозиції електропостачальник письмово протягом трьох робочих днів від дня отримання заяви-приєднання повідомляє заявника про відмову в укладенні відповідного договору та повертає йому документи, які були надані разом із заявою-приєднанням.

Відповідно до п. 3.2.13 Правил, договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку.

Між позивачем та відповідачем відсутній укладений договір про постачання електричної енергії в порядку, визначеному Правилами.

Слід також зазначити, що відповідач не є стороною договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.08.2019 № 14/09, який було укладено між позивачем та ПП "Гарант Енерго М".

Так само відповідач не відповідає за зобов`язаннями ПП "Гарант Енерго М", які виникли у нього на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.08.2019 № 14/09, оскільки відносини правонаступництва у даному випадку між ними відсутні.

Місцевий господарський суд обґрунтовано зауважив, що позивач при розрахунку вартості спожитої електричної енергії застосував тариф, який був погоджений у договорі про постачання електричної енергії споживачу №14/09 від 30.08.2019 (2, 317848 грн, з ПДВ за 1 кВт/г), що був укладений з третьою особою-2.

Разом з тим, як зазначено судом вище, договір між позивачем та відповідачем не укладався та тариф не погоджувався, а також відповідач не є правонаступником ПП "ГАРАНТ ЕНЕРГО М" (третьої особи-2), а тому на нього не можуть розповсюджуватися умови вказаного договору, зокрема, в частині тарифу.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог у даній справі, а доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, такими, що наведених висновків не спростовують.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що в оскаржуваній частині рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенерготехресурс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі №910/17365/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 10.02.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

Л.В. Кропивна