РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2023 року м. Чернігів справа № 927/910/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Котової А. І.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія»,

, вул. Московська, буд. 32/2, м. Київ, 01010

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Продовольча компанія «Ясен», , вул. Громадська, буд. 41-А, м. Чернігів, 14037

Предмет спору: про стягнення 683 141,02 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Жорова Л. М., адвокат;

від відповідача: Підгорний К. Є., адвокат;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» звернулось до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Продовольча компанія «Ясен», у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 683 141,02 грн, з яких 555 775,39 грн заборгованості за поставлений природний газ, 13 403,75 грн - 3% річних та 113 961,88 грн інфляційних втрат.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 31.10.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 29.11.2022 о 10:00 та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, у тому числі відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали суду від 31.10.2022, направлена на юридичну адресу відповідача, повернулась неврученою на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку у довідці ф. 20 «адресат відсутній за вказаною адресою». Днем проставлення у поштовій довідці зазначеної відмітки є 05.11.2022.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву на позов, а днем вручення ухвали від 31.10.2022 є 05.11.2022.

Також 09.11.2022 копія ухвали суду від 31.10.2022 була направлена на електронну адресу , зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як офіційний засіб електронного зв`язку з ТДВ «Продовольча компанія «Ясен».

У підготовче засідання 29.11.2022 з`явились представники позивача та відповідача.

Крім того, у підготовче засідання 29.11.2022 від відповідача з`явився представник Тихоновський Д. М. та на підтвердження своїх повноважень надав довіреність від 30.09.2022 №30/09-2.

Оскільки справа не є малозначною, а представник Тихоновський Д. М. не є адвокатом, належних документів, які підтверджують представляти інтереси відповідача у суді не надав, суд у підготовчому засіданні 29.11.2022, з урахуванням висновків Верховного Суду у справі №908/592/19, не допустив до участі у справі Тихоновського Д. М. як представника відповідача.

У підготовчому засіданні 29.11.2022 представник відповідача заявив клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з неотриманням позовної заяви та доданих до неї документів.

Судом зроблено витяг з офіційного веб-сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 9515, тобто позовної заяви з доданими до неї документами, направленої на адресу відповідача, з якого вбачається, що зазначені документи не були вручені відповідачу та 21.10.2022 повернуті позивачу з причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

У зв`язку з необхідністю з`ясувати додаткові обставини невручення або реальні причини неотримання відповідачем поштової кореспонденції, суд у підготовчому засіданні 29.11.2022 зобов`язав позивача у наступне судове засідання надати конверт, у якому було направлено відповідачу копію позовної заяви з додатками до неї, та постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 01.12.2022 на 09:00.

Ухвалою суду від 29.11.2022 повідомлено сторін про час та місце проведення підготовчого засідання 01.12.2022.

До початку підготовчого засідання від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії конверту, у якому відповідачу була направлена позовна заява з усіма додатками, яку суд у підготовчому засіданні 29.11.2022 долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 29.11.2022 представник відповідача заявив клопотання про відкладення судового засідання, оскільки він лише 29.11.2022 ввечері ознайомився з матеріалами справи та зняв з них фотокопії. Проте у зв`язку з відсутністю 30.11.2022 електроенергії у м. Чернігові він не мав змоги роздрукувати фотокопії, ознайомитись з ними та підготувати відзив на позовну заяву. Представник відповідача заявив клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Разом з тим, ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зважаючи з одного боку на такі обставини, як неспростовану достовірність відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо засобів зв`язку юридичної особи, яка повинна вносити відповідні зміни за їх наявності (телефон, електронну пошту), а судом на таку електронну адресу була направлена ухвала про відкриття провадження у справі відповідачу та певну суб`єктивну поведінку у неотриманні поштової кореспонденції, і навпаки: описку в зазначенні організаційно-правової форми власності відповідача на поштовій кореспонденції, яка направлялась судом, та дійсні постійні перебої в електропостачанні, які свідчать про певні проблеми, як щодо направлення електронної кореспонденції, так і щодо внесення відповідних змін, суд вважає за необхідне частково задовольнити клопотання відповідача щодо поновлення строку та постановив ухвалу про поновлення строку для подання відзиву, у т. ч. з урахуванням часу, необхідного для його направлення іншим учасникам та суду, встановивши такий строк до 12.12.2022.

