РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023Справа № 910/12647/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Акціонерного товариства "Мегабанк", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Артсіті"

про стягнення 148 275, 00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Мегабанк", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 148 275, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за банківською гарантією №09, виданою ТОВ "Артсіті" в забезпечення виконання зобов`язань за договором поставки № 109/22 від 26.01.2022, укладеного з позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 позовну заяву Акціонерного товариства "Укргазвидобування" - залишено без руху. Встановлено Акціонерному товариству "Укргазвидобування" строк для усунення недоліків позовної заяви.

01.12.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від Акціонерного товариства "Укргазвидобування" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зокрема встановлено відповідачу строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подачі заяви з обгрунтованими запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності). Залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Артсіті".

Крім того, судом повідомлено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (частина 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

29.12.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначає, що з моменту запровадження в АТ "Мегабанк" процедури ліквідації, а саме з 22.07.2022 банк не може здійснювати банківську діяльність, а зобов`язання банку за банківською гарантією були припинені. Крім того, відповідач зазначає, що йому не відомо щодо обставин виконання договору поставки від 26.01.2022 укладеного ТОВ "Артсіті" і АТ "Укргазвидобування" в умовах воєнного стану.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін по справі.

05.01.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав відповідь на відзив, в якій позивач підтримує заявлені позовні вимоги та зазначає, що відповідачем у поданому відзиві не доведено наявність обставин, які звільняють банк від виконання зобов`язання за банківською гарантією. Крім того, позивач вказує, що законодавець не визначає, що обов`язку гаранта сплатити бенефіціару за його вимогою відповідну грошову суму передує реалізація банком права на перевірку факту настання гарантійного випадку, оскільки, на думку позивача, обов`язок гаранта сплатити по вимозі не поставлено у залежність від будь-яких чинників.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Мегабанк", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

11.01.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зокрема зазначив про обрання невірного способу захисту порушеного права, оскільки задоволення вимог кредиторів відбувається відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, відповідач повторно просить розглянути справу у судовому засіданні з повідомленням сторін по справі.

12.01.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав пояснення з питань повноважень представника позивача, в яких зазначає, що відповідь на відзив подана уповноваженою на те особою, яка діє на підставі довіреності № 2-1357д від 13.12.2022.

Щодо заявленого відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд зазначає, що відповідно ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідне клопотання про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін по справі відповідачем було заявлено у відзиві на позовну заяву, за результатами розгляду якого судом винесено ухвалу від 09.01.2023 про відмову у задоволенні такого клопотання.

Тобто, відповідачем було реалізовано надане процесуальним законодавством право на подання клопотання про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін по справі.

Тож, заявлене відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін суд не приймає до розгляду, оскільки наразі відповідачем пропущено встановлений законом строк для повторного подання такого клопотання.

Крім того, суд не приймає до уваги, твердження відповідача про неможливість прийняття судом до розгляду відповіді позивача на відзив, яка підписана представником Бєлєвцовою О.С., довіреність на ім`я якої не засвідчена належним чином та відповідачу не було надіслано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, з огляду на наступне.

Чинними нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема частиною другою статті 58, регламентовано, що при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 12 Господарського процесуального кодексу України України малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто процесуальним законом встановлено, що малозначними є справи, по-перше, визначені такими законом (пункт 1 частини п`ятої статті 12 ГПК України), і по-друге, визнані малозначними судом (пункт 2 частини п`ятої статті 12 ГПК України). Така правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 25.06.2018 у справі № 927/5/18.

Отже, Верховний Суд у своїх рішеннях (постанови КГС ВС від 02.10.2018 у справі № 910/2915/18, від 25.06.2018 у справі № 927/5/18, від 01.06.2018 у справі № 904/7536/17, від 11.10.2018 у справі № 910/6435/18) дотримується позиції, що представництво інтересів учасника справи у малозначних справах може здійснюватися не лише адвокатом, а й іншим законним представником з наданням доказів суду щодо уповноваження такої особи на представництво інтересів учасника справи відповідно до вимог процесуального законодавства.

Оскільки ціна спору не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що підпадає під ознаки малозначної справи, судом вирішено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Тобто, представником у даній справі може бути не лише адвокат.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідь на відзив підписана представником позивача Бєлєвцовою О.С., на підтвердження повноважень якої додано до відповіді на відзив довіреність № 2-1357д від 13.12.2022, яка видана АТ "Укргазвидобування", при цьому суд зазначає, що у довіреності міститься посилання на свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2185 від 17.01.2018. Копія вказаного свідоцтва додана позивачем до матеріалів справи.

