ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" лютого 2023 р. Cправа № 902/58/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-промислова компанія "ТРИ-А" (вул. Поштова, буд. 27/29, оф. 41, м. Запоріжжя, 69063)

до: Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод" (вул. Миру, буд. 259, с. Юрківці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24040)

про стягнення 3 946 938,43 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-промислова компанія "ТРИ-А" з вимогами до Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод" про стягнення заборгованості в розмірі 3 946 938,43 грн, що складається з основної заборгованості - 2 455 404,00 грн; пені - 160 010,99 грн.; 3% річних - 221 192,03 грн; суми інфляції - 1 110 331,41 грн.

Правовими підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало невиконання Державним підприємством "Юрковецький спиртовий завод" зобов`язань за Договорами про відступлення права вимоги № 01/12-15-ВПВ/1, № 01/12-15-ВПВ/2, № 01/12-15-ВПВ/3, № 01/12-15-ВПВ/4, укладених 04.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська інвестиційна компанія "Влада" (Цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-промислова компанія "ТРИ-А" (Цесіонарій) за якими Цедент передав Цесіонарію належне йому право вимоги за Договорами купівлі-продажу № 26/08-09 від 26.08.2009, № 06/09-09 від 06.08.2009, № 08/10/08-М/1 від 08.10.2008 та № 08/10/08-М від 08.10.2008, укладених між Цедентом та Державним підприємством "Юрковецький спиртовий завод".

Ухвалою суду від 12.01.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/58/23 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 07.02.2023.

За наслідками судового засідання 07.02.2023 підготовче засідання відкладено на 16.02.2022.

07.02.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву № 10 від 30.01.2023 відповідача, за змістом якого останній повідомляє про наявність за підприємством заборгованості в розмірі 2 615 414,99 грн, визнає зазначену суму та не заперечує проти ухвалення судом рішення про її задоволення.

Дослідивши відзив відповідача судом встановлено, що його підписано юрисконсультом Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод" Шмаркатюк Я.В., на підставі довіреності № 3 від 24.01.2023.

При цьому, з огляду на предмету спору, форму господарського судочинства, за якою відкрито провадження у справі, виходячи з положень статей 58, 60, 61, 170 Господарського процесуального кодексу України, відзив на позовну заяву № 10 від 30.01.2023 залишено судом без розгляду.

07.02.2023 до суду надійшла заява відповідача №б/н від 07.02.2023, в якій останній позовні вимоги у справі визнає та просить розглянути справу за відсутності його представника.

На визначену судом дату представник позивача не заявився. Про дату, час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, ухвалою суду від 07.02.2023, яка направлена на адресу електронної пошти позивача та його представника.

Відповідач правом участі в засідання суду також не скористався. При цьому суд зважає, що в заяві №б/н від 07.02.2023 відповідач просить розглянути справу за відсутності його представника.

При визнанні відповідачем позову суд цьому суд зважає на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 191 цього Кодексу.

Згідно з ст. 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши у підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 16.02.2023 заяву відповідача № б/н від 07.02.2023 про визнання позову за підписом директора Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод" Бобро О.Г., який в силу закону та установчих документів, не обмежений у повноваженнях на визнання позову, і визнання ним позову відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються наявними у справі доказами, не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, тому визнання позову підлягає прийняттю господарським судом.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами та документами.

За наслідками судового засідання 16.02.2023 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

УСТАНОВИВ:

В період 2008, 2009 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна компанія «Вдала» та Державним підприємством «Юрковецький спиртовий завод» укладено ряд Договорів купівлі-продажу, а саме:

Договір купівлі-продажу № 08/10/08-М від 08.10.2008;

Договір купівлі-продажу № 08/10/08-М/1 від 08.10.2008;

Договір купівлі-продажу № 06/08-09 від 06.08.2009;

Договір купівлі-продажу № 26/08-09 від 26.08.2009.