Представник відповідача заявив клопотання про витребування у позивача оригіналів доказів, доданих до позовної заяви.

У підготовчому засіданні 01.12.2022 суд зобов`язав сторін надати у наступне підготовче засідання оригінали спірних документів (оригінали електронних доказів) та постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 20.12.2022 на 11:00. Зважаючи на шестидесятиденний строк підготовчого провадження та неможливість у цей строк перейти до розгляду справи по суті, суд постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 01.12.2022 повідомлено сторін про час та місце проведення підготовчого засідання 20.12.2022.

12.12.2022 відповідач направив до суду відзив на позовну заяву з доказами його направлення позивачу.

У підготовче засідання 20.12.2022 з`явились представники позивача та відповідача, а також слухач, який відмовився надати головуючому посвідчення особи та видалитися із зали судових засідань.

У зв`язку з проявом слухачем неповаги до суду, у судовому засіданні 20.12.2022 розглядалась справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постановою суду від 21.12.2022 визнано винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 грн; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) в дохід Державного бюджету України 496,20 грн судового збору.

Підготовче засідання продовжилось 21.12.2022 після виходу суду з нарадчої кімнати, у якій була підписана постанова від 21.12.2022.

Представник відповідача у підготовче засідання 21.12.2022 не з`явився, 20.12.2022, після оголошеної перерви до 16:00, він також не прибув у судове засідання, хоча знав про місце та час розгляду, де і повідомлялось про оголошення судового рішення у судовому засіданні наступного дня - 21.12.2022. Про причини неявки представник відповідача не повідомив. Суд вважав за необхідне розпочати судове засідання за відсутності представника відповідача.

У підготовчому засіданні 21.12.2022 суд долучив до матеріалів справи відзив відповідача, як такий, що поданий у порядку та строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України та судом, а тому спір вирішується з його урахуванням.

У підготовчому засіданні 21.12.2022 представник позивача заявила клопотання про відкладення судового засідання через те, що у м. Києві (юридична адреса позивача) були артобстріли та перебої з електропостачанням, а тому позивач не отримав вчасно відзив відповідача.

Суд зазначив, що відповідь на відзив має бути подана завчасно до розгляду справи по суті, а не виключно у підготовчому засіданні, а тому необхідність подання відповіді на відзив не може бути поважною причиною для відкладення підготовчого засідання.

Разом з тим, у зв`язку з можливістю виникнення питань, які повинні бути вирішені в підготовчому засіданні, зважаючи на клопотання представника позивача та відсутність у судовому засіданні представника відповідача, суд вважає за необхідне відкласти підготовче засідання на 10.01.2023 на 12:00.

Ухвалою суду від 21.12.2022 повідомлено сторін про час та місце проведення підготовчого засідання 10.01.2023.

У підготовче засідання 10.01.2023 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у підготовчому засіданні заявив клопотання про визнання поважними причин неотримання ТДВ «Продовольча компанія «Ясен» позовної заяви з доданими документами.

Суд відмовив у задоволенні зазначеного клопотання представника відповідача, оскільки суд у підготовчому засіданні 01.12.2022 вже розглянув це питання у сукупності з іншими обставинами та продовжив строк для подання відзиву, а тому відповідач мав достатньо часу для подання відзиву. Питання щодо визнання поважними причин неотримання позовної заяви на теперішній час не створює для відповідача жодних процесуальних наслідків.

Представник відповідача заявив клопотання про надання йому можливості зробити копії технічного запису судових засідань власними технічними засобами, а саме шляхом їх запису на власний ноутбук.