При цьому, відповідач не обмежений у праві ознайомитися з матеріалами справи та/або перевірити чинність/дійсність вказаного свідоцтва в Єдиному реєстрі адвокатів України за посиланням https://erau.unba.org.ua/.

Крім того, суд зазначає, що копія довіреності представника АТ "Укргазвидобування" Бєлєвцової О.С. засвідчена належним чином відповідно до вимог ДСТУ 4163:2020.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерним товариством "Мегабанк" (далі - гарант) було видано гарантію №09 від 19.01.2022 року, згідно з якою гарант гарантує належне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Артсіті" (далі - принципал) зобов?язань по виконанню контракту/договору, що укладається за результатами закупівлі відкриті торги №UA-2021-11-17-011584-а, оголошення від 17.11.2021р., укладеного принципалом з Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (далі - бенефіціар).

Гарант справжнім безвідклично та безумовно та без заперечень зобов?язується виплатити бенефіціару на вимогу будь-яку суму вказану в вимозі бенефіціара, що не перевищує 148 275, 00 грн., не пізніше 5 робочих днів з дати отримання вимоги бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов?язань, в забезпечення якого видана ця гарантія, та без необхідності подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, надання додаткових обґрунтувань.

Форма представлення:

У паперовій формі: рекомендованим листом або кур?єром; та/або в електронній формі: ключованим SWIFT повідомленням.

Для паперової форми: вимога бенефіціара до гаранта про сплату грошової суми по цій гарантії має бути підписана уповноваженою особою бенефіціара та завірена печаткою бенефіціара. 3 метою ідентифікації банк бенефіціара підтверджує дійсність підпису бенефіціара на письмовій вимозі шляхом направлення ключованого повідомлення на SWIFT-адресу гаранта.

Для електронної форми: передача вимоги здійснюється через банк бенефіціара ключованим повідомленням SWIFT на SWIFT-адресу DBBKUA2K з цитуванням повного тексту вимоги бенефіціара, включаючи відповідну дату виставлення вимоги. Дата отримання такого SWIFT повідомлення буде розглядатися як дата подання вимоги.

Ця гарантія забезпечує виконання принципалом зобов?язань за вказаним вище договором.

Ця гарантія є окремим видом забезпечення виконання зобов?язань за договором. Сплата гарантом грошової суми по цій гарантії на вимогу бенефіціара, не звільняє принципала від обов?язку сплатити неустойку (пеню, штрафи), передбачені договором.

Зобов?язання гаранта перед бенефіціаром вважається належним чином виконаним з дати фактичного надходження грошових коштів на поточний рахунок бенефіціара, вказаний у вимозі бенефіціара.

Усі платежі за гарантією мають бути виконані гарантом на користь бенефіціара незалежно від будь-яких заперечень принципала або будь-якої третьої сторони.

Ця банківська гарантія є безвідкличною, непередаваною і не може бути переуступлена без попередньої згоди зі сторони гаранта, принципала та бенефіціара.

Без згоди бенефіціара допускається вносити зміни до банківської гарантії щодо збільшення суми банківської гарантії та продовження терміну дії гарантії.

Ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє до 17:00 год. 28 жовтня 2022 включно.

Так, 26.01.2022 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Артсіті" (далі - постачальник) було укладено договір поставки №109/22, відповідно до умов якого постачальник зобов?язується поставити покупцеві автомобілі легкові повнопривідні рамні (далі - товар), зазначені в специфікації, що додається до договору і є його невід?ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна договору вказується у специфікації (далі - специфікація), яка є додатком №1 до договору та є його невід?ємною частиною. (п.1.2 договору)

Згідно п.3.2 договору, загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору, строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації до цього договору.

У п. 5.2 договору зазначено, що обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках покупця. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі XIV даного договору.

Згідно п.5.3 договору датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в додатку №3 до цього договору, який є його невід?ємною частиною (застосовується, якщо постачальник не є резидентом України) або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Специфікацією №1 до договору поставки №109/22 від 26.01.2022 сторони узгодили найменування товару, кількість, ціну, загальну вартість товару у розмірі 2 965 500, 00 грн.