27.11.2009 Господарським судом Вінницької області було порушено провадження у справі № 10/189-09 про банкрутство ДП «Юрковецький спиртовий завод», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Судом, ухвалою попереднього засідання від 23.12.2010 у справі № 10/189-09 затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого, серед інших, увійшло ТОВ «Київська інвестиційна компанія «Вдала» з сумою 2 615 414,99 грн. з них 2 455 404,00 грн. основного боргу - четверта черга, 160 010,99 грн. неустойка - шоста черга.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що 04.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна компанія «Вдала» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-промислова компанія «ТРИ-А» укладено Договори по відступлення права вимоги, за якими Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-промислова компанія «ТРИ-А» набуло права вимоги до Державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод» за Договорами купівлі-продажу № 08/10/08-М від 08.10.2008, № 08/10/08-М/1 від 08.10.2008, № 06/08-09 від 06.08.2009, № 26/08-09 від 26.08.2009.

Так, відповідно до умов укладеного Договору про відступлення права вимоги № 04/12-15-ВПВ/1 від 04.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна компанія «Вдала» (Цедент), з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-промислова компанія «ТРИ-А» (Цесіонарій), з другої сторони, Цедент передає належне йому право вимоги згідно Договору купівлі-продажу № 26/08-09 від 26.08.2009, укладеного між Цедентом та Державним підприємством «Юрковецький спиртовий завод» на суму 873 720,00 грн. основного боргу та 51 232,96 грн. пені, а Цесіонарій приймає право вимоги, що належне Цеденту за вказаним договором до Боржника.

Відповідно до умов укладеного Договору про відступлення права вимоги № 04/12-15-ВГІВ/2 від 04.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна компанія «Вдала» (Цедент), з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-промислова компанія «ТРИ-А» (Цесіонарій), з другої сторони, Цедент передає належне йому право вимоги згідно Договору купівлі-продажу № 06/08-09 від 06.08.2009, укладеного між Цедентом та Державним підприємством «Юрковецький спиртовий завод» на суму 651 168,00 грн. основного боргу та 34 678,23 пені, а Цесіонарій приймає право вимоги, що належне Цеденту за вказаним договором до Боржника.

Відповідно до умов укладеного Договору про відступлення права вимоги № 04/12-15-ВПВ/З від 04.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна компанія «Вдала» (Цедент), з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-промислова компанія «ТРИ-А» (Цесіонарій), з другої сторони, Цедент передає належне йому право вимоги згідно Договору купівлі-продажу № 08/10/08-М/1 від 08.10.2008, укладеного між Цедентом та Державним підприємством «Юрковецький спиртовий завод» на суму 806 420,00 грн. основного боргу та 63 358,60 грн. пені, а Цесіонарій приймає право вимоги, що належне Цеденту за вказаним договором до Боржника.

Відповідно до умов укладеного Договору про відступлення права вимоги № 04/12-15-ВПВ/4 від 04.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна компанія «Вдала» (Цедент), з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-промислова компанія «ТРИ-А» (Цесіонарій), з другої сторони, Цедент передає належне йому право вимоги згідно Договору купівлі-продажу 08/10/08-М від 08.10.2008, укладеного між Цедентом та Державним підприємством «Юрковецький спиртовий завод» на суму 124 096,00 грн. основного боргу та 10 741,20 грн. пені, а Цесіонарій приймає право вимоги, що належне Цеденту за вказаним договором до Боржника.

Суд, ухвалою від 20.01.2016 у справі № 10/189-09 про банкрутство ДП «Юрковецький спиртовий завод» задоволив заяву ТОВ «Агро-промислова компанія «ТРИ-А», здійснивши заміну кредитора ТОВ «Київська інвестиційна компанія «Вдала» на його правонаступника ТОВ «Агро-промислова компанія «ТРИ-А».

Суд, ухвалою від 07.07.2022 закрив провадження у справі № 10/189-09 про банкрутство ДП "Юрковецький спиртовий завод" на підставі ч. 5 ст. 12 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та п. 9 ч. 1 ст. 90 КУзПБ, припинив дію мораторію введеного ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.11.2009 у даній справі.

Позивач зазначає, що наразі він є належним кредитором відповідача щодо зобов`язання за Договорами купівлі-продажу № 08/10/08-М від 08.10.2008, № 08/10/08-М/1 від 08.10.2008, № 06/08-09 від 06.08.2009, № 26/08-09 від 26.08.2009, наявність заборгованості за якими в загальному розмірі 2 615 414,99 грн. була встановлена та доведена в справі № 10/189-09 про банкрутство ДП «Юрковецький спиртовий завод», і станом на день звернення з позовом до суду не погашена.

З урахування встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається зі змісту спірних правовідносин, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Заборгованість ДП «Юрковецький спиртовий завод» перед ТОВ «Київська інвестиційна компанія «Вдала» за Договорами купівлі-продажу № 08/10/08-М від 08.10.2008, № 08/10/08-М/1 від 08.10.2008, № 06/08-09 від 06.08.2009, № 26/08-09 від 26.08.2009 в загальному розмірі 2 615 414,99 грн. встановлена в межах справи № 10/189-09 про банкрутство ДП «Юрковецький спиртовий завод», що в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України не потребує доказування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 статті 513 ЦК України визначено, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, внаслідок укладення 04.12.2015 Договорів про відступлення права вимоги № 04/12-15-ВПВ/1, № 04/12-15-ВПВ/2, № 04/12-15-ВПВ/3 та № 04-12-15/ВПВ/4 до позивача, як Цесіонарія перейшло право вимагати від ДП «Юрковецький спиртовий завод» належного виконання зобов`язання за Договорами купівлі-продажу № 08/10/08-М від 08.10.2008, № 08/10/08-М/1 від 08.10.2008, № 06/08-09 від 06.08.2009, № 26/08-09 від 26.08.2009 в частині оплати поставленого товару.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов Договорів купівлі-продажу та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повної та своєчасної оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим за ним (заявлена позивачем сума) обліковується заборгованість в розмірі 2 615 414,99 грн, з них: 2 455 404,00 грн - сума основного боргу; 160 010,99 грн - сума неустойки.

З огляду на вищенаведене та враховуючи доведеним факт порушення зобов`язань за Договорами купівлі-продажу № 08/10/08-М від 08.10.2008, № 08/10/08-М/1 від 08.10.2008, № 06/08-09 від 06.08.2009, № 26/08-09 від 26.08.2009, вимоги позивача, як нового кредитора у зобов`язаннях про стягнення з відповідача заборгованості в загальному у розмірі 2 615 414,99 грн, що складається з суми основного боргу в розмірі 2 455 404,00 грн та суми неустойки в розмірі 160 010,99 грн, є цілком обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 1 110 331,41 грн інфляційних втрат та 221 192,03 грн 3% річних.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено фактичними обставинами справи, відповідач є боржником, що прострочив.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми Закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи із положень ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

При цьому, базою (основою) для нарахування процентів річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями.

Перевіривши розрахунок 3% річних (період з 08.01.2020 по 08.01.2023), інфляційних втрат (період січень 2020 - листопад 2022) на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, дійшов висновку, що такі вимоги є обґрунтованими та правомірними.

Зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 ГПК України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, суд прийшов до висновку, що правомірним буде стягнення з відповідача 221 192,03 грн 3% річних та 1 110 31,41 грн інфляційних втрат.

У відповідності до статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 3 та 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 191, 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод" (вул. Миру, буд. 259, с. Юрківці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24040; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-промислова компанія "ТРИ-А" (вул. Поштова, буд. 27/29, оф. 41, м. Запоріжжя, 69063; ) 2 455 404 грн 00 коп. - основного боргу; 160 010 грн 99 коп. - пені; 221 192 грн 03 коп. - 3% річних; 1 110 331 грн 41 коп. - інфляційних втрат та 59 204 грн. 08 коп. - витрат на сплату судового збору.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відомі суду електронні адреси: позивача - , представника позивача - , відповідача - .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено та підписано 21.02.2023

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Поштова, буд. 27/29, оф. 41, м. Запоріжжя, 69063)

3 - відповідачу (вул. Миру, буд. 259, с. Юрківці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24040)