РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2023Справа № 910/13897/22

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/13897/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine»

до Фізичної особи-підприємця Савченка Юрія Вадимовича

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

13 грудня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 01.12.2022 року до Фізичної особи-підприємця Савченка Юрія Вадимовича (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 716 949,38 грн., з них: основного боргу - 518 834,72 грн. (п`ятсот вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять чотири гривні 72 копійки), 3% річних - 11 495,60 грн. (одинадцять тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 60 копійок), пені - 94 278,04 грн. (дев`яносто чотири тисячі двісті сімдесят вісім гривень 04 копійки) та збитків від інфляції - 92 341,02 грн. (дев`яносто дві тисячі триста сорок одна гривня 02 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки № U61161/1 від 29.11.2021 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив в повному обсязі оплату поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/13897/22, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Фізичній особі-підприємцю Савченку Юрію Вадимовичу за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана у позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, суд звертає увагу, що поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» - 23.01.2023 року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі № 910/9791/18.

Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі № 910/13897/22 від 15.12.2022 року є 23.01.2023 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 07.02.2023 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» (надалі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Савченком Юрієм Вадимовичем (надалі - відповідач, покупець) укладено договір поставки № U61161/1 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник на замовлення покупця у визначений строк передає у власність покупцеві обладнання, інструмент, інвентар тощо для діагностики, технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів (товар), а покупець приймає та оплачує їх. Кожне замовленій товару оформлюється і оплачується як окрема поставка партії товару. Перелік товару у кожній партії, його ціна, характеристики тощо остаточно погоджується сторонами та вказуються у накладній (яка є специфікацією у розумінні ст. 266 Господарського кодексу України) та/або в окремій специфікації (додаток № 1 до договору). Усі накладні та специфікації на кожну партію товару, поставлену в рамках виконання цього договору, є його невід`ємними частинами.

Згідно з п. 3.1. договору оплата кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом: попередньої оплати у розмірі 100% вартості всієї партії товару - відповідно до рахунка постачальника. У такому разі складання і підписання специфікації не є обов`язковим, за домовленістю сторін її роль може виконувати видаткова накладна (п. 3.1.1.); у кредит із розстроченням платежу. У такому разі є обов`язковим складання і підписання специфікації та Графіка розрахунку (додаток № 2 до договору), згідно з яким загальна ціна партії товару розподіляється на погоджену сторонами кількість місяців. Покупець зобов`язується оплатити товар у встановлені строки та у розмірах, визначених відповідно до цього пункту і Графіка розрахунку (п. 3.1.2.).

В п. 4.2. договору визначено строки поставки: для партії товару, наявного на складі постачальника на момент його замовлення покупцем, щодо якої покупцем здійснена 100% передоплата, - протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів, які обраховуються від наступного дня після попередньої оплати відповідної партії товару (п. 4.2.1.); для партії товару, проданого у кредит із розстроченням платежу, - строк поставки вказується у специфікації і визначається з моменту отримання постачальником коштів першого внеску в рахунок оплати партії товару покупцем згідно з Графіком розрахунку за цю партію товару (п. 4.2.2.); для партії товару, який відсутній на складі постачальника на момент його замовлення покупцем, - строк поставки погоджується сторонами у кожному конкретному випадку окремо. Таке погодження може мати місце шляхом усної домовленості сторін (п. 4.2.3.).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1. договору).

До договору поставки № U61161/1 від 29.11.2021 року було укладено ряд специфікацій: від 29.11.2021 року, від 17.12.2021 року у яких сторонами за договором було визначено найменування, кількість, ціна та строк передачі товару покупцю.

Умови оплати партій товару за цими специфікаціями сторони визначили у Графіках розрахунку за партію товару від 29.11.2021 року та від 17.12.2021 року, відповідно до яких оплата товару здійснюється на умовах авансових та щомісячних платежів.

На виконання умов договору поставки № U61161/1 від 29.11.2021 року позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 640 777,14 грн., що підтверджується накладними № UAUJ7_210153784 від 23.12.2021 року на суму 193 000,00 грн., № UAUJ7_210143760 від 30.11.2021 року на суму 210 736,00 грн., № UAUJ7_210154146 від 24.12.2021 року на суму 237 041,14 грн. У всіх наведених накладних зазначено, що поставка здійснюється згідно з договором № U61161/1 від 29.11.2021 року, вказані накладні містять підписи уповноважених осіб.

