ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" лютого 2023 р. Справа № 5/120/2011/5003

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Шарафіна С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали у справі

за заявою: Суб`єкта підприємницької діяльності Балуєвої Тетяни Валеріївни ( АДРЕСА_1 )

про банкрутство

за участю :

арбітражний керуючий (ліквідатор) Бобрук Т.В.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа № 5/120/2011/5003 про банкрутство СПД Балуєвої Тетяни Валеріївни.

Провадження у цій справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Так, ухвалою суду від 22.11.2022 року, зокрема, продовжено строк ліквідаційної процедури Суб`єкта підприємницької діяльності Балуєвої Т.В. та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Бобрука Т.В. у справі № 5/120/2011/5003 - до 22.02.2023 року. Призначено справу № 5/120/2011/5003 до розгляду в судовому засіданні на 22.02.2023 року.

Окрім цього, ухвалою суду від 20.12.2022 року було призначено до розгляду заяви: Лещенко С.В. б/н від 26.09.2022 року (вх. № 01-36/687/22); ОСОБА_2 б/н від 26.09.2022 року (вх. № 01-36/688/22); ОСОБА_1 б/н від 26.09.2022 року (вх. № 01-36/689/22); ОСОБА_3 б/н від 27.09.2022 року (вх. № 01-36/719/22) про виключення кредитора зі справи № 5/120/2011/5003 та клопотання арбітражного керуючого Бобрука Т.В. № 05/02 від 22.02.2023 року про пропорційне стягнення з кредиторів основної винагороди арбітражного керуючого, пов`язаної з виконанням повноважень ліквідатора у справі за період з 22.05.2014 року по 14.06.2021 року, згідно наданого розрахунку, а саме: з АТ КБ "Приватбанк" 395154,71 грн; з ФОП Болманенко О.О. 18 552,00 грн; з ФОП Лещенко С.В. 35 619,84 грн; з ОСОБА_2 134 502,00 грн.; з ОСОБА_1 42 669,60 грн; з ОСОБА_3 4 991,08 грн - на 13.02.2023 року.

На визначену дату в судове засідання з`явився арбітражний керуючий Бобрук Т.В..

Також, судом встановлено, що 13.02.2023 року до суду від арбітражного керуючого Бобрука Т.В. надійшло пояснення № 10/02 від 13.02.2023 року щодо внесення інформації до реєстру вимог кредиторів про погашення вимог СПД Балуєвої Т.В. у справі №5/120/2011/5003.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 17.11.2022 року від Лещенко С.В. до суду надійшла заява б/н від 17.11.2022 року про залишення без розгляду заяви Лещенко С.В. про виключення кредитора зі справи № 5/120/2011/5003.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 5 частини 1 статті 226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Положення ст. 226 ГПК України не є диспозитивними та передбачають обов`язок суду залишити позов без розгляду з підстав вказаних у частині 1 цієї статті.

Як слідує зі змісту даної норми, вказане право заявника є абсолютним, тобто, не залежить від його мотивів чи волі сторін у справі.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 226 ГПК України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету. Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про задоволення заяви Лещенко С.В. б/н від 17.11.2022 року про залишення без розгляду заяви Лещенко С.В. про виключення кредитора зі справи № 5/120/2011/5003.

Також суд зазначає, що заявником при зверненні до суду зі згаданою заявою - судовий збір не сплачувався, а отже, судом не вирішується питання про розподіл між сторонами судових витрат чи про повернення судового збору з бюджету, як то передбачено ч. 2 ст. 226 ГПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд поданих заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про виключення кредитора зі справи.

Разом з цим, в судовому засіданні, ліквідатор боржника надав пояснення стосовно поданих пояснень та повідомив, що ним самостійно внесені зміни до реєстру вимог кредиторів боржника.

Суд, розглянувши вказані вище заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про виключення кредитора зі справи, заслухавши ліквідатора боржника та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, відповідно до повідомлення арбітражного керуючого Гонти О.А. вих. № 284/12 від 15.03.2012 року, арбітражним керуючим були розглянуті заявлені вимоги ОСОБА_2 до боржника у сумі 580 000,00 грн по справі № 5/120/2011/5003 та визнані обґрунтованими.