Згідно з п.3 специфікації №1 строк поставки товару: протягом 120 календарних днів з моменту отримання рознарядки покупця, але не пізніше 30.06.2022.

На виконання умов договору поставки №109/22 від 26.01.2022 позивачем було надіслано на електронну адресу постачальника, зазначену у розділі 14 договору, лист - рознарядку щодо відпуску продукції №ПГВ004.1.17.2-541 від 01.02.2022 на суму в розмірі 2 965 500, 00 грн.

Тож, постачальник зобов`язаний був поставити товар у строк до 02.06.2022, але не пізніше 30.06.2022.

Проте, як зазначає позивач, Товариством з обмеженою відповідальністю "Артсіті" не було поставлено товар на загальну суму 2 965 500, 00 грн за договором поставки №109/22 від 26.01.2022 у строки, визначені договором (специфікацією до договору), тобто постачальником не були виконані свої зобов`язання за договором.

Тож, у зв`язку з порушенням ТОВ "Артсіті" умов договору в частині поставки товару, позивач надіслав на адресу відповідача лист від 14.10.2022, в якому зазначив, що АТ «Укргазвидобування» через свій обслуговуючий банк АТ «Укрексімбанк» 20.09.2022 направило Акціонерному товариству «Мегабанк» (гарант) в електронній формі ключованим повідомленням SWIFT: DBBKUA2K платіжну вимогу по банківській гарантії від 19.01.2022 №09 з цитуванням повного тексту вимоги бенефіціара, включаючи відповідну дату виставлення вимоги. Станом на 05.10.2022 Акціонерне товариство «Мегабанк» не виконало вимогу, а тому позивач, як бенефіціар вимагав сплатити суму в розмірі 148 275 грн. за банківською гарантією від 19.01.2022 № 09.

Листом №2170 від 26.10.2022 відповідач повідомив позивача, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21 липня 2022 р. №362-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Мегабанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21 липня 2022 р. №506 «Про початок процедури ліквідації АТ «Мегабанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Всі повноваження уповноваженої особи на здійснення ліквідації АТ «Мегабанк» виконавчою дирекцією Фонду було делеговано провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків - Ірині Білій. Під час дії процедури ліквідації Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконує дії із забезпечення виведення неплатоспроможного банку з ринку, обов`язково керуючись приписами норм чинного законодавства, в тому числі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), який є спеціальним для здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку. Таким чином, з моменту запровадження в АТ «Мегабанк» процедури ліквідації, а саме з 22.07.2022, банк не може здійснювати банківську діяльність, а зобов`язання банку за банківською гарантією були припинені.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням постачальником його зобов`язань за договором №109/22 від 26.01.2022, а саме не поставкою товару у визначений договором строк, у відповідача настав обов`язок сплатити грошову суму у розмірі 148 275, 00 грн. відповідно до умов банківської гарантії №09 від 19.01.2022 року, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з АТ "Мегабанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни на його користь суму банківської гарантії у розмірі 148 275, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що Акціонерним товариством "Мегабанк" (гарант) було видано гарантію №09 від 19.01.2022 року, згідно з якою гарант гарантує належне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Артсіті" (принципал) зобов?язань по виконанню контракту/договору, що укладається за результатами закупівлі відкриті торги №UA-2021-11-17-011584-а, оголошення від 17.11.2021р., укладеного принципалом з Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (бенефіціар).

Гарант справжнім безвідклично та безумовно та без заперечень зобов?язується виплатити бенефіціару на вимогу будь-яку суму вказану в вимозі бенефіціара, що не перевищує 148 275, 00 грн., не пізніше 5 робочих днів з дати отримання вимоги бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов?язань, в забезпечення якого видана ця гарантія, та без необхідності подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, надання додаткових обґрунтувань. Гарантія набирає чинності з дати видачі та діє до 17:00 год. 28 жовтня 2022 включно.

Відповідно до частин 1, 2 статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано (частини 1, 2, 3, 4 статті 563 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфеціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфеціаром.

Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-беніфеціару грошову суму відповідно до умов гарантій у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто, гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Статтею 564 Цивільного кодексу України унормовано, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ч.1 ст.565 Цивільного кодексу України).

Виходячи з Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, видачі гарантії передує укладення договору між гарантом та боржником про надання фінансових послуг з видачі гарантії. Вказаний договір виступає зв`язуючим ланцюгом між основним договором принципала і беніфеціара, оскільки у договорі про видачу гарантії вказується, що гарантія видається на прохання принципала у зв`язку з його обов`язком перед беніфеціаром за основним договором, та гарантією, видача якої є основним обов`язком гаранта за цим договором.