На підтвердження факту реєстрації податкових накладних до матеріалів справи надано наступні податкові накладні: № 4585053 від 23.12.2021 року, № 4265468 від 30.11.2021 року та № 4585055 від 24.12.2021 року.

Відповідно до квитанцій реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом встановлено, що вказані податкові накладні, які відповідають накладним № UAUJ7_210153784 від 23.12.2021 року, № UAUJ7_210143760 від 30.11.2021 року, № UAUJ7_210154146 від 24.12.2021 року, були зареєстровані 10.01.2022 року (податкова накладна № 4585053 від 23.12.2021 року), 07.12.2021 року (податкова накладна № 4265468 від 30.11.2021 року), 10.01.2022 року (податкова накладна № 4585055 від 24.12.2021 року) відповідно.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначає, що відповідачем було здійснено лише часткову оплату товару на суму 121 942,42 грн., що підтверджується фіскальними чеками (копії містяться у матеріалах справи).

Отже, за твердженнями позивача, з урахуванням часткової оплати залишок неоплаченого товару становить 518 834,72 грн. (640 777,14 грн. (вартість поставленого товару) - 121 942,42 грн. (вартість частково оплаченого товару).

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов договору поставки № U61161/1 від 29.11.2021 року позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 640 777,14 грн., що підтверджується накладними № UAUJ7_210153784 від 23.12.2021 року на суму 193 000,00 грн., № UAUJ7_210143760 від 30.11.2021 року на суму 210 736,00 грн., № UAUJ7_210154146 від 24.12.2021 року на суму 237 041,14 грн. У всіх наведених накладних зазначено, що поставка здійснюється згідно з договором № U61161/1 від 29.11.2021 року.

Зазначені накладні містять найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства та є у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинними бухгалтерськими документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Накладні підписані зі сторони відповідача без жодних зауважень щодо асортименту, комплектності, кількості і якості поставленого товару.

Матеріалами справи підтверджується, що за отриманий товар відповідач розрахувався лише частково на суму 121 942,42 грн., відтак відповідач має заборгованість за договором у розмірі 518 834,72 грн.

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на те, що у Графіках розрахунку за партію товару від 29.11.2021 року та від 17.12.2021 року сторони погодили умови оплата товару шляхом здійсненню авансових та щомісячних платежів, строк оплати товару за накладними № UAUJ7_210153784 від 23.12.2021 року, № UAUJ7_210143760 від 30.11.2021 року, № UAUJ7_210154146 від 24.12.2021 року є таким, що настав.

Станом на момент звернення до суду з даним позовом у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 518 834,72 грн.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 518 834,72 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати не були спростовані відповідачем.

При цьому, за змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Крім того, суд зазначає, що право позивача на отримання грошових коштів за поставлений товар, прийнятий відповідачем без заперечень та зауважень, підлягає реалізації і захисту, оскільки укладений між сторонами договір є дійсним і обов`язковим для виконання сторонами, а отже, в силу приписів статей 204, 629 Цивільного кодексу України, породжує для його сторін відповідні права та обов`язки.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки № U61161/1 від 29.11.2021 року у розмірі 518 834,72 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 94 278,04 грн., збитки від інфляції у розмірі 92 341,02 грн. та 3% річних у розмірі 11 495,60 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 6.4. договору визначено, що у разі здійснення покупцем оплати партії товару у кредит із розстроченням платежу за прострочення покупцем чергового платежу/чергових платежів він сплачує за вимогою постачальника за весь час прострочення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у цей період, від простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 94 278,04 грн.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків збитків від інфляції та 3% річних, судом встановлено, що вони виконані арифметично вірно, відтак, сума збитків від інфляції та 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 92 341,02 грн. збитків від інфляції та 11 495,60 грн. 3% річних.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 10 754,24 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Савченка Юрія Вадимовича (ідентифікаційний НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» (ідентифікаційний код 30865632, адреса: 29009, м. Хмельницький, вул. Толстого, 1/1) грошові кошти: основного боргу - 518 834,72 грн. (п`ятсот вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять чотири гривні 72 копійки), 3% річних - 11 495,60 грн. (одинадцять тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 60 копійок), пені - 94 278,04 грн. (дев`яносто чотири тисячі двісті сімдесят вісім гривень 04 копійки), збитків від інфляції - 92 341,02 грн. (дев`яносто дві тисячі триста сорок одна гривня 02 копійки) та судовий збір - 10 754,24 грн. (десять тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні 24 копійки).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 21.02.2023р.

Суддя О.В. Котков