ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Справа № 903/1012/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Маціщук А.В.

судді Мельника О.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

за участю представників:

позивача: Наумчук І.П. адвокат

відповідача: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Правова допомога №1" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.22 р. у справі №903/1012/21 (суддя Шум М.С., м. Луцьк, повний текст складено 18.11.2022)

за позовом: Адвокатського об`єднання "Правова допомога №1", м. Луцьк

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Кузьмича Богдана Анатолійовича, м. Луцьк

про захист честі, гідності та ділової репутації

ВСТАНОВИВ:

Адвокатське об`єднання "Правова допомога №1" в особі Доманської Вікторії Анатоліївни звернулося в Господарський суд Волинської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кузьмича Богдана Анатолійовича про зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію а саме:

- шляхом видалення негативних неправдивих відгуків на сторінках: "Юрист Вікторія Доманська м. Луцьк" та АО "Правова допомога №1" на платформі "Google Карти";

- шляхом проголошення публічних вибачень мені, Доманській В.А. та працівникам АО "Правова допомога №1";

- шляхом компенсації моральних збитків та витрат на правову допомогу у розмірі 20000 гривень.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 24.05.2022 року залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2022 року у справі №903/101/21 в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 17.11.22 р. у справі №903/1012/21. Заяву представника відповідача - адвоката Андріяш Н.В. від 13.06.2022 (вх.№01-91/60/22) про ухвалення додаткового рішення по справі №903/1012/21 задоволено частково. Стягнуто з Адвокатського об`єднання Правова допомога №1 (вул. Шопена, 22, офіс 60, м.Луцьк, ) на користь Фізичної особи-підприємця Кузьмича Богдана Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) - 15 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу по праві №903/1012/21.

Мотивуючи додаткове рішення, суд першої інстанції заначив, що адвокат відповідача просить суд стягнути з позивача 18 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. В свою чергу, сторони погодили фіксований розмір гонорару в сумі 15 000 грн. 00 коп. Щодо можливості збільшення розміру оплати, то сторони в договорі не зафіксували істотних умов договору для можливої погодинної оплати роботи адвоката, зокрема, суми вартості 1 години послуг адвоката. Зазначене сторонами в договорі з можливістю збільшення розміру оплати в залежності від обсягу фактично виконаної виконавцем роботи шляхом погодження розміру гонорару в підписаному між сторонами акті виконаних робіт унеможливлює для суду дослідити дотримання сторонами умов договору щодо розрахунку наданих адвокатом послуг понад зафіксованих 15 000 грн. 00 коп., оскільки такі сторонами не прописані та не визначені. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про підставність та доведеність у встановленому законом порядку, а також покладення на сторону позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Позивач із вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити повністю в задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Андріяш Н. В.

В обгрунтування доводів апеляційної інстанції скаржник зазначає, що Господарським судом Волинської області, не враховано те, що фактичний об`єм виконаних адвокатом Андріяш Н.В. робіт по даній справі є необґрунтованим, оскільки витрати в сумі 15000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було детально вивчено договір на правничу допомогу, який не відповідає вимогам чинного законодавства. Даний договір є оплатним, в договорі відсутні реквізити, на які згідно п.2.4.1, п. 3.1. договору повинно бути здійснена оплата за надані послуги та не зазначено жодних реквізитів Замовника, що викликає сумнів в чинності укладеного договору.

Згідно з п. 3.1. договору, оплата послуг виконавця (гонорар) за даним договором визначається за домовленістю сторін та становить 15 0000 гривень з можливістю збільшення розміру оплати в залежності від обсягу фактично виконаної роботи шляхом погодження розміру гонорару в підписаному між сторонами акті виконаних робіт. Відповідно до поданої заяви про стягнення витрат на правову допомогу в доказах понесених на правову допомогу витрат долучено акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) за договором про надання правової допомоги №б/н від 16.02.2021 року, складений 13 червня 2022 року (далі по тексту Акт). Тобто, даний акт не відповідає даті укладеного Договору, та не повинен враховуватись та розглядатись судом.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що договір укладений між адвокатом Андріяш Н.В. та Кузьмичем Б.А. від 16.02.2022 року.

Окрім цього, договір був укладений між адвокатом Андріяш Н.В. та Кузьмичем Б.А., а Акт - між адвокатом Андріяш Н.В. та фізичною особою- підприємцем Кузьмичем Б.А.

Таким чином скаржник вважає, що даний Акт не відповідає даному Договору, та не є підтверджуючим документом, на підставі якого відповідач поніс витрати на правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене, скаржник вважає, що покладення судових витрат на позивача є неправильним і несправедливим. Тому відшкодування відповідачу витрат неможливе у зв`язку з порушенням процедури відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу (відсутні факти, що підтверджують понесення відповідачем таких витрат).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання "Правова допомога №1" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.22 р. у справі №903/1012/21 та розгляд апеляційної скарги призначено на 18 січня 2023 року.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гудак А.В. з 17.01.2023 року по 24.01.2023 року включно, судове засідання у справі №903/1012/21 призначене на 18 січня 2023 року об 11 год. 00 хв. не відбулося.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у справі №903/1012/21 розгляд апеляційної скарги призначено на 09 лютого 2023 року.

Представник позивача в судовому засіданні 09.02.2023 підтримав доводи апеляційної скарги та надав відповідні пояснення. Просив суд оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити повністю в задоволенні заяви представника відповідача адвоката Андріяш Н. В.

В судове засідання 09.02.2023 Фізична особа-підприємець Кузьмич Богдан Анатолійович не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 50 т.2), причини неявки суду не повідомив.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності Фізичної особи-підприємця Кузьмича Богдана Анатолійовича.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника Адвокатського об`єднання "Правова допомога №1" в судовому засіданні 09.02.2023, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого додаткового рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є додаткове рішення суду першої інстанції, яким з позивача на користь відповідача стягнуто витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції в сумі 15 000,00 грн та з розміром яких позивач не погоджується, оскільки вважає такий розмір неспівмірним із обсягом наданих адвокатом послуг.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц.

Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У відзиві на позов від 01.04.2022 адвокат відповідача зазначила про те, що між ФОП Кузьмичем Б. А. та адвокатом Андріяш Н. В. укладено договір про надання правової допомоги по даній справі і що розмір витрат на правову допомогу попередньо оцінений відповідачем та його представником у 15 000 грн. 00 коп. Також зазначено про те, що остаточний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу з доказами їх понесення буде наданий в межах визначених процесуальних строків.

За наслідками розгляду справи №903/1012/21, судом першої інстанції ухвалено рішення від 24.05.2022, яким у задоволенні позовних вимог Адвокатського об`єднання "Правова допомога №1" до Фізичної особи-підприємця Кузьмича Богдана Анатолійовича про зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію а саме: шляхом видалення негативних неправдивих відгуків на сторінках: "Юрист Вікторія Доманська м. Луцьк" та АО "Правова допомога №1" на платформі "Google Карти"; шляхом проголошення публічних вибачень мені, Доманській В.А. та працівникам АО "Правова допомога №1"; шляхом компенсації моральних збитків та витрат на правову допомогу у розмірі 20000 гривень, відмовлено.

У зв`язку з цим, за наслідками розгляду справи, адвокат відповідача 13.06.2022 в порядку ст. 126, ст. 129 ГПК України, звернувся до суду з заявою, в якій просив винести додаткове рішення у справі №903/1012/21 за позовом АО «Правова допомога №і» в особі керуючого партнера Доманської Вікторії Анатоліївни до ФОП «Кузьмич Богдан Анатолійович» про захист честі, гідності та ділової репутації про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 18000, 00 грн. (а.с. 95 т.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Однак не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Такий висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у даній справі відповідачем до суду надано копію договору про надання правової допомоги від 16.02.2022; акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13.06.2022 за договором про надання правової допомоги №б/н від 16.02.2021 року; розрахунок суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу від13.06.2022 року(а.с. 96-98 т.1).

