ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Черкаси cправа №925/1210/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Міняйло А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Газ»

до Споживчого товариства «Вітол»

про стягнення 538 602,56 грн,

за участю представників:

від позивача: Марчук В.Р., адвокат,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Газ» звернулось у Господарський суд Черкаської області із позовом до Споживчого товариства «Вітол», у якому просить суд стягнути з відповідача 538 602,56 грн заборгованості за договором поставки №ГГ040122-14 від 04.01.2022, з яких: 327 339,92 грн основна заборгованість, 60058,50 грн інфляційні витрати, 66185,44 грн 30% річних, 85018,70 грн сума пені, а також відшкодувати судові витрати у вигляді судового збору у сумі 8079,04 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором, а саме не оплатив вартість поставленого товару, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 327 339,92 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача у примусовому порядку разом із пенею, інфляційними витратами та 30% річними.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18.11.2022 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 20.12.2022.

Протокольною ухвалою від 20.12.2022 суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 12 год 00 хв 07.02.2023.

20.12.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що через відсутність налагоджених поставок (відсутність нових налагоджених логістичних шляхів та поставок) та систематичні перебої у постачанні електроенергії АЗС/АГЗП не має можливості працювати у повному обсязі, відповідач на підставі відповідного наказу з 02.03.2022 перебуває на простої. Про настання форс-мажорних обставин відповідач повідомив позивача, тому на думку відповідача у позові слід відмовити у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин.

У зв`язку з відсутністю належних доказів на підтвердження направлення відзиву позивачу, суд не прийняв відзив до розгляду.

З огляду на положення частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 07.02.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Газ» (постачальник) та Споживчим товариством «Вітол» (покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів №ГГ040122-14 (далі договір). За умовами цього договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти (далі товар) в асортиментів, кількості і за цінами відповідно до умов цього договору (пункт 1.1 договору).

Загальна кількість товару по цьому договору визначається відповідно до видаткових накладних (пункт 1.2 договору).

Кількість товару, найменування та вартість кожної окремої партії товару вказується у видаткових накладних, які видаються постачальником покупцю, підписуються уповноваженими представниками сторін, скріплюються печатками сторін (за наявності) і є невід`ємними частинами цього договору (пункт 1.3 договору).

Сторони домовились, що оплата товару здійснюється покупцем на умовах відстрочки платежу, при цьому повний розрахунок з постачальником проводиться не пізніше двох банківських днів з дня отримання покупцем товару, що підтверджується видатковою накладною. Сторони можуть домовитись про встановлення іншого порядку проведення розрахунків за товар (пункт 2.1 договору).

Оплата по цьому договору здійснюється в національній валюті України, в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, що вказаний в розділі 9 цього договору, якщо сторони письмово не погодили інше (пункт 2.3 договору).

Датою оплати є день зарахування грошових коштів на рахунок постачальника (пункт 2.4 договору).

Розрахунки сторін за цим договором по кожній поставці товару здійснюються на підставі факту отримання товару згідно з видатковою накладною (пункт 2.5 договору).

Ціна договору складається з вартості всіх поставлених партій товару згідно з видатковими накладними, складених протягом строку дії цього договору (пункт 2.6 договору).

Товар поставляється за заявками покупця (за умови їх погодження постачальником) на погоджених сторонами у заявках умовах, згідно з правилами Інкотермс 2020, які застосовуються у частині, що не суперечить умовам цього договору та нормам чинного законодавства України (пункт 3.1 договору).

Зобов`язання постачальника по поставці партії товару вважаються виконаними з моменту фактичної передачі товару в розпорядження покупця згідно накладних. постачальник не несе відповідальності за нестачу Товару, що виникла після його передачі покупцю/перевізнику покупця (пункт 3.5 договору).

Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару. Датою поставки товару (партії товару) вважається дата фактичної передачі Товару покупцю/перевізнику покупця, яка зазначається у видаткових накладних (пункт 3.6 договору).

Остаточна кількість товару, що поставляється відповідно до цього договору, визначається на підставі видаткових накладних, дані яких є підставою для проведення остаточних взаєморозрахунків, якщо сторонами не погоджено інше (пункт 3.8 договору).

У випадку прострочення оплати за поставлений товар покупець на вимогу постачальника сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу (пункт 4.7 договору).

Також сторони погодили, що за прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого товару, Покупець на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми заборгованості, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (пункт 4.8 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2022, а у частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами умов цього договору. У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про небажання продовжувати строк дії Договору за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору, договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Кількість автоматичних пролонгацій строку дії договору не обмежується (пункт 8.1 договору).

Сторони згідно з статтею 207 Цивільного кодексу України домовились, що при складанні рахунків, актів, видаткових та податкових накладних за товари, товарно-транспортних накладних та будь-яких інших документів, що складаються сторонами в процесі виконання зобов`язань за цим договором, постачальник та покупець можуть застосовувати засоби факсимільного відтворення підпису уповноважених представників директорів (пункт 8.12 договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками постачальника та покупця та скріплений відповідними печатками сторін за договором.

На виконання умов договору, у період з 05.02.2022 до 24.02.2022 позивач поставив відповідачу скраплений газ (пропан або суміш пропану з бутаном) у кількості 11776 кг на загальну суму 327 339,92 грн, що підтверджується видатковими накладними №53 від 05.02.2022, №105 від 11.02.2022, №173 від 18.02.2022, №233 від 24.02.2022, які підписані уповноваженими представниками постачальника та покупця та скріплені відповідними печатками підприємств, а також товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) №30, №166, №196 та №213.