Суд відмовив у задоволенні зазначеного клопотання представника відповідача, оскільки копія технічного запису судового засідання учаснику надається саме судом, працівники якого мають доступ до відповідних технічних засобів, у т.ч. з метою уникнення ризиків пошкодження відповідних технічних носіїв у разі використання власної комп`ютерної техніки учасника. Доступ безпосередньо учасникам справи до технічних засобів Господарського суду Чернігівської області Господарським процесуальним кодексом України не передбачений та не може бути наданий.

Учасник справи має право здійснити аудіозапис під час ознайомлення з технічним записом судового засідання або отримати копію технічного запису судового процесу у порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст. 222 ГПК України, шляхом подання відповідної заяви та сплати судового збору у розмірі, встановленому Закону України «Про судовий збір».

Представник відповідача заявив клопотання про визнання поважними причин неявки у підготовче засідання 21.12.2022, оскільки він не був повідомлений про дату, час та місце проведення цього судового засідання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про визнання поважних причин неявки представника відповідача у судове засідання 21.12.2022, оскільки воно не направлено на настання будь-яких процесуальних наслідків. У підготовчому засіданні 21.12.2022 суд не постановляв ухвали про закриття підготовчого провадження, а відклав підготовче засідання. Щодо причин неявки представника відповідача у судове засідання 21.12.2022, рішення з цього питання вже було прийнято у минулому судовому засіданні.

Представник позивача заявила клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з тим, що у разі подання відповідачем заперечень на відповідь на відзив, можуть виникнути питання, які повинні бути розглянуті у підготовчому засіданні.

Суд зазначив, що заперечення на відповідь на відзив мають бути подані завчасно до розгляду справи по суті, а не виключно у підготовчому засіданні, а тому неподання заперечень не є підставою для відкладення підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 10.01.2023 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання з розгляду справи по суті на 24.01.2023 на 11:00.

Ухвалою суду від 10.01.2023 повідомлено сторін про час та місце проведення підготовчого засідання 24.01.2023.

23.01.2023 відповідач подав до суду заперечення, до яких доданий витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ЙЕ Енергія» та докази направлення цих заперечень позивачу.

У поданих запереченнях відповідач просить поновити строк для подання вказаного доказу, у яких просить поновити строк на його подання.

У судовому засіданні 24.01.2023 представник відповідача пояснив, що відповідь на відзив засобами поштового зв`язку ТДВ «ПК «Ясен» не отримувало, а з матеріалами справи він ознайомився 20.01.2023.

Судом зроблено витяг з офіційного веб-сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 9946, тобто відповіді на відзив, направленої на адресу відповідача, з якого вбачається, що зазначена заява по суті не була вручена відповідачу та 29.12.2022 повернуті позивачу з причини «за письмовою відмовою адресата».

Представник відповідача пояснив, що ТДВ «ПК «Ясен» від отримання цього поштового відправлення не відмовлялось та для з`ясування цього питання письмово звернулось до ЧД АТ «Укрпошта». У відділенні Укрпошти йому усно повідомили про те, що така відмітка проставлена помилково, але письмова відповідь на теперішній час ще не надана.

Представник позивача зазначила про необхідність відкладення судового засідання з метою отримання відповіді від Укрпошти та встановлення своєчасності подання відповідачем заперечень.

Суд зазначив, що важливим є з`ясування причин невручення поштового відправлення відповідачу задля визначення чи була належною або неналежною поведінка відповідача щодо отримання поштової кореспонденції. Суд повідомив, що докази щодо причин неотримання обома учасниками поштового відправлення мають бути надані безпосередньо суду.

У судовому засіданні 24.01.2023 суд оголосив перерву до 09.02.2023 до 11:00.

08.02.2023 представник відповідача подав до суду письмові пояснення, у яких зазначено, що запис про причини невручення поштового відправлення за №9946 «за письмовою відмовою адресата» зроблений помилково, на підтвердження чого надав копію листа ЧД «Укрпошта» від 25.01.2023 та копію пояснювальної оператора ДКД від 17.01.2023.

