РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2023Справа № 910/10981/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Мордасова Олексія Олександровича

до фізичної особи-підприємця Опанасюка Віталія Віталійовича

про стягнення 200708,40 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Мордасов Олексій Олександрович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Опанасюка Віталія Віталійовича про стягнення безпідставно одержаних котів у розмірі 200000 грн., інфляційних втрат у розмірі 200 грн. та трьох процентів річних у розмірі 508,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Дана ухвала суду направлялася, зокрема, відповідачу на поштову адресу, вручення якої відповідно до даних з веб-сайту АТ «Укрпошта» здійснено відповідачу 30.11.2022 року.

Разом із цим, у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач відповідно до платіжного доручення від 02.07.2021 № 575 перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 200000 грн. із призначенням платежу «оплата за клінінгові послуги згідно дог.№ 02/07-21 від 02.07.2021 без ПДВ».

З огляду на те, що відповідний договір між сторонами не укладався та послуги фактично не надавалися, позивач звернувся 05.09.2022 до відповідача із вимогою від 02.09.2022 № 02/09-1 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів. У даній вимозі позивач просив повернути помилково перераховані відповідачу 200000 грн. у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Як слідує з даних веб-сайту АТ «Укрпошта», поштове відправлення № 153 (вимога від 02.09.2022) вручене відповідачу 12.09.2022 року.

Відповідно до приписів статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження укладення між сторонами договору від 02.07.2021 № 02/07-21.

Також матеріали справи не містять жодних доказів надання відповідачем позивачу послуг на суму 200000 грн.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що правовідносин між сторонами мають кондиційний характер та підпадають під регулювання положень глави 83 ЦК України.

Ураховуючи, що відповідачем не подано та в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили би про наявність достатніх правових підстав для утримання ним 200000 грн., суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість даної вимоги позивача, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також позивачем нараховані на суму безпідставно набутих коштів у розмірі 200000 грн. три проценти річних у сумі 508,40 грн. за період з 13.09.2022 по 13.10.2022 та інфляційні втрати в розмірі 200 грн. за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 року.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Зі змісту статей 1212, 1214 ЦК України слідує, що строк повернення набутих особою без достатньої правової підстави грошових коштів не встановлений.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 ЦК України).

Відтак, у розумінні частини 1 статті 612, частини 2 статті 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, після спливу цього строку.

У свою чергу, позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо повернення грошових коштів 05.09.2022, що вручена відповідачу 12.09.2022 року.

Відповідно до приписів статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, відповідач мав повернути позивачу грошові кошти в сумі 200000 грн. у семиденний строк із 13.09.2022 до 19.09.2022 включно, відтак прострочення з повернення грошових коштів мало місце з 20.09.2022 року.

Здійснивши арифметичний перерахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат у межах визначеного позивачем періоду, але з урахуванням дати початку прострочення виконання зобов`язання, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 394,52 грн. трьох процентів річних за період з 20.09.2022 до 13.10.2022 року.

У той же час, інфляційні втрати за період з 20.09.2022 по 30.09.2022 (у межах визначеного позивачем періоду) не можуть бути нараховані, виходячи з методики розрахунку інфляційних