Згідно повідомлення арбітражного керуючого Гонти О.А. вих. № 285/12 від 15.03.2012 року, арбітражним керуючим були розглянуті заявлені вимоги ОСОБА_3 до боржника у сумі 21 522,58 грн по справі № 5/120/2011/5003 та визнані обґрунтованими.

Відповідно до повідомлення арбітражного керуючого Гонти О.А. вих. № 286/12 від 15.03.2012 року, арбітражним керуючим були розглянуті заявлені вимоги ОСОБА_1 до боржника у сумі 184 000,00 грн по справі № 5/120/2011/5003 та визнані обґрунтованими.

Згідно заяви ОСОБА_2 б/н від 26.09.2022 року (вх. № 01-36/688/22), 15.05.2014 року відповідно договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, кредитором було відчужено майнові права та обов`язки як сторони за договором позики від 06.07.2009 року укладеного між ОСОБА_2 та Балуєвою Тетяною Валеріївною на суму 580 000,00 грн.

З моменту укладення вказаного договору, ОСОБА_6 є стороною договору позики від 06.07.2009 року та кредитором у справі про банкрутство СПД Балуєвої Т.В ..

Про факт укладення договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги по цій справі Заявником були повідомлені всі зацікавлені сторони.

Зважаючи на вказане, Заявник просить суд виключити її із цієї справи.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 б/н від 26.09.2022 року (вх. № 01-36/689/22), 15.05.2014 року відповідно договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, кредитором було відчужено майнові права та обов`язки як сторони за договором позики від 06.07.2009 року укладеного між ОСОБА_1 та Балуєвою Тетяною Валеріївною на суму 184 000,00 грн.

З моменту укладення згаданого вище договору, ОСОБА_6 є стороною договору позики від 06.07.2009 року та кредитором у справі про банкрутство СПД Балуєвої Т.В ..

Про факт укладення відповідного договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги по цій справі ОСОБА_1 були повідомлені всі зацікавлені сторони.

В зв`язку з вищевикладеним, Заявник просить суд виключити його із цієї справи.

Згідно заяви ОСОБА_3 б/н від 27.09.2022 року (вх. № 01-36/719/22), відповідно до ст. 605 Цивільного Кодексу України, Заявник відмовляється від свого права на стягнення кредиторської заборгованості з Суб`єкта підприємницької діяльності Балуєвої Т.В. внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків.

З огляду на вказане, Заявник просить суд виключити його з складу кредиторів та відповідно, повідомляє суд, що не бажає в подальшому приймати участь у судових засіданнях по цій справі.

За змістом пояснення арбітражного керуючого Бобрука Т.В. № 10/02 від 13.02.2023 року, ухвалою суду від 15.11.2022 року, зокрема, залишено без розгляду заяву Болманенка О.О. б/н від 28.09.2022 року (вх. № 01-36/686/22) про виключення кредитора зі складу комітету кредиторів, про виключення грошових вимог кредитора з реєстру вимог кредиторів та визнання вимог погашеними в порядку ст. 605 ЦК України у справі №5/120/2011/5003.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 року у справі № 915/684/14 зазначив, що Вимоги до форми та порядку ведення реєстру вимог кредиторів у справах про банкрутство (неплатоспроможність) не передбачають виключення кредиторських вимог з Реєстру у зв`язку з їх погашенням, а передбачають внесення інформації про погашення кредиторських вимог, розміру погашення та підстав такого погашення у відповідний розділ Реєстру.

На підставі вищевикладеного, кредиторські вимоги ФОП Болманенко О.О., ФОП Лещенко С.В., ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не підлягають виключенню з реєстру вимог кредиторів. Натомість, відповідно до Вимог, до реєстру підлягає внесення інформації про погашення кредиторських вимог ФОП Болманенко О.О., Лещенко С.В. , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , розміру погашення та підстав такого погашення у відповідні розділи Реєстру, а також у вигляді відповідних приміток в графу "Примітки".

До вказаного вище пояснення, арбітражним керуючим долучено реєстр вимог кредиторів у справі № 5/120/2011/5003 станом на 10.02.2023 року, в якому у "Примітках" стосовно кредиторів, а саме : ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказано про заяву щодо виключення грошових вимог з реєстру вимог кредиторів та визнання вимог погашеними б/н від 10.02.2023 року.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При цьому, 21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Згідно п. 1, п. 2, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами). Установити, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Отже, законодавцем визначено пряму дію норм КУзПБ у часі та їх застосування при розгляді справ про банкрутство незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, за винятком справ, які на день введення в дію цього Кодексу 21.10.2019 перебувають на стадії санації.

Суд зважає на те, що згідно матеріалів справи цієї справи, 24.11.2011 року Господарським судом Вінницької області винесено постанову у справі № 5/120/2011/5003, якою визнано боржника - Суб`єкта підприємницької діяльності Балуєву Тетяну Валеріївну банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на шість місяців.

В подальшому, ухвалами суду продовжувався строк ліквідаційної процедури боржника у цій справі.

Водночас, відповідна постанова суду була винесена згідно положень ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", чинного на момент прийняття цієї постанови; та ліквідаційна процедура у справі № 5/120/2011/5003 наразі не завершена.

При цьому, вказана постанова суду від 24.11.2011 року у встановленому законом порядку не оскаржена, ніким не скасована та є чинною на даний час.

Разом з тим, ні Господарським процесуальним кодексом України, ні Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено введення процедури погашення боргів боржника, за наявності винесеної раніше судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Відтак, з 21.10.2019 провадження у справі № 5/120/2011/5003 про банкрутство Суб`єкта підприємницької діяльності Балуєвої Тетяни Валеріївни, яка з 24.11.2011 року перебуває на стадії ліквідаційної процедури, здійснюється згідно з положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України процедур банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За змістом ст. 169 ГПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

За змістом ст. 1 КУзПБ, ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

Погашені вимоги кредиторів - задоволені вимоги кредиторів, а також зобов`язання, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну або припинення зобов`язання в інший спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 61 КУзПБ, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, веде реєстр вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 КУзПБ, вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; 3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

В силу ч. 1 ст. 3 КУзПБ, вимоги до форми та порядку ведення реєстру вимог кредиторів визначає Державний орган з питань банкрутства.

Згідно п.п. 1, 10 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228, Міністерство юстиції України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань банкрутства та на який покладено обов`язок визначати форму та порядок ведення реєстру кредиторів шляхом розроблення, видання та оприлюднення регуляторних актів.

Пунктом 1 Вимог до форми та порядку ведення реєстру вимог кредиторів у справах про банкрутство (неплатоспроможність), затверджених наказом Міністерства юстиції України від 17.08.2020 № 2778/5 (далі - Вимоги) встановлено, що ці Вимоги визначають порядок ведення реєстру вимог кредиторів у справах про банкрутство (неплатоспроможність) (далі - Реєстр) та вимоги до форми Реєстру, організаційні підходи при складанні, веденні та внесенні змін до Реєстру на всіх стадіях провадження справи про банкрутство (неплатоспроможність).

Реєстр - це єдина уніфікована система записів про кредиторів боржника та їхні вимоги. Під записом розуміється внесення до Реєстру відомостей про кредитора та вимоги кредитора (п. 2).

Отже, ведення та внесення змін до реєстру вимог кредиторів арбітражними керуючими (керуючими санації, ліквідаторами) здійснюється відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням положень, передбачених зазначеними Вимогами.

Аналіз пунктів 1 - 6 Вимог дає підстави для висновку про те, що реєстр вимог кредиторів - це єдина уніфікована система записів про кредиторів боржника та їхні вимоги, яка ведеться державною мовою, в електронному вигляді за встановленою формою, підтримання якої в актуальному стані покладено на арбітражного керуючого та боржника, та доступ до якої мають конкурсні та забезпечені кредитори, інвестори, а також поточні кредитори (з моменту ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури або введення процедури погашення боргів боржника) згідно з Порядком функціонування автоматизованої системи "Банкрутство та неплатоспроможність", затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 18.02.2020 №594/5.

Згідно п.1 Розділу III Вимог, арбітражний керуючий починає ведення Реєстру за результатами попереднього засідання господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність). Підставою для внесення відомостей до Реєстру є ухвала (постанова) господарського суду або інформація, отримана під час провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (списання або прощення боргів, задоволення вимог кредиторів, зміна відомостей про кредитора тощо).