З наданого листа ЧД «Укрпошта» від 25.01.2023 вбачається, що поштове відправлення №9946 не вручено ТДВ «ПК «Ясен» з причини «відсутність адресата за вказаною адресою».

У судовому засіданні 09.02.2023 представник позивача не заперечила проти прийняття до розгляду заперечень відповідача.

Розглянувши надані пояснення відповідачем пояснення, а також інші документи, що містяться в матеріалах справи, суд визнав поважними причини неотримання відповідачем відповіді на відзив та встановив, що відповідач подав заперечення у встановлений судом строк.

Зі змісту заперечень вбачається, що у розділі 5 відповідач виклав свої заперечення проти позову, які базуються на введенні Радою національної безпеки і оборони України санкцій стосовно кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ЙЕ Енергія» ОСОБА_2 .

За приписами ч. 1, 2 ст. 161 Господарського процесуального при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ч. 1 ст. 165, ч. 1 ст. 166, ч. 1 ст. 167 Господарського процесуального кодексу України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення. У запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Частиною 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, Господарським процесуальним кодексом України передбачена черговість подання учасниками справи заяв по суті, які повинні містити пояснення, міркування, аргументи, заперечення лише щодо відповідних доводів, викладених у наданій іншим учасникам попередній заяві по суті

Слід зазначити, що відзив на позов та заперечення не є тотожними заявами по суті, а відтак відповідач у відзиві на позов повинен був викласти усі заперечення проти позову та надати відповідні докази, а у запереченнях - аргументи щодо доводів позивача, викладених у відповіді на відзив.

Зазначення відповідачем у запереченнях нових доводів проти загальних підстав позову за відсутності у відповіді на відзив зазначених обставин фактично уособлювало б в собі повторне надання відзиву, що не передбачено ГПК України, та порушило б принцип диспозитивності та змагальності в господарському судочинстві.

Як вбачається з поданих відповідачем заперечень, у розділах 1, 2, 3, 4 містяться заперечення, доводи і аргументи щодо обставин відповідних доводів, викладених у відповіді на відзив, але в розділі 5 викладені аргументи, що не стосуються доводів позивача, викладених у відповіді на відзив, та не містились у відзиві.

У судовому засіданні 09.02.2023 суд з`ясовував у представника відповідача поважні причини неподання таких агргументів у відзиві на позов.

Представник відповідача зазначив, що відомості про бенефіціарного власника ТОВ «ЙЕ Енергія» стали відомі йому після спливу строку, встановленого для подання відзиву на позов. Представник вважає, що факт знаходження власника під санкціями впливає на неможливість функціонування такого підприємства.

Суд зазначив, що згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «ЙЕ Енергія» щодо зміни кінцевого бенефіціарного власника або відомостей щодо нього проведена 27.09.2021, тобто на момент подання позову та відзиву ця інформація вже містилась в ЄДР.

При цьому поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Отже, суд не вбачає причин неможливості з`ясування відповідачем таких обставин раніше, а відтак суд прийняв заперечення, викладені в розділах 1-4, та відмовив у прийнятті відповідних заперечень, зазначених в розділі 5.

У судовому засіданні 09.02.2023 представник відповідач знову поставив під сумнів відповідність поданих позивачем копій доказів, доданих до позовної заяви, та зазначив про невиконання позивачем вимог суду щодо подання оригіналів доказів (у тому числі електронних) у підготовчому провадженні. При цьому представник відповідача зазначив про відсутність у ТДВ «ПК «Ясен» оригіналів таких доказів.

Так, у підготовчому засіданні 01.12.2022 суд зобов`язав сторін надати у наступне підготовче засідання оригінали спірних документів (оригінали електронних доказів) та постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 20.12.2022 на 11:00.

Проте позивач не виконав вимог суду та не подав відповідних оригіналів доказів ані у підготовчих засіданнях 21.12.2023, 10.01.2023, ані у судове засідання з розгляду справи по суті 24.01.2023.