В матеріалах справи наявні, ордер на надання правничої допомоги ФОП Кузьмичу Б. А. адвокатом Андріяш Н. В. від 17.02.2022 у Господарському суді Волинської області та свідоцтво №478 від 17.12.2010 про право на заняття адвокатською діяльністю Андріяш Н. В. (а.с. 51 т.1).

Дослідженням наданих відповідачем доказів, що підтверджують надані послуги та виконані адвокатом роботи, судом апеляційної інстанції встановлено, що 16.02.2022 року між адвокатом Андріяш Н. В., як виконавцем та ФОП Кузьмичем Б. А., як замовником укладено договір на надання правової допомоги (а.с. 98).

Відповідно до п.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання представляти інтереси замовника у справі за позовом Адвокатського об`єднання Правова допомога №1 в особі керуючого партнера Доманської Вікторії Анатолівни до Фізичної особи-підприємця Кузьмича Богдана Анатолійовича у Господарському суді Волинської області.

Пунктом 3.1 договору, сторони узгодили, що оплата послуг виконавця (гонорар) за даним договором визначається за домовленістю сторін та становить 15 000 грн. 00 коп. з можливістю збільшення розміру оплати в залежності від обсягу фактично виконаної виконавцем роботи шляхом погодження розміру гонорару в підписаному між сторонами акті виконаних робіт.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє до вирішення справи у Господарському суді Волинської області (п. 5.1 договору).

Актом приймання-передачі виконаних робіт від 13.06.2022 за договором про надання правової допомоги від 16.02.2021 сторони засвідчили, що робота, обумовлена Договором про надання правової допомоги, укладеним між адвокатом Андріяш Н.В. та ФОП Кузьмич Б.А щодо надання правової допомоги б/н від 16 лютого 2022 року в справі про захист честі, гідності, ділової репутації, що перебуває в провадженні Господарського суду Волинської області, виконана виконавцем в обсязі, що необхідний на момент підписання даного Акту. Жодних претензій зі сторони Замовника немає. Загальна вартість послуг, виконаних Виконавцем, на момент підписання даного акту, становить 18 000,00 (вісімнадцять тисяч) гривень. Детальний розрахунок вартості наданих послуг та затраченого часу виступає Додатком №1 до даного Акту та є його невід`ємною частиною (а.с. 96 т.1).

Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу від 13.06.2022 року адвокат Андріяш Н.В., як виконавець надала замовнику ФОП Кузьмичу Б.А. правову (правничу) допомогу наступного характеру: 1. Надання консультації з питання, що стосується вимоги про захист, честі, гідності, ділової репутації - кількість затраченого часу 2 год., вартість послуг (грн./1 год.) -2000 грн., вартість наданих послуг - 2000 грн.; 2. Підготовка відповіді на претензію - кількість затраченого часу 2 год, вартість послуг (грн./1 год.) - 2000 грн., вартість наданих послуг 4000 грн.; 3. Правовий аналіз матеріалів позовної заяви АО "Правова допомога №1 про захист, честі, гідності, ділової репутації - кількість затраченого часу 2 год., вартість послуг (грн./1 год.) - 1000 грн., вартість наданих послуг - 2000 грн.; 3. Підготовка відзиву на позовну заяву АО "Правова допомога №1 про захист, честі, гідності, ділової репутації - кількість затраченого часу 4 год., вартість послуг (грн./1 год.) - 2000 грн., вартість наданих послуг - 8000 грн.; 4. Ознайомлення з матеріалами судової справи - кількість затраченого часу 1 год., вартість послуг (грн/1 год.) - 1000 грн., вартість наданих послуг 1000 грн.; 5. Підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення у справі - кількість затраченого часу 1 год., вартість послуг (грн./1 год.) - 1000 грн., вартість наданих послуг 1000 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 18000,00 грн. (а.с.97 т.1)

Колегія суддів зазначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторони погодили фіксований розмір гонорару в сумі 15 000 грн. 00 коп. Щодо можливості збільшення розміру оплати, то сторони в договорі не зафіксували істотних умов договору для можливої погодинної оплати роботи адвоката, зокрема, суми вартості 1 години послуг адвоката. Зазначене сторонами в договорі з можливістю збільшення розміру оплати в залежності від обсягу фактично виконаної виконавцем роботи шляхом погодження розміру гонорару в підписаному між сторонами акті виконаних робіт унеможливлює для суду дослідити дотримання сторонами умов договору щодо розрахунку наданих адвокатом послуг понад зафіксованих 15 000 грн. 00 коп., оскільки такі сторонами не прописані та не визначені.

Таким чином, сторони погодили вартість наданих послуг у фіксованій сумі 15000,00 грн.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому частинами п`ятою, шостою статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене статтею 129 ГПК України. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зазначена норма є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

У частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 ГПК України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19.

Під час розгляду питання щодо стягнення витрат відповідача на правову допомогу, позивачем до суду першої інстанції в порядку ст. 126 ГПК України було подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. В клопотанні позивач просив суд зменшити розмір заявлених представником відповідача витрат до 0,00 грн. та відмовити у задоволенні відповідної заяви.

Позивач вважає, що кількість витрачених годин (12 годин) на підготовку того об`єму роботи, що виконаний адвокатом відповідача, є явно завищеним оскільки справа не є складною та не потребувала великого обсягу роботи адвоката, а кількість та об`єм поданих процесуальних документів адвокатом є незначним, що підтверджується матеріалами справи.

АО Правова допомога №1 зазначає, що обсяг проведеної роботи та виконаних робіт адвокатом є очевидно неспівмірним із вартістю заявлених послуг у розмірі 18 000 грн., оскільки година роботи адвоката у розмірі 2000,00 грн. не відповідає середньоринковій вартості зазначених послуг. Не має жодного підтвердження, що представник відповідача Андріяш Н.В. ознайомлювалася з матеріалами справи протягом 1 години. Крім того, загальна кількість аркушів, що становить змістове навантаження у справі складає близько 30 аркушів.

Позивач звертає увагу, що договір № б/н про надання правової допомоги був підписаний між відповідачем та адвокатом Андріяш Н.В. 16.02.2022. У документах, доданих до заяви про стягнення коштів про надання правової допомоги, не вказано яким чином відбувалася оплата виконаних робіт адвокатом Андріяш Н.В., не додано жодного доказу про те, що адвокат Андріяш Н.В. має касу, веде касову книгу, та, власне яким чином проводилася оплата коштів: на банківський рахунок представника відповідача чи розрахунок готівкою, тобто відсутній документ про оплату послуг адвоката.

АО Правова допомога №1 вважає, що з наданих представником відповідача документів неможливо встановити точної вартості отриманих позивачем послуг, а також факт оплати вказаних послуг. Представник відповідача не була присутня при винесенні рішення у справі, а відповідно не могла бути присутня й на судових дебатах, відтак нею не виконано правову норму, а саме - не подано доказів про понесені судові витрати до закінчення судових дебатів у справі, а також не зроблено відповідну заяву про намір їх подати протягом 5 днів після винесення рішення.

З приводу наведених доводів, суд першої інстанції зазначив, що вважає безпідставним клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 0,00 грн. Суд першої інстанції враховуючи складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката, важливість вирішення даного спору для сторони-відповідача не погодився з позицією позивача про те, що вартість наданої правової допомоги, яка покладається на АО Правова допомога №1 в розмірі 15 000 грн. 00 коп. є завищеною чи не відповідає критерію реальності та співмірності.

