ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 лютого 2023 року Справа № 903/866/22
Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Кошового В.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ КАРД»
про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат
про зобов`язання виконати умови договору в натурі
за участю представників сторін:
від позивача: не прибув;
від відповідача: не прибув;
Рішенням Господарського суду Волинської області від 23.01.2023, у позові Приватного підприємства «Агросервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ КАРД» відмовлено.

У відзиві на позовну заяву вих №845 від 06.12.2022 ТзОВ «Вест Кард» подано відповідну письмову заяву про те, що докази понесення судових витрат будуть подані ТзОВ «Вест Кард» до закінчення судових дебатів у справі протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

27.01.2023 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ КАРД» за вх.№01-74/141/23 про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат, відповідно до якої просить суд вирішити питання щодо стягнення з Приватного підприємства «Агросервіс» - 10 000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 11.11.2022 прийнято заяву про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат до розгляду, заяву призначено на 21.11.2022.

Ухвалою суду від 31.01.2023 призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ КАРД» про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат до розгляду, заяву призначено на 02.02.2023.

Ухвалою суду від 02.02.2023 відкладено розгляд заяву на 13.02.2023.

Представник позивача в судове засідання не прибув, через відділ діловодства суду подав письмові пояснення за вх.№01-75/881/23 від 13.02.2023 у яких вказує, що зазначення ТзОВ «Вест Кард» будь-яких обставин в описовій частині відзиву на позовну заяву не є заявою з процесуальних питань та заявою про подачу доказів у розумінні ст. 80 169, 170 ГПК України, а тому просить суд заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, через відділ діловодства суду подав заяву за вх.№01-75/880/23 від 13.02.2023 у якій вказує, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі надіслана позивачу 27.01.2023 засобами поштового зв`язку (листом з описом вкладення) за номером відправлення 032, дані документи додані до заяви про ухвалення додаткового рішення. Згідно даних з сайту АТ «Укрпошта» відправлення 032 з 30.01.2023 готове до видачі позивачу в точці видачі м. Старокостянтинів. Разом з тим, представник відповідача звертає увагу суду на те, що додатково копію заяви про ухвалення додаткового рішення у справі також надіслав 12.02.2023 на електронну адресу представника позивача Сакенова Ю.К., а тому просить суд здійснювати судовий розгляд справи без його участі.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами, без участі представників сторін

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною першою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас згідно з частиною третьою статті 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

При цьому інша сума судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, може бути як більшою за попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, так і меншою (частини шоста, сьома статті 129 ГПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що докази понесення судових витрат будуть подані ТзОВ «Вест Кард» до закінчення судових дебатів у справі протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, а відтак представник відповідача у встановлені строки ч. 8 ст. 129 ГПК подав заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу та просить стягнути з позивача 10 000 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 10.05.2022, додаткової угоди від 24.11.2022, платіжного доручення № від 25.01.2023 на суму 10 000грн., акту приймання-передачі наданих послуг від 23.01.2023.

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Частиною третьою статті 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат на учасника справи покладено обов`язок подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідач у своєму клопотанні такий опис наводить.

10.05.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вест Кард» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Золоті ворота» (виконавець) було укладено договір про надання правничої допомоги (далі договір), за умовами якого виконавець зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта та надавати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Зміст, умови, вартість послуг та строки виконання покладених клієнтом на виконавця завдань визначаються сторонами у додаткових угодах до даного договору. Факт надання виконавцем правової допомоги (послуг) клієнту оформляється актом приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) (п.1.1-1.3 договору).

Пунктом 2 додаткової угоди від 24.11.2022 сторони визначили, що за здійснену правову допомогу та послуги, що надаються виконавцем, клієнт сплачує виконавцю гонорар (винагороду) в розмірі, що визначається із розрахунку: 1 000 грн за одну годину роботи адвоката, 2000 грн за участь в усіх судових засіданнях по справі.

23.01.2023 між сторонами було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно з яким виконавцем надано послуги, а саме: аналіз документів 3000 грн; підготовка та подання до суду документів по суті справи (відзив на позовну заяву) 5000 грн; участь у судових засіданнях 2 000 грн.

Згідно платіжного доручення № від 25.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Кард» перерахувало Адвокатському об`єднанню «Золоті ворота» 10 000 грн. за надання правничої допомоги згідно договору від 10.05.2022.

Суд бере до уваги висновок, зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 зі справи №922/445/19. В абзацах другому та третьому пункту 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до матеріалів справи представництво позивача у суді першої інстанції фактично здійснювалось адвокатом Морозом Олексієм Васильовичем на підставі договору про надання правової допомоги від 10.05.2022, повноваження, якого підтверджуються ордером серія АС №1049903.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у поставові Верховного Суду у справі №910/16803/19 від 19.07.2021

Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати ,у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Подані в підтвердження заяви витрат на правову допомогу докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 10.05.2022, додаткова угода до договору від 24.11.2022, платіжне доручення № від 25.01.2023 на суму 10 000грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 23.01.2023 підтверджують наданні послуги зі сторони адвоката

Доводи позивача спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява відповідача про покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, пов`язаних із розглядом справи №903/866/22 підставна та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 221, 233, 236-238, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в:

1. Задоволити заяву про ухвалення додаткового рішення суду.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Агросервіс» (31100, Хмельницька обл., м.Старокостянтинів, вул. І.Франка, 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Кард (43023, Волинська область, м.Луцьк, вул.Єршова, 1, ) 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Північно-Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 15.02.2023.

Суддя В. М. Дем`як