Лише у судовому засіданні 09.02.2023 представник позивача зазначила про наявність з собою оригіналів документів, що були додані до позовної заяви, та оригіналів електронних доказів, які знаходяться на носії інформації (USB флеш-накопичувачі).

Представник відповідача за перечив проти прийняття цих оригіналів доказів з мотивів пропущення позивачем встановленого судом строку для їх подання.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення є обов`язковим до виконання.

Приписами частини другої статті 42 ГПК України унормовано, що учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 91 ГПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За приписами ч. 2-5 ст. 96 ГПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, ч. 6 ст. 91, ч. 5 ст. 96 ГПК України передбачені імперативні наслідки неподання учасником справи оригіналів письмових та електронних доказів, у разі, якщо учасник справи ставить під сумнів відповідність поданих копій їх оригіналам.

Поважних причин неможливості подання витребуваних судом оригіналів доказів у встановлений судом строк представник позивача не навела.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Неподання позивачем витребуваних судом оригіналів доказів у встановлений судом строк призводить до порушення принципу змагальності, неможливості відповідачу завчасно ознайомитись із їхнім змістом, позбавляє можливості надати свої заперечення щодо поданих позивачем оригіналів доказів, вчинити інші заходи, реалізація яких обмежена підготовчим провадженням, у тому числі проведення відповідних судових експертиз.

Враховуючи те, що відповідач ставить під сумнів відповідність поданих позивачем копій письмових та паперових копій електронних доказів їх оригіналам, неподання позивачем таких оригіналів доказів у встановлений судом строк без поважних причин, суд не бере до уваги подані позивачем разом з позовом докази.

У судовому засіданні 09.02.2023 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР167-1502-19 від 28.12.2019 в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 555 775,39 грн, на яку позивачем нараховано 13 403,75 грн - 3% річних та 113 961,88 грн інфляційних втрат.

Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у їх задоволенні з таких підстав:

- у 2021 році ТДВ «ПК «Ясен» припинило виробничу діяльність та здійснення будь-якої іншої діяльності, що виключає споживання й отримання природного газу від будь-якого постачальника;

- відповідач не визнає обставину перебування у власності позивача природного газу, який він нібито передав відповідачу. Позивач до позовної заяви не надав жодного доказу того, що саме він, а не Український народ, є власником вказаного у позовній заяві природного газу і що саме він наділений повноваженнями продавати та отримувати кошти за природний газ, власником якого в силу приписів ч. 1 ст. 13 Конституції України та ч. 1 ст. 10 Закону України «Про нафту і газ» є Український народ;

- п. 2.1.2 Договору передбачено, що постачання природного газу здійснюється за умови відсутності заборгованості у Споживача за минулі періоди перед Постачальником, а тому, на думку відповідача, у разі, якщо позивач вважає, що мало місце прострочення оплати за газ вже за жовтень 2021 року, природний газ, який нібито був поставлений позивачем відповідачу у листопаді та грудні 2021 року переданий не на підставі Договору і його умови, у тому числі щодо порядку та строків оплати, на ці поставки газу взагалі не поширюється. І навпаки, якщо позивач вважає газ поставлявся і у листопаді, і у грудні 2021 року саме на підставі Договору, відповідно у відповідача відсутня заборгованість як за жовтень, так і за листопад 2021 року, оскільки у протилежному випадку, його поставка у ці місяці взагалі не могла здійснюватися;

- позивач не надав жодних доказів дотримання порядку визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами, передбаченого п. 2.5.1, 2.5.2, 2.5.3 Договору;

- розрахунок інфляційних втрат не відповідає усталеній судовій практиці, оскільки суми індексу інфляції нараховані позивачем за декілька діб.

Позивач у відповіді на відзив заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві, та зазначає:

- твердження відповідача про те, що він не споживав у 2021 році природний газ спростовуються підписаними між сторонами актами приймання-передачі природного газу;

- за умовами Договору відповідач зобов`язався передати у власність Споживача природний газ, а Споживач - прийняти та оплатити вартість газу;

- у разі порушення Споживачем строків та порядку оплати вартості спожитого газу у Постачальника виникає право, а не обов`язок на припинення газопостачання, у свою чергу, у Споживача існує обов`язок прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором;

- порушення з боку Споживача п. 2.5.1 Договору щодо надання відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) газу позбавляє права Постачальника готувати акт приймання-передачі на підставі даних Споживача, проте Постачальник має право скласти такий акт на підставі отриманих від Оператора ГТС даних;

- кількість діб прострочення, зазначена у розрахунку, необхідна лише для обрахунку 3% річних, а не для визначення суми інфляції.

У наданих запереченнях відповідач не погоджується з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив, оскільки вважає, що останнім жодним чином не спростовані зазначені у відзиві доводи відповідача.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 28.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РГК Трейдінг», найменування якого змінено на ТОВ «ЙЕ Енергія» (далі - Постачальник), та Товариством з додатковою відповідальністю «Продовольча компанія «Ясен» (далі - Споживач) було укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР167-1502-19 з додатками до нього (далі - Договір) (а.с. 18-20).

Відповідач не заперечує проти укладення з позивачем вказаного договору, проте не визнає обставин здійснення позивачем поставки природного газу у спірний період та здійснення відповідних оплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Таким чином, обставини укладення між сторонами договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР167-1502-19 від 28.12.2019 не потребують доказуванню.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2020 році природний газ (далі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

За умовами п. 1.2, 1.3 Договору річний плановий обсяг постачання газу - до 480 000 куб. м. Планові обсяги постачання по місяцях визначено у Додатку 1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору постачання газу здійснюється за умови:

2.1.1 наявності діючого між Споживачем та Оператором ГМР договору розподілу газу.

2.1.2 відсутності заборгованості у Споживача за минулі періоди перед Постачальником (або оплати відповідно до графіка погашення заборгованості) та оплати поточних платежів, підтвердження в установленому порядку Оператором ГТС місячного обсягу постачання газу, виділеного для забезпечення Споживача (об`єктів Споживача) (далі - підтверджений обсяг газу).

2.1.3 включення Споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (п. 4.1 Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГМР та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ.

Відповідно до п. 2.5 Договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами здійснюється в наступному порядку:

2.5.1 за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем відповідно до вимог кодексу ГРМ;

2.5.2 на підставі отриманих від Споживача даних та/або Оператора ГТС Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника;

2.5.3 Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У п. 3.2, 3.3 Договору сторони погодили, що ціна одного кубічного метру природного газу становить 6,348992 грн. Зміна ціни узгоджуються шляхом підписання додаткової угоди до цього договору, крім випадку, визначеного п. 3.3.1 цього Договору.

Розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата газу за Договором здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку:

- оплата в розмірі 30% - до 5-го числа місяця поставки газу;

- оплата в розмірі 30% - до 15-го числа місяця поставки газу;

- оплата в розмірі 40% - до 25-го числа місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий Постачальником газ здійснюється Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (п. 4.4 Договору).

Згідно з п. 9.1 Договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Інші надані позивачем докази суд не взяв до уваги з підстав, викладених вище.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити, зазначені у ч. 2 цієї статті.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної постановах Верховного Суду від 18.08.2020 у справі №927/833/18, від 21.09.2021 у справі №918/1026/20, від 02.06.2022 у справі 924/362/21, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, тобто, судам під час розгляду справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару/робіт/послуг на суму вказану в оформлених та направлених відповідно до вимог закону документах (обставини здійснення самої господарської операції виходячи із встановленої правової природи договору).

Проте позивач не надав суду у встановленому ГПК України та судом порядку і строки доказів, які підтверджують здійснення позивачем поставки відповідачу природного газу у спірний період, а відтак не довів наявність існування заборгованості у заявленому розмірі.

За наведених обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат.

Оскільки у позові відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 13.02.2023.

Суддя В. В. Шморгун