Проте відповідач у визначений договором строк за поставлені нафтопродукти з позивачем не розрахувався у повному обсязі, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 327 339,92 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача у примусовому порядку разом із пенею, інфляційними витратами та 30% річними.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товарів, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторонапостачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороніпокупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу Українипередбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення статті 204 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв нафтопродукти вартістю 327 339,92 грн. Відсутність претензій відповідача щодо неналежної поставки товару, недопоставки, неякісного товару чи іншого невиконання умов спірного договору є доказом належного виконання постачальником своїх зобов`язань за договором.

За умовами договору оплата товару здійснюється покупцем на умовах відстрочки платежу, при цьому повний розрахунок з постачальником проводиться не пізніше двох банківських днів з дня отримання покупцем товару, що підтверджується видатковою накладною. Отже, у силу наведених правових норм після отримання товару та підписання відповідних видаткових накладних, у відповідача виник обов`язок з оплати його вартості. Судом встановлено, що відповідач не розрахувався за поставлений товар з позивачем у повному обсязі, його заборгованість становить 327 339,92 грн, розмір якої підтверджено належними та допустимими доказами (відповідними видатковими накладними, які підписані сторонами та скріплені відповідними печатками підприємств та товарно-транспортними накладними) та не заперечений відповідачем, отже вимога про примусове стягнення з відповідача заборгованості за договором у сумі 327 339,92 грн є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (стаття 216 Господарського Кодексу України).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (статті 217, 218 Господарського Кодексу України).

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідальність за несвоєчасну оплату товару передбачена договором у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу (пункт 4.7 договору). На підставі наведених положень договору позивач нарахував відповідачу 85018,70 грн пені на всю заборгованість у сумі 327 339,92 за період прострочення з 01.03.2022 до 01.11.2022.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд зазначає, що строк оплати вартості товару за кожною окремою поставкою є різним, отже й строк нарахування пені за порушення строку оплати поставленого товару відрізняється.

Факт порушення грошових зобов`язань відповідача з оплати вартості поставленого товару є доведеним, однак вирішуючи спір у цій частині, суд враховує, що право на нарахування пені виникло у позивача на після двох днів з дня, коли відповідач повинен був оплатити вартість поставленого товару за кожною поставкою.

Тобто за прострочення відповідачем строк оплати поставленого товару за видатковою накладною №53 є період з 08.02.2022 до 08.08.2022; за видатковою накладною №105 є період з 14.02.2022 до 14.08.2022; за видатковою накладною №173 є період з 21.02.2022 до 21.08.2022; за видатковою накладною №233 є період з 27.02.2022 до 27.08.2022, проте позивачем датою початку нарахування пені у позові вказано 01.03.2022, тому суд провір розрахунок саме з цієї дати, проте із застосуванням строку, який передбачений частиною шостої статті 232 Господарського кодексу України.

За розрахунком суду за допомогою калькулятора програми «Ліга-Закон» розмір пені за видатковою накладною №53 за період з 08.02.2022 до 08.08.2022 (із суми заборгованості 70001,59 грн) становить 10030,36 грн; за видатковою накладною №105 за період з 14.02.2022 до 14.08.2022 (із суми заборгованості 88504,58 грн) становить 13409,05 грн; за видатковою накладною №173 за період з 21.02.2022 до 21.08.202 (із суми заборгованості 75627,58 грн) становить 12183,21 грн та за видатковою накладною №233 за період з 27.02.2022 до 27.08.2022 (із суми заборгованості 93206,17 грн). Отже, позовні вимоги у цій частині підлягають до часткового задоволення у розмірі 51403,91 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.8 договору сторони узгодили, що за прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті поставленого товару, Покупець на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми заборгованості, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Отже, сторони узгодили між собою інший розмір річних, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

На підставі наведених положень статті 625 Кодексу та умов договору позивач нарахував відповідачу 66185,44 грн 30% річних за період прострочення з 01.03.2022 до 01.11.2022 та 60058,50 грн інфляційних витрат, які також просить стягнути з останнього.

Суд перевірив розрахунок позивача з врахуванням наведених вище положень законодавства, вихідних даних та строку їх нарахування та встановив, що розмір 30% річних за період прострочення оплати за поставлений товар становить 66185,44 грн річних, а розмір інфляційних витрат становить 60058,50 грн, отже вимога про їх стягнення підлягає до задоволення у заявленому розмірі.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, у розумінні вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту його порушеного права. З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Газ» до Споживчого товариства «Вітол» про стягнення 538 602,56 грн підлягають до задоволенню частково, а саме у частині стягнення з відповідача на користь позивача 327 339,92 грн основного боргу, 51403,91 грн пені, 66185,44 грн 30% річних та 60058,50 грн інфляційних витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 7574,82 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Споживчого товариства «Вітол» (18019, Черкаська область, Черкаський район, с. Степанки, 8-ий кілометр Смілянського шосе, ідентифікаційний код 32535824) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Газ» (04212, місто Київ, проспект Оболонський, будинок 1, корпус 2, офіс 191, ідентифікаційний код 43543062) 327 339,92 грн основного боргу, 51403,91 грн пені, 66185,44 грн 30% річних, 60058,50 грн інфляційних витрат та 7574,82 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.02.2023.

Суддя О.І.Кучеренко