Відповідно до розділу І Положення гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії. Гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Так, 26.01.2022 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Артсіті" (постачальник) було укладено договір поставки №109/22, відповідно до умов якого постачальник зобов?язується поставити покупцеві автомобілі легкові повнопривідні рамні, зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід?ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий Товар.

У п. 5.2 договору зазначено, що обсяг поставки товару (кожної партії Товару) визначається в рознарядках покупця. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі XIV даного договору.

Специфікацією №1 до договору поставки №109/22 від 26.01.2022 сторони узгодили найменування товару, кількість, ціну, загальну вартість товару у розмірі 2 965 500, 00 грн.

Згідно з п.3 специфікації №1 строк поставки товару: протягом 120 календарних днів з моменту отримання рознарядки покупця, але не пізніше 30.06.2022.

Тож, відповідно до умов договору поставки №109/22 від 26.01.2022 позивачем було надіслано на електронну адресу постачальника, зазначену у розділі 14 договору, лист - рознарядку щодо відпуску продукції №ПГВ004.1.17.2-541 від 01.02.2022 на суму в розмірі 2965500 грн. 00 коп.

Згідно з положеннями статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Момент виконання обов`язку продавця передати товар визначено статтею 664 Цивільного кодексу України, згідно з якою обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

У розумінні положень частини 2 статі 664 Цивільного кодексу України товар вважається наданим у розпорядження покупця якщо: у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці; покупець поінформований про те, що товар готовий до передання. При цьому, товар повинен бути відповідним чином ідентифікований.

Таким чином, враховуючи умови договору поставки №109/22 від 26.01.2022, граничний строк поставки товару Товариством з обмеженою відповідальністю "Артсіті" - 30.06.2022 року.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п.5.3 договору датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в додатку №3 до цього договору, який є його невід?ємною частиною (застосовується, якщо постачальник не є резидентом України) або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Проте, як встановлено судом, Товариством з обмеженою відповідальністю "Артсіті" в порушення умов договору не було поставлено позивачу товар на загальну суму в розмірі 2 965 500, 00 грн. у строк по 30.06.2022, тобто не виконано зобов`язання за договором.

Суд зазначає що за гарантією №09 від 19.01.2022 Акціонерне товариство "Мегабанк" (гарант) взяло на себе зобов`язання виплатити Акціонерному товариству "Укргазвидобування" на вимогу будь-яку суму вказану в вимозі бенефіціара, що не перевищує 148 275, 00 грн., не пізніше 5 робочих днів з дати отримання вимоги бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов?язань, в забезпечення якого видана ця гарантія, та без необхідності подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, надання додаткових обґрунтувань.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що гарантійний випадок за наданою відповідачем гарантією є таким, що настав, оскільки факт невиконання принципалом зобов`язання з поставки товару у строки, визначені договором поставки №109/22 від 26.01.2022, є доведеним. В свою чергу, у відповідача (гаранта) відповідно до частини 1 статті 563 Цивільного кодексу України за вимогою кредитора (бенефіціара) виник обов`язок сплатити позивачу (кредитору) грошову суму відповідно до умов виданої ним гарантії.

За своєю правовою природою гарантія має автономний (незалежний) характер від основного зобов`язання та відповідно не залежить від обставин припинення основного зобов`язання. У зв`язку з цим виплата гарантом суми, на яку видано гарантію, жодним чином не може зараховуватись в рахунок виконання основного зобов`язання та відповідно впливати на його чинність/припинення.

Пунктом 2 Глави 4 розділу II Положення "Про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах", яке затверджено постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, визначено, що одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Згідно зі ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 Господарського кодексу України зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Положеннями ч. 2, 4 ст. 563 Цивільного кодексу України визначено, що вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта в межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав на електронну адресу відповідача лист від 14.10.2022, в якому зазначив, що АТ «Укргазвидобування» (бенефіціар) через свій обслуговуючий банк АТ «Укрексімбанк» 20.09.2022 направило Акціонерному товариству «Мегабанк» (гарант) в електронній формі ключованим повідомленням SWIFT: DBBKUA2K платіжну вимогу по банківській гарантії від 19.01.2022 №09 з цитуванням повного тексту вимоги бенефіціара, включаючи відповідну дату виставлення Вимоги. Станом на 05.10.2022 АТ «Мегабанк» не виконало вимогу, а тому позивач вимагав сплатити суму в розмірі 148 275, 00 грн. за банківською гарантією.