Щодо твердження позивача про покладення на АО Правова допомога №1 додаткового фінансового навантаження у вигляді стягнення витрат на правову допомогу, то суд першої інстанції зазначив, що відповідний позов був ініційований саме Адвокатським об`єднанням, а відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Щодо твердження позивача про відсутність доказів фактичної оплати наданих адвокатом послуг, суд першої інстанції звернув увагу Адвокатського об`єднання на висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у постанові №922/445/19 від 03.10.2019 про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, дійшов висновку про стягнення з позивача витрат на правову допомогу понесених ФОП Кузьмичем Б. А. згідно п.3.1 договору в розмірі фіксованого розміру 15 000,00 грн.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що 16.11.2022 Великою Палатою Верховного Суду було прийнято постанову у справі №922/1964/21, предметом розгляду якої було питання щодо визначення розміру витрат на правову допомогу в разі встановлення сторонами фіксованого розміру гонорару та без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.

Зокрема, Суд зазначив, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Таким чином, виходячи з наведеної правової позиції, за відсутності детального опису наданих послуг та в разі фіксованого розміру гонорару, неспівмірність гонорару має доводити сторона, яка посилається на таку неспівмірність з урахуванням складності справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, тощо.

Наведене також узгоджується із приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України, якими встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Саме про неспівмірність гонорару в розмірі 15 000,00 грн. обсягу наданих відповідачу правових послуг, який стягнений з позивача, зазначає апелянт в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п. п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

З матеріалів справи вбачається, що за категорією правовідносин, спір у даній справі стосується конфлікту між свободою вираження поглядів та захистом честі й гідності осіб (дифамаційний спір). Предметом позовних вимог, визначених позивачем, є зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію а саме: шляхом видалення негативних неправдивих відгуків на сторінках: "Юрист Вікторія Доманська м. Луцьк" та АО "Правова допомога №1" на платформі "Google Карти"; шляхом проголошення публічних вибачень мені, Доманській В.А. та працівникам АО "Правова допомога №1"; шляхом компенсації моральних збитків та витрат на правову допомогу у розмірі 20000 гривень. Підставою позову визначено поширення відповідачем недостовірною інформацією, яка порушила законні права позивача, негативно вплинула на його честь, гідність та ділову репутацію та завдання моральної шкоди та непередбачених витрат, що оцінюється позивачем в розмірі 20 000 грн.

Колегія суддів враховує, що дифамаційний спір не може вважатись незначним спором з юридичної точки зору. В той же час, колегія суддів також враховує, що судова практика з приводу спірних правовідносин є сталою та не становить виключної правової проблеми. Докази, якими позивач підтверджував обставини та на яких ґрунтувались позовні вимоги, не містили значного обсягу письмових документів, що підлягали аналізу представником відповідача у даній справі та фактично складались з скрін-копії зображення екрану (а.с. 14-16 т.1).

Отже, з урахуванням характеру та предмету спору, кількістю його учасників, складністю та обсягом матеріалів справи, з урахуванням обсягу документів наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, не можна стверджувати, що вивченню та дослідженню адвокатом в межах даної справи підлягав значний обсяг документів, а спір у справі був нестандартним або нетиповим з юридичної точки зору та вимагав від адвоката вивчення значного обсягу джерел права.

Щодо відповідності витрат на правову допомогу критеріям розумності та справедливості, враховуючи фіксований розмір витрат на правову допомогу та необхідністю у такому випадку підтвердити виконані роботи їх обсягом, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, представником відповідача було складено та надано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 62-65 т.1). Тобто, загальний обсяг процесуальних документів виготовлених представником відповідача по суті спору складався лише з відзиву. В той же час, колегія суддів вважає, що виготовлення вказаного процесуального документа, для кваліфікованого юриста не є документом значної складності та не потребує значної кількості часу для його виготовлення. До того ж, вказаний документ не є значним за обсягом.

Колегія суддів враховує, що представником відповідача здійснювався належний юридичний супровід клієнта під час судового розгляду справи в суді першої інстанції. Зокрема, представник відповідача ознайомлювався з матеріалами справи, про що свідчить клопотання від 16.02.2022 року (а.с.50 т.1), а також до суду першої інстанції подавались відповідні клопотання про відкладення судового засідання від 28.02.2022, від 23.05.2022 (а.с.56, 82 т.1). В той же час, суд апеляційної інстанції враховує, що участь представників сторін в судові засідання судом обов`язковою не визнавалась, представник відповідача участі в судових засіданнях 01.03.2022, 03.05.2022, 24.05.2022 не приймав, що підтверджується протоколами судового засідання (а.с.58, 73, 86 т.1).

Отже, наявні матеріали справи свідчать, що обсяг наданої правової допомоги адвоката складався із ознайомлення 17.02.2022 з матеріалами справи та клопотань про відкладення судового засідання від 28.02.2022, від 23.05.2022, які не є процесуальними документами по суті спору.

Виходячи із встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що за умови визначення у договорі фіксованого розміру правової допомоги в сумі 15 000,00 грн. фактичний обсяг наданих відповідачу послуг, що полягав у складанні одного процесуального документа по суті спору, а також ознайомлення з матеріалами справи та складанні клопотань про відкладення судового засідання не був значним, а характер та предмет спору не вимагав дослідження та ознайомлення адвоката із значним обсягом процесуальних документів та не становив виключної правової проблеми для кваліфікованого адвоката.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, а також проаналізувавши подані відповідачем докази стосовно розміру понесених витрат на правову допомогу в суді першої інстанції, заяву позивача про зменшення витрат на правничу допомогу, вартість наданих послуг на правову допомогу з урахуванням складності цієї справи та обсягу наданих послуг відповідачу, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, не в повному обсязі з`ясував обставини справи, пославшись на фіксований розмір гонорару, помилково не врахував обсяг наданих адвокатом послуг в межах даної справи.

Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн. буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, в розмірі 7 500,00 грн, який, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає критеріям розумності та пропорційності.

Доводи апелянта про те, що договір про надання правової допомоги від 16.02.2022 не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки у вказаному договорі відсутні реквізити, на які повинно бути здійснена оплата за надані послуги та не зазначено жодних реквізитів замовника, колегія суддів вважає безпідставними, так як згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частинами 1, 3 ст.27 Закону України " Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

В свою чергу свобода договору є одним з основоположних принципів сучасного цивільного права. У ч.1 ст.627 ЦК України зазначено, що сторони, відповідно до ст.6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків і платежів.

Посилання позивача на те, що акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) за договором про надання правової допомоги №б/н від 16.02.2021 року, складений 13 червня 2022 року не відповідає даті вказаного договору та не повинен враховуватись та розглядатись судом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно п.1.1 вищевказаного акту сторони засвідчили, що робота, обумовлена Договором про надання правової допомоги, укладеним між адвокатом Андріяш Н.В. та ФОП Кузьмич Б.А щодо надання правової допомоги б/н від 16 лютого 2022 року в справі про захист честі, гідності, ділової репутації, що перебуває в провадженні Господарського суду Волинської області, виконана виконавцем в обсязі, що необхідний на момент підписання даного Акту.

Твердження позивача про те, що представник відповідача не надала суду жодного документу, який би підтверджував факт проведення розрахунку відповідача з нею, що є підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до послідовної та сталої судової практики витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Зазначений висновок викладений, зокрема, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Згідно зі статтею 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Пунктом 1 ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

Частиною 4 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.22 р. у справі №903/1012/21 слід змінити, виклавши п.2 резолютивної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Правова допомога №1" задовольнити частково.

2. Змінити додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.22 р. у справі №903/1012/21, виклавши пункт 2 резолютивної частини додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 17.11.22 р. у справі №903/1012/21 в такій редакції:

"2. Стягнути з Адвокатського об`єднання Правова допомога №1 (вул. Шопена, 22, офіс 60, м.Луцьк, ) на користь Фізичної особи-підприємця Кузьмича Богдана Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) - 7 500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу по праві №903/1012/21."

3. Справу №903/1012/21 повернути Господарському суду Волинської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" лютого 2023 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Мельник О.В.