cправа № 903/933/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.М. - головуючого, Рогач Л.І., Краснова Є.В.,
за результатами розгляду касаційної скарги Луцької районної державної адміністрації (Луцької районної військової адміністрації Волинської області)
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2022 та рішення Господарського суду Волинської області від 25.05.2022
за позовом Ківерцівської міської ради
до Луцької районної військової державної адміністрації (Луцької районної державної адміністрації Волинської області)
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
1. Державний реєстратор Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області Олімпіюк Сергій Володимирович
2. Фонд державного майна України
3. Луцька районна рада
про скасування рішення державного реєстратора,
1. Фактичні обставини справи
1.1. Постановою Верховного Суду від 25.01.2023 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2022 та рішення Господарського суду Волинської області від 25.05.2022 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
2. Підстави прийняття додаткової постанови
2.1 Судом касаційної інстанції під час прийняття вказаної постанови не було вирішено питання про розподіл судових витрат.
3. Позиція Верховного Суду
3.1 Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
3.2 Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 129 зазначеного Кодексу інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
3.3 Пунктом 3 частини першої статті 244 наведеного Кодексу передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
3.4 Частиною третьою статті 244 вказаного Кодексу визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
3.5 З матеріалів справи вбачається, що 15.06.2022 згідно з платіжним дорученням № 135 Луцькою районною державною адміністрацією Волинської області було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405,00 грн. - (2270,00 грн. прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 х 150% ставка судового збору) та платіжним дорученням від 25.10.2022 № 44 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду у розмірі 4 540,00 грн. (2270,00 грн. прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 х 200% ставка судового збору), що разом складає 7 945, 00 грн.
3.6 Наведеною вище постановою Верховного Суду від 25.01.2023 касаційну скаргу відповідача задоволено частково, скасовано судові рішення попередніх судових інстанцій та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
3.7 Таким чином, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача за наслідками розгляду справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій становить 7 945,00 грн.
3.8 З огляду на наведені обставини та зазначені положення процесуального законодавства суд дійшов висновку про те, що належить вирішити питання про судові витрати у даній справі шляхом стягнення зазначеної суми з позивача на користь відповідача.
3.9 Відповідно до частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України видачу наказу має здійснити суд, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Керуючись статтями 129, 244 Господарського процесуального кодексу України,
2. Додаткова постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Г.М. Мачульський
Судді Л.І. Рогач