У випадку повного погашення вимог кредитора або відмови кредитора від вимог у графі Примітки відповідного запису Реєстру робиться відмітка про повне погашення або про виключення вимог кредитора із зазначенням дати та підстав погашення чи виключення (п.14 розділу III Вимог).

З огляду на наведене вище, суд дійшов до висновку, що саме на арбітражного керуючого покладений обов`язок внесення змін до реєстру та виключення кредиторських (грошових) вимог зі складу реєстру вимог кредиторів, тобто суд не має повноважень втручатись в діяльність арбітражного керуючого і вести реєстр кредиторських вимог.

Позиція стосовно компетенції ведення реєстру вимог кредиторів саме арбітражним керуючим, який на підставі інформації отриманої, зокрема, під час провадження у справі про банкрутство, вносить відповідні відомості до реєстру - також викладена у постановах Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі № 915/684/14, від 01.06.2022 року у cправі №5004/407/12).

Судом встановлено, згідно наданого ліквідатором боржника реєстру вимог кредиторів у справі № 5/120/2011/5003 станом на 10.02.2023 року, арбітражним керуючим (ліквідатором) Бобруком Т.В. у "Примітках" цього реєстру стосовно кредиторів, а саме : ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 внесені відомості про заяву щодо виключення грошових вимог з реєстру вимог кредиторів та визнання вимог погашеними б/н від 10.02.2023 року.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, та положення законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяв ОСОБА_2 б/н від 26.09.2022 року (вх. № 01-36/688/22); ОСОБА_1 б/н від 26.09.2022 року (вх. № 01-36/689/22); ОСОБА_3 б/н від 27.09.2022 року (вх. № 01-36/719/22) про виключення кредитора зі справи № 5/120/2011/5003.

Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 196 ГПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За наслідками проведеного засідання, суд заслухавши ліквідатора боржника, з метою повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи, дійшов висновку про призначення клопотання арбітражного керуючого Бобрука Т.В. про пропорційне стягнення з кредиторів основної винагороди арбітражного керуючого, пов`язаної з виконанням повноважень ліквідатора у справі за період з 22.05.2014 року по 14.06.2021 року - на іншу дату.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 12, 61, 113 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 18, 42, 73-79, 86, 120, 169, 196, 226, 232-236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву Лещенко С.В. б/н від 17.11.2022 року про залишення без розгляду заяви Лещенко С.В. про виключення кредитора зі справи № 5/120/2011/5003.

2. Залишити без розгляду заяву Лещенко С.В. б/н від 26.09.2022 року (вх. № 01-36/687/22) про виключення кредитора зі справи № 5/120/2011/5003.

3. Відмовити у задоволенні заяв : ОСОБА_2 б/н від 26.09.2022 року (вх. № 01-36/688/22); ОСОБА_1 б/н від 26.09.2022 року (вх. № 01-36/689/22); ОСОБА_3 б/н від 27.09.2022 року (вх. № 01-36/719/22) про виключення кредитора зі справи №5/120/2011/5003.

4. Призначити клопотання арбітражного керуючого Бобрука Т.В. № 05/02 від 22.02.2022 року про пропорційне стягнення з кредиторів основної винагороди арбітражного керуючого, пов`язаної з виконанням повноважень ліквідатора у справі за період з 22.05.2014 року по 14.06.2021 року, згідно наданого розрахунку, а саме: з АТ КБ "Приватбанк" 395154,71 грн; з ФОП Болманенко О.О. 18 552,00 грн; з ФОП Лещенко С.В. 35 619,84 грн; з ОСОБА_2 134 502,00 грн.; з ОСОБА_1 42 669,60 грн; з ОСОБА_3 4 991,08 грн, до розгляду в судовому засіданні - на 22.02.2023 року о 10:00 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, зал № 6).

5. Явку в судове засідання ліквідатора боржника та кредиторів визнати обов`язковою.

6. Роз`яснити учасникам справи про можливість участі у судовому засіданні згідно ч.ч.1-4 ст. 197 ГПК України в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

7. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом та на електронні адреси: арбітражному керуючому Бобруку Т.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АТ КБ "ПриватБанк" - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; Лещенко С.В. - ІНФОРМАЦІЯ_5 ; Болманенко О.О. - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2 - ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 ;

3 - ПП ОСОБА_3 - АДРЕСА_3 ;

4 - ОСОБА_1 - АДРЕСА_4 .