СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Харків Справа № 922/5060/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Геза Т.Д.

при секретарі Стойка В.В.

за участю:

позивача - адвокат Губський С.М., свідоцтво від 01.06.2018 року №21/1452;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Благодатне" (вх. №146Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2022 року у справі №922/5060/21, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Шарко Л.В.), повний текст якого складено 30.12.2022 року

за позовом Приватного акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод", Черкаська область

до відповідача Державного підприємства "Благодатне", Харківська область, Зміївський район

про стягнення 2564648,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.12.2022 року у справі №922/5060/21 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Державного підприємства

"Благодатне" на користь Приватного Акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод" 687000,00 грн. - заборгованість за товар отриманий по договору; 551662,42грн. - пеня за порушення строків виконання грошових зобов`язань по договору; 1325986,18 грн. - проценти річних; витрати по сплаті судового збору в сумі 38469,73 грн.

Державне підприємство "Благодатне" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2022 року у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 551 662,42 грн. пені та 1 325 986,18 грн. процентів річних, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 27 583,13 грн. пені та 66 299,31 грн. процентів річних, в решті рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2022 року у справі залишити без змін.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Господарський суд першої інстанції в частині прийняття рішення щодо стягнення пені та процентів річних безпідставно відступив від правових висновків Верховного Суду, які були викладені за результатами розгляду аналогічних касаційних скарг із врахуванням рішень Європейського Суду з прав людини.

Місцевий господарський суд залишив поза увагою подані та існуючі докази у справі, статус відповідача, специфічність його господарської діяльності, місцезнаходження та місце здійснення господарської діяльності; повноваження суду, необхідність та процесуальний порядок щодо можливого зменшення судом заявлених до відшкодування розміру пені та процентів річних із врахуванням недопустимості збагачення позивача за рахунок здійснених нарахувань, які у даному випадку втричі перевищують основну суму заборгованості, відповідно до численних та сталих правових позицій Верховного Суду.

Посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі №920/330/18, від 17 липня 2018 року у справі №915/1145/17, від 27.02.2019 року у справі №922/1163/18, від 29.08.2018 року у справі №909/105/15; від 29.08.2018 року у справі №910/23428/17; від 31.01.2018 року у справі №910/8763/17, від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, від 29 жовтня 2018 року у справі №826/14749/16.

Обмеження та особливості здійснення господарської діяльності Державного підприємства "Благодатне" зумовлена як в цілому, так і зокрема, існуванням різного роду обмежувальними заходами, які зумовлені досить частим оголошенням повітряних тривог та вимкненням світла, тощо, а також знаходженням відповідача тривалий час в зоні проведення бойових дій.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо; з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір пені, штрафу та відсотків річних .

Посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 11.05.2018 року у справі № 903/545/17, від 04.05.2018 року у справі №917/1068/17, від 01.08.2019 року у справі № 922/2932/18, від 08.10.2019 року у справі № 922/2930/18, від 08.10.2019 року у справі № 923/142/19, від 09.10.2019 року у справі №904/4083/18, від 18.03.2020 року у справі №902/417/18.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2023 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 "Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану" встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Благодатне" на рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2022 року у справі; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу до розгляду на "15" лютого 2023 р. о 15:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр.Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі "Електронний суд"; витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/5060/21; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду; попереджено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

30.01.2023 року на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/5060/21 (вх.№1222).

У судовому засіданні 15.02.2023 року представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляджу справи.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

У зв`язку з введенням 24.02.2022 року на території України воєнного стану, з метою дотримання розумного балансу між реалізацією права на апеляційне оскарження і принципу юридичної визначеності, копію ухвали суду апеляційної інстанції від 23 .01.2023 року було надіслано на вказані учасниками справи офіційні електронні адреси: Приватне акціонерне товариство "Лебединський насіннєвий завод" - ; Державне підприємство "Благодатне" - та отримані за цими електронними адресами: Приватним акціонерним товариством "Лебединський насіннєвий завод" - ; Державним підприємством "Благодатне" - ., що підтверджується роздруківками електронного листування, які містяться у матеріалах справи.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.11.2022 року у cправі №911/1808/21, де, зокрема, вказано, що порядок використання для обміну документами електронної пошти встановлено Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", в якому зазначено, що порядок електронного документообігу визначається державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності згідно з законодавством.

Телефонограмою від13.02.2023 року було повідомлено ПрАТ "Лебединський насіннєвий завод", про дату, час та місце розгляду справи.

Також, інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 23.01.2023 року у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від учасників справи впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

23.12.2019 року між Приватним акціонерним товариством "Лебединський насіннєвий завод" (далі - постачальник) та Державним підприємством "Благодатне" (далі - ДП "Благодатне", покупець) укладено договір поставки № Д-ВА- 20-00360, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався передати відповідачу товар, а відповідач зобов`язувався прийняти цей товар і оплатити його.

Згідно пунктів 2.1. та 2.2. договору, найменування та ціна товару визначаються в специфікаціях.

В пунктах 3.5. та 3.6. договору сторони погодили, що грошовий еквівалент всіх грошових зобов`язань відповідача по договору визначається в іноземній валюті, за курсом іноземної валюти, визначеним сторонами. Якщо сторони не погодять інше в специфікації, ціна товару в національній валюті, визначається за курсом продажу долару США на міжбанківській валютній біржі на дату, що передує даті підписання специфікації. Курс продажу підтверджується даними веб-сайту httр://minfin.соm.uа/сurrency/mb та зазначається в специфікації. У разі недоступності інформації на веб-сайті httр://minfin.соm.uа/сurrency/mb про курс іноземної валюти, сторони застосовують курс продажу долару США, установлений будь-яким банком України на вибір постачальника на відповідний день. У разі, якщо курс продажу долару США на день оплати буде вище, ніж курс продажу долару США на дату підписання специфікації, сума, що підлягає оплаті, визначається за наступною формулою: 8 = (А1 / А2) * В 8 - ціна товару в гривні на момент оплати (сума, яка підлягає оплаті);В - ціна товару в гривні на дату підписання специфікації;А2 - курс продажу долару США до гривні на час закриття торгів, що склався на міжбанківському валютному ринку України на попередній банківський день до дати підписання специфікації. А1 - курс продажу долару США до гривні на час закриття торгів, що складеться на міжбанківському валютному ринку України на попередній банківський день до дати зарахування коштів від відповідача на рахунок постачальника.

У разі порушення покупцем строків виконання грошового зобов`язання, А1 визначається як найбільший курс продажу долару США, що був встановлений протягом періоду з останнього дня, погодженого сторонами строку виконання грошового зобов`язання до дня оплати включно.

Після оплати повної вартості товару (закриття розрахунків за договором) постачальник надає покупцю усі необхідні документи (розрахунок вартісних показників, коригуючі податкові накладні) для проведення коригувань вартісних показників накладних, що були оформлені на дату поставки товару.

Сторони домовились, що при застосуванні еквіваленту іноземної валюти визначення розміру грошових зобов`язань відповідача до моменту їх виконання може здійснюватися необмежену кількість раз в таких випадках: складання рахунку, складання первинних документів, складання коригуючих первинних документів, виставлення вимог, претензій, складання позовів, в інших випадках визначення розміру грошових зобов`язань відповідача та зміненої в зв`язку із застосуванням еквіваленту іноземної валюти ціни товару.

Остаточний розмір грошових зобов`язань при застосуванні еквіваленту іноземної валюти відповідача визначається в день їх виконання та в подальшому не підлягає перегляду.

Сторони можуть не застосувати еквівалент іноземної валюти та/або визначити інший порядок його застосування, в тому числі, іншу валюту та/або інший порядок визначення курсу іноземної валюти, про що домовляються окремо.

Сторони погодили, що ціна товару, визначена в специфікації в національній валюті, змінюється відповідно до розміру грошових зобов`язань відповідача, визначених в еквіваленті іноземної валюти. Зміна ціни, в такому разі, погоджена сторонами шляхом підписання цього договору і не потребує додаткового погодження. Підставою для коригування ціни та складання коригуючих первинних документів є цей договір.

В п.п. 1.1.6. договору сторони погодили, що для цілей договору, грошове зобов`язання - це зобов`язання сторони сплатити іншій стороні кошти, яке визначається та виконується в національній валюті України - гривні.

Згідно пунктів 4.2. та 4.3. договору, сума, що підлягає сплаті покупцем у гривнях, визначається за визначеним сторонами курсом іноземної валюти на день платежу. Якщо сторони не погодять інших строків оплати, покупець зобов`язаний оплатити поставлений йому товар протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту поставки товару.

В специфікації № 1 від 23.12.2019 року до договору (далі - специфікація №1), сторони погодили поставку насіння соняшнику НК Неома у кількості 750 пакунків, за ціною еквівалентною 210,00 доларів США за пакунок, загальною вартістю в гривнях, еквівалентною 157500,00 дол. США.

Згідно п. 3.5 договору, пункту 3 специфікації №1 до договору сторони у зобов`язанні визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті - долар США.

Відповідно до п. 4 специфікації №1 до договору оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: 20 % від загальної вартості товару, що становить еквівалент 31500,00 дол. США - до 15.02.2022 року.; 80 % від загальної вартості товару, що становить еквівалент 126000,00 дол. США - до 01.11.2020 року.

На виконання умов договору та специфікації №1 ПРАТ "ЛЕБЕДИНСЬКИЙ НАСІННЕВИЙ ЗАВОД" поставило, а ДП "БЛАГОДАТНЕ" прийняло згідно накладної №43808 від 26.12.2019 насіння соняшнику НК Неома у кількості 750 пакунків.

На виконання умов договору відповідачем було здійснено наступні оплати: згідно платіжного доручення №143 від 09.04.2020 року - 734738,40 грн., що згідно умов договору становило еквівалент 26516,93 дол. США; згідно платіжного доручення від 25.09.2020 року - 500000,00грн., що згідно умов договору становило еквівалент 18045,15 дол. США; згідно платіжного доручення від 25.09.2020 року - 923408,40 грн., що згідно умов договору становило еквівалент - 33326,08 дол. США.; згідно платіжного доручення від 28.09.2020 року - 500000,00грн. що згідно умов договору становило еквівалент - 18045,15 дол. США; згідно платіжного доручення від 29.09.2020 року - 500000,00 грн., що згідно умов договору становило еквівалент - 18045,15 дол. США; згідно платіжного доручення від 01.10.2020 року - 500000,00 грн., що згідно умов договору становило еквівалент - 18045,15 дол. США; згідно платіжного доручення від 02.10.2020 року - 488676,80 грн., що згідно умов договору становило еквівалент 17636,49 дол. США .

Згідно додаткової угоди №4 від 02.10.2020 року сторони погодили зафіксувати вартість товару по специфікації №1 у розмірі 4146823,40 грн., що складає еквівалент 149660,09 дол. США.

За твердженнями позивача, відповідачем з порушенням строків виконано зобов`язання по сплаті вартості товару, поставленого по специфікації №1.

В специфікації № 2 від 23.12.2019 року до договору (далі - специфікація №2), сторони погодили поставку насіння кукурудзи у кількості 400 мішків, за ціною еквівалентною 120,00 доларів США за мішок, загальною вартістю в гривнях, еквівалентною 48000,00 дол. США.

Згідно п. 3.5 договору, пункту 3 специфікації №2 до договору сторони у зобов`язанні визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті - долар США.

Згідно п. 4 специфікації №2 до договору оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: 100 % від загальної вартості товару, що становить еквівалент 48000,00 дол. США - до 01.11.2020 року.

На виконання умов договору та специфікації №2 ПРАТ "ЛЕБЕДИНСЬКИЙ НАСІННЄВИЙ ЗАВОД" поставило, а ДП "БЛАГОДАТНЕ" прийняло згідно накладної № 43807 від 26.12.2019 року насіння кукурудзи у кількості 400 мішків.

На виконання умов договору відповідачем було здійснено наступні оплати: згідно платіжного доручення від 18.09.2020 року - 231150,00 грн., що згідно умов договору становило еквівалент - 8320,73 дол. США.; згідно платіжного доручення від 21.09.2020 року - 500000,00 грн., що згідно умов договору становило еквівалент 17998,56 дол. США.; згідно платіжного доручення від 22.09.2020 року - 500000,00 грн., що згідно умов договору становило еквівалент 17998,56 дол. США.; згідно платіжного доручення від 25.09.2020 року - 22283,60 грн., що згідно умов договору становило еквівалент-802,15 дол. США.

Згідно додаткової угоди №3 від 25.29.2020 року сторони погодили зафіксувати вартість товару по специфікації №2 у розмірі 1253433,60 грн., що складає еквівалент 45120,00 дол. США.

За твердженнями позивача, відповідачем виконано зобов`язання по сплаті вартості товару, поставленого по специфікації №2.

В специфікації № 3 від 30.03.2020 року до договору (далі - специфікація №3), сторони погодили поставку засобів захисту рослин (3 найменування)., загальною вартістю в гривнях, еквівалентною 65370,50 дол. США.

Згідно п. 3.5 договору, пункту 3 специфікації №3 до договору сторони у зобов`язанні визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті - долар США.

Відповідно до п. 4 специфікації №3 до договору оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: 20 % від загальної вартості товару, що становить еквівалент 13074,10 дол. США - до 15.04.2020 року; 80 % від загальної вартості товару, що становить еквівалент 52296,40 дол. США - до 01.11.2020 року.

На виконання умов договору та специфікації №3 ПРАТ "ЛЕБЕДИНСЬКИИ НАСІННЄВИЙ ЗАВОД" поставило, а ДП "БЛАГОДАТНЕ" прийняло згідно накладної № 15893 від 09.04.2020 засоби захисту рослин у повному обсязі.

На виконання умов договору відповідачем було здійснено наступні оплати: згідно платіжного доручення від 12.05.2020 року - 367644,32 грн., що згідно умов договору становило еквівалент -13200,19 дол. США; згідно платіжного доручення від 02.10.2020 року - 11323,20грн., що згідно умов договору становило еквівалент - 406,56 дол. США; згідно платіжного доручення від 23.11.2020 року - 1300000,00 грн., що згідно умов договору становило еквівалент - 46676,24 дол. США; згідно платіжного доручення від 13.01.2021 року - 54307,81 грн., що згідно умов договору становило еквівалент 1949,91 дол. США; згідно додаткової угоди №5 від 28.12.2020 року сторони погодили зафіксувати вартість товару по специфікації №3 у розмірі 1733275,33 грн., що складає еквівалент 62232,90 дол. США.

За твердженнями позивача, відповідачем з порушенням строків виконано зобов`язання по сплаті вартості товару, поставленого по специфікації №3.

В специфікації № 4 від 08.04.2020 року до договору (далі - специфікація №4), сторони погодили поставку насіння соняшнику НК Неома у кількості 50 пакунків, за ціною еквівалентною 210,00 доларів США за пакунок, загальною вартістю в гривнях, еквівалентною 10500,00 дол. США.

Згідно п. 3.5 договору, пункту 3 специфікації №4 до договору сторони у зобов`язанні визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті - долар США.

Згідно п. 4 специфікації №4 до договору оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: 20 % від загальної вартості товару, що становить еквівалент 2100,00 дол. США - до 25.04.2020 року; 80 % від загальної вартості товару, що становить еквівалент 8400,00 дол. США - до 01.11.2020 року.

На виконання умов договору та специфікації №4 ПРАТ "ЛЕБЕДИНСЬКИЙ НАСІННЄВИЙ ЗАВОД" поставило, а ДП "БЛАГОДАТНЕ" прийняло згідно накладної № 15899 від 09.04.2020 насіння соняшнику НК Неома у кількості 50 пакунків.

На виконання умов договору відповідачем було здійснено наступні оплати:згідно платіжного доручення №144 від 10.04.2020 року - 56868,00 грн., що згідно умов договору становило еквівалент -2054,81 дол. США, згідно платіжного доручення від 18.09.2020 - 219751,20грн., що згідно умов договору становило еквівалент -7940,26 дол. США, згідно додаткової угоди №1 від 18.09.2020 року сторони погодили зафіксувати вартість товару по специфікації №4 у розмірі 276619,20 грн., що складає еквівалент 9995,07 дол. США.

За твердженнями позивача, відповідачем виконано зобов`язання по сплаті вартості товару, поставленого по специфікації №4.

В специфікації № 5 від 08.04.2020 року до договору (далі - специфікація №5), сторони погодили поставку насіння кукурудзи у кількості 200 мішків, за ціною еквівалентною 120,00 доларів США за мішок, загальною вартістю в гривнях, еквівалентною 24000,00 дол. США.

Згідно п. 3.5 договору, пункту 3 специфікації №5 до договору сторони у зобов`язанні визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті - долар США.

Згідно п. 4 специфікації №5 до договору оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: 100 % від загальної вартості товару, що становить еквівалент 24000,00 дол. США - до 01.11.2020 року.

На виконання умов договору та специфікації №5 ПРАТ "ЛЕБЕДИНСЬКИЙ НАСІННЄВИЙ ЗАВОД" поставило, а ДП "БЛАГОДАТНЕ" прийняло згідно накладної № 15918 від 09.04.2020 року насіння кукурудзи у кількості 200 мішків.

Позивач посилається на те, що станом на дату складання позовної заяви відповідачем не здійснено оплату за отриманий товар.

Заборгованість відповідача за отриманий по специфікації №5 товар становить суму грошових коштів у гривнях, еквівалентних 24000,00 доларів США.

В специфікації №6 від 14.05.2020 року до договору (далі - специфікація №6), сторони погодили поставку засобу захисту рослин Дербі, загальною вартістю в гривнях, еквівалентною 3960,00 дол. США.

Згідно п. 3.5 договору, пункту 3 специфікації №6 до договору сторони у зобов`язанні визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті долар США.

Згідно п. 4 специфікації №6 до договору оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: 20 % від загальної вартості товару, що становить еквівалент 792,00 дол. США - до 01.06.2020 року; 80 % від загальної вартості товару, що становить еквівалент 3168,00 дол. США до 01.11.2020 року.

На виконання умов договору та cпецифікації №6 ПРАТ "ЛЕБЕДИНСЬКИЙ НАСІННЄВИЙ ЗАВОД" поставило, а ДП "БЛАГОДАТНЕ" прийняло згідно накладної № 22823 від 14.05.2020 року засоби захисту рослин у повному обсязі.

На виконання умов договору відповідачем було здійснено наступні оплати: згідно платіжного доручення від 18.09.2020 року - 49100,20 грн., що згідно умов договору становило еквівалент-1767,47 дол. США, згідно платіжного доручення від 25.09.2020 року - 54308,00 грн., що згідно умов договору становило еквівалент -1954,93 дол. США.

Згідно додаткової угоди №2 від 25.09.2020 року сторони погодили зафіксувати вартість товару по специфікації №6 у розмірі 103408,20 грн., що складає еквівалент 3722,40 дол. США.

За твердженнями позивача, відповідачем з порушенням строків виконано зобов`язання по сплаті вартості товару, поставленого по специфікації №6; станом на дату складання позовної заяви, заборгованість відповідача за отриманий товар становить суму грошових коштів у гривнях, еквівалентних 24000,00 доларів США.

Відповідач порушив строк сплати коштів за товар, то, відповідно до п. 3.5. договору, пункту 3 специфікації №5, позивачем використовується найбільший курс продажу іноземної валюти, що був встановлений протягом періоду з останнього дня, погодженого сторонами строку виконання грошового зобов`язання (01.11.2020року) до дня визначення суми грошового зобов`язання включно (20.12.2021року). За вказаний період найбільший курс долару США зафіксовано 02.11.2020року у розмірі 28.625 грн за дол.США.

За розрахунками позивача станом на дату складання позовної заяви, заборгованість відповідача за отриманий по договору товар становить 687000,00 грн.

Згідно п. 9.3. договору у випадку порушення однією із сторін строків виконання грошових зобов`язань по цьому договору на строк понад 10 (десять) календарних днів, сторона, яка допустила порушення, зобов`язана сплатити іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент порушення, нараховану на суму порушеного зобов`язання за кожний день порушення.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив стягнути з відповідача пеню, яку розрахував наступним чином: розмір пені за порушення зобов`язань по оплаті товару, отриманого по специфікації № 1 становить 392928,47 грн. (триста дев`яносто дві тисячі дев`ятсот двадцять вісім гривень сорок сім копійок); розмір пені за порушення зобов`язань по оплаті товару, отриманого по специфікації № 3 становить 41598,60 грн. (сорок одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім гривень шістдесят копійок); розмір пені за порушення зобов`язань по оплаті товару, отриманого по специфікації № 5 становить 113326,77 грн. (сто тринадцять тисяч триста двадцять шість гривень сімдесят сім копійок); розмір пені за порушення зобов`язань по оплаті товару, отриманого по специфікації № 6 становить 3808,58 грн. (три тисячі вісімсот вісім гривень п`ятдесят вісім копійок) - загальний розмір пені за розрахунками позивача за порушення зобов`язань по оплаті товару становить 551662,42 грн.

У пункті 9.4. договору сторони погодили, що разі порушення покупцем строку оплати товару, покупець зобов`язується сплатити постачальнику проценти за користування грошовими коштами в розмірі 36 % (тридцять шість процентів) річних нарахованих на ціну товару, строк оплати якого порушено, за кожний день порушення.

Відповідно до п. 9.5. договору, строк нарахування штрафних санкцій (пені, неустойки тощо) за договором не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України чи іншими нормами нормативно-правових актів і за згодою сторін санкції нараховуються за весь період порушення до моменту повного виконання відповідного зобов`язання.

Згідно п. 9.5. договору, сторони домовились, про те, що до всіх вимог по цьому договору, в тому числі до вимог про стягнення неустойки, санкцій, тощо, строк позовної давності становить 5 (п`ять) років.

Розрахунок процентів відповідно до ст.625 ЦК України та пункту 9.4. договору за порушення грошового зобов`язання додано позивачем до позовної заяви: станом на день підготовки позову розмір 36% річних за порушення зобов`язання щодо оплати товару отриманого по специфікації № 1 становить 909581,83 грн. (дев`ятсот дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят одна гривня вісімдесят три копійки); станом на день підготовки позову розмір 36% річних за порушення зобов`язання щодо оплати товару отриманого по специфікації № 3 становить 124795,80 грн. (сто двадцять чотири тисячі сімсот дев`яносто п`ять гривень вісімдесят копійок); станом на день підготовки позову розмір 36% річних за порушення зобов`язання щодо оплати товару отриманого по специфікації № 5 становить 280521,86 грн. (двісті вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять одна гривня вісімдесят шість копійок); станом на день підготовки позову розмір 36% річних за порушення зобов`язання щодо оплати товару отриманого по специфікації № 6 становить 11086,69 грн. (одинадцять тисяч вісімдесят шість гривень шістдесят дев`ять копійок).- загальний розмір 36% річних за порушення зобов`язання щодо оплати товару становить 1325986,18 грн.

Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 2564648,60 грн., яка складається з: 687 000,00 грн. (шістсот вісімдесят сім тисяч гривень копійок) - заборгованість за товар отриманий по договору; 551 662,42 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна тисяча шістсот шістдесят дві гривні сорок дві копійки) - пеня за порушення строків виконання грошових зобов`язань по договору; 1 325 986,18 грн. (один мільйон триста двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість гривень вісімнадцять копійок) - проценти річних.

22.12.2022 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткову відмову у задоволенні апеляційної скарги, з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Місцевий господарський суд, повністю задовольняючи позовні вимоги, зокрема, в частині стягнення з відповідача пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань по договору, процентів річних та оплаті судового збору, виходив з того, що через порушення умов договору відповідачем, позивач отримував грошові кошти з порушенням строку оплати або не отримував взагалі, у зв`язку з чим поніс збитки, тому вимоги щодо нарахування пені та штрафних санкцій, у встановленому договорі розмірі, є цілком законними.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками місцевого господарського суду , з огляду на таке.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

За змістом ст. 524 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Так, за матеріалами справи, відповідач не сплатив 687 000,00 грн. заборгованості та не надав доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не спростував суму заборгованості за договором у розмірі 687 000,00 грн., місцевий господарський суд обгрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача 687 000,00 грн. заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

У п. 9.3. договору сторони погодили, що у випадку порушення однією із сторін строків виконання грошових зобов`язань по цьому договору на строк понад 10 (десять) календарних днів, сторона, яка допустила порушення, зобов`язана сплатити іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент порушення, нараховану на суму порушеного зобов`язання за кожний день порушення.

Відповідно до п. 9.5. договору, строк нарахування штрафних санкцій (пені, неустойки тощо) за договором не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 ГК України чи іншими нормами нормативно-правових актів і за згодою сторін санкції нараховуються за весь період порушення до моменту повного виконання відповідного зобов`язання. Сторони домовились встановити до всіх вимог по цьому договору, в тому числі до вимог про стягнення неустойки, санкцій тощо, строк позовної давності в 5 (п`ять) років.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В частині 2 ст. 343 ГК України вказано, що пеня за прострочення платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

А тому, такий вид забезпечення виконання зобов`язання, як пеня та її розмір, встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право визначити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам, відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України.

Так, за ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Господарським судом першої інстанції вірно враховано правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №904/4156/18 від 10.12.2019 року, де, зокрема, вказано на те, що можливість стягнення пені за неналежне виконання зобов`язань за договором має бути встановлена в договорі; строк нарахування пені сторонами може бути встановлений в договорі більше шести місяців; розмір пені в договорі може бути встановлено сторонами, проте, вона не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Колегія суддів, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за допомогою калькулятору ЛІГА.ЗАКОН, зазначає, що господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розмір пені за порушення зобов`язань по оплаті товару, отриманого по специфікації № 1 становить 392928,47 грн. (триста дев`яносто дві тисячі дев`ятсот двадцять вісім гривень сорок сім копійок); розмір пені за порушення зобов`язань по оплаті товару, отриманого по специфікації № 3 становить 41598,60 грн. (сорок одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім гривень шістдесят копійок); розмір пені за порушення зобов`язань по оплаті товару, отриманого по специфікації № 5 становить 113326,77 грн. (сто тринадцять тисяч триста двадцять шість гривень сімдесят сім копійок); розмір пені за порушення зобов`язань по оплаті товару, отриманого по специфікації № 6 становить 3808,58 грн. (три тисячі вісімсот вісім гривень п`ятдесят вісім копійок) - загальний розмір пені за порушення зобов`язань по оплаті товару становить 551662,42 грн.

Отже, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем вірно нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 551662,42 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Питання нарахування 36% річних передбачено пунктом 9.4. договору, згідно з яким сторони погодили, що якщо товар проданий постачальником покупцю в кредит, то в разі порушення покупцем строку оплати товару, покупець зобов`язується сплатити постачальнику проценти за користування грошовими коштами у розмірі 36% річних, нарахованих по ціні товару, строк оплати якого порушено, за кожний день порушення.

Отже, договором прямо передбачено можливість продажу товару, за який ще не було сплачено повну грошову суму, в кредит.

За матеріалами справи товар був проданий в кредит за договором, оскільки за кожною з специфікацій до договору умови оплати товару встановлювались з певним строком, порушення якого і тягнуло за собою нарахування пені за подвійною обліковою ставкою НБУ та 36% річних.

Оплата товару не відбувалась одразу, що і є продажем товару в кредит, можливість якого прямо передбачена договором.

У випадку належного виконання зобов`язання, а саме оплати товару у розмірі та у строк, встановлений специфікаціями до договору відповідачем, позивач мав отримати грошові кошти, у розмірі, встановленому у кожній із специфікацій до договору, тобто, після настання відповідної дати відповідач повинен був перерахувати на рахунок позивача грошові кошти у встановленому розмірі. З настання певної дати грошові кошти за договором належали позивачу.

Оскільки відповідачем грошові кошти не сплачувались у встановлений строк, то відповідач продовжував користуватись грошовими коштами, що вже повинні були належати позивачу, відповідно до умов договору та специфікацій до нього.

Через порушення умов договору відповідачем, позивач отримував грошові кошти з порушенням строку оплати або не отримував взагалі, у зв`язку з чим поніс збитки, тому вимога щодо нарахування штрафних санкцій, у встановленому договорі розмірі, є цілком законною.

Колегія суддів, перевіривши здійснений позивачем розрахунок нарахування штрафних санкцій, у встановленому договорі розмірі, за допомогою калькулятору ЛІГА.ЗАКОН, зазначає, що господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розрахунок відповідає нормам чинного законодавства, а тому штрафні санкції підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі в сумі 1325986,18 грн.

Разом з тим, апелянт в апеляційній скарзі просить зменшити розмір пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань по договору, та процентів річних на 95%, посилаючись на таке: місцевий господарський суд залишив поза увагою подані та існуючі докази у справі, статус відповідача, специфічність його господарської діяльності, місцезнаходження та місце здійснення господарської діяльності; повноваження суду, необхідність та процесуальний порядок щодо можливого зменшення судом заявлених до відшкодування розміру пені та процентів річних із врахуванням недопустимості збагачення позивача за рахунок здійснених нарахувань, які у даному випадку втричі перевищують основну суму заборгованості, відповідно до численних та сталих правових позицій Верховного Суду; обмеження та особливості здійснення господарської діяльності відповідача зумовлені як в цілому, так і зокрема, існуванням різного роду обмежувальними заходами, які зумовлені досить частим оголошенням повітряних тривог та вимкненням світла, тощо, а також знаходженням відповідача тривалий час в зоні проведення бойових дій.

Так, відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положеннями частини 1 ст. 550 ЦК України.

У правових висновках, викладених у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 року у справі №903/277/21, зокрема вказано на те, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків; майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі №916/65/18, від 03.07.2019 року у справі №917/791/18, від 22.10.2019 року у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 року у справі №902/855/18, від 27.01.2020 року у справі №916/469/19.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №902/417/18, де, зокрема, вказано на таке.

За змістом ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною 2 ст. 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (ч. 3 ст. 216 ГК України).

За частинами 1 та 2 ст.217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до ч.1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Колегія суддів також враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 918/289/19 де, зокрема, вказано на те, що при застосуванні положень ст. 551 ЦК України, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 918/116/19, вказано на те, що зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Отже, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити з того, що одним із завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому

Так, відповідач не спростував суму заборгованості за договором у розмірі 687 000,00 грн. та місцевий господарський суд обгрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача 687000,00 грн. заборгованості.

Разом з тим, позивачем нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 551662,42 грн. та штрафні санкції, у встановленому договорі розмірі 1325986,18 грн., що перевищує більше ніж в два рази суму прострочення.

А отже, з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді пені і процентів річних та винятковість даного випадку; виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання та беручи до уваги, що надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу (апелянт просить зменшити до 95%), фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін, колегія суддів дійшла висновку про можливість зменшення розміру пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань по договору та процентів річних на 50%.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову у повному обсязі не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє часткове підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Отже, місцевий господарський суд в частині стягнення з відповідача пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань по договору, процентів річних та оплаті судового збору не з`ясував обставини, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а тому рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2022 року у справі слід скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити апелянту в задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій частково, зменшивши розмір пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань по договору та проценти річних на 50%, стягнувши з відповідача на користь позивача 275 831,21 грн. - пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань по договору, 662 984,09 грн. - процентів річних, 14082,25 грн. судового збору за подання позовної заяви, залишивши в решті оскаржуване рішення без змін, розподіливши судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, п. 2 ч.1 ст. 275, ст.ст.277, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Благодатне" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2022 року у справі №922/5060/21 скасувати в частині стягнення з Державного підприємства "Благодатне" 551662,42грн. - пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань по договору та 1325986,18 грн. - процентів річних.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Клопотання Державного підприємства "Благодатне" про зменшення розміру штрафних санкцій на 95% задовольнити частково.

Зменшити розмір пені по договору та проценти річних на 50%.

Стягнути з Державного підприємства "Благодатне" (63461, Харківська обл., Зміївський р-н, селище Благодатне, вулиця Жовтнева, будинок 16, ) на користь Приватного Акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод" (20635, Черкаська обл., Шполянський р-н, с. Лебедин, вул. Заводська, 17, Код , р/р IВAN: НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" МФО 380805) 275 831,21 грн. - пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань по договору; 662 984,09 грн. - процентів річних.

Стягнути з Державного підприємства "Благодатне" (63461, Харківська обл., Зміївський р-н, селище Благодатне, вулиця Жовтнева, будинок 16, ) на користь Приватного Акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод" (20635, Черкаська обл., Шполянський р-н, с. Лебедин, вул. Заводська, 17, Код , р/р IВAN: НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" МФО 380805) 14082,25 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Приватного Акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод" (20635, Черкаська обл., Шполянський р-н, с. Лебедин, вул. Заводська, 17, Код , р/р IВAN: НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" МФО 380805) на користь Державного підприємства "Благодатне" (63461, Харківська обл., Зміївський р-н, селище Благодатне, вулиця Жовтнева, будинок 16, ) 21 123,35 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В решті рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2022 року у справі №922/5060/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.02.2023 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя Т.Д. Геза