Листом №2170 від 26.10.2022 відповідач повідомив позивача, що з моменту запровадження в АТ «Мегабанк» процедури ліквідації, а саме з 22.07.2022, банк не може здійснювати банківську діяльність, а зобов`язання банку за банківською гарантією були припинені.

Суд зазначає, що вимога Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до гаранта про сплату грошової суми була надіслана ним у визначеному в гарантії порядку, відповідає вимогам, встановлених в гарантії, та отримана відповідачем у строки, встановлені в гарантії.

Згідно із положеннями ст. 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

В той же час, судом встановлено, що відповідно до рішення Національного банку України №261-рш/БТ від 02 червня 2022 року «Про віднесення Акціонерного товариства «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних», віднесено АТ «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №383 від 02.06.2022 розпочато процедуру виведення Акціонерного товариства «Мегабанк» з ринку і запроваджено тимчасову адміністрацію з 03.06.2022 по 02.07.2022 (включно). Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі -Фонд) прийнято рішення від 22 червня 2022 року №423 щодо продовження тимчасової адміністрації в неплатоспроможному АТ «Мегабанк» на один місяць з 03 липня 2022 року по 02 серпня 2022 року (включно).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21 липня 2022 р. №362-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Мегабанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21 липня 2022 р. №506 «Про початок процедури ліквідації АТ «Мегабанк`та делегування повноважень ліквідатора банку». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «Мегабанк», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), призначено провідного професіонала з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білу Ірину Володимирівну строком на три роки з 22 липня 2022 року до 21 липня 2025 року включно. Вимоги кредиторів прийматимуться протягом 30 днів з дня опублікування у газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку за адресою: вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, не має на меті отримання прибутку і не відповідає за зобов`язаннями банків. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Статтею 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

З дня початку процедури ліквідації банку протягом трьох років (у разі ліквідації системно важливого банку - протягом п`яти років) Фонд забезпечує виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів. Порядок задоволення кредиторів неплатоспроможного банку врегульовано положеннями статей 45, 46, 48, 49, 52 спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст.ст. 45, 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

За змістом ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у черговості, зазначеній у ст. 52 цього Закону.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що законодавчі та інші нормативно правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Отже, з огляду на вищевикладене, та враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію Акціонерного товариства «Мегабанк», спірні правовідносини сторін не регулюються Цивільним кодексом України, оскільки визначаються спеціальним законом - Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, у тому числі на підставі судового рішення, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов`язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/23398/16, постановах Верховного Суду від 02.03.2018 у справі № 910/8297/17, від 20.03.2018 у справі № 910/3226/17, від 29.08.2018 у справі 910/3361/17.

За таких обставин, на позивача поширюються обмеження щодо задоволення майнових вимог, впроваджені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому його вимоги не можуть бути задоволені поза межами ліквідаційної процедури банку в окремому позовному провадженні.

Крім того, судом розглянуті та відхилені доводи позивача з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі №381/622/17, в якій зазначено, що запровадження в банку тимчасової адміністрації та початок процедури його ліквідації не забороняють задовольнити позов до такого банку про стягнення з нього коштів на користь вкладника у спорі щодо виконання зобов`язань за договором банківського вкладу, строк якого закінчився до введення в банку тимчасової адміністрації, як це відбулося у справі № 381/622/17. Рішення суду про стягнення з неплатоспроможного банку заборгованості за договором банківського вкладу фактично підтверджує право вкладника на відповідну суму. А будь-які виплати мають здійснюватися у порядку, визначеному Законом № 4452-VI.

Так, суд звертає увагу, що запровадження в банку тимчасової адміністрації та початок процедури його ліквідації у даній справі відбулось до настання строку виконання постачальником його зобов`язання з поставки товару за договором поставки №109/22 від 26.01.2022, а саме у строк по 30.06.2022, а також до моменту звернення позивача з вимогою до банку про виплату банківської гарантії, а тому посилання позивача на вказану постанову суд не приймає до уваги.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Акціонерного товариства "Мегабанк", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни про стягнення заборгованості у розмірі 148 275, 00 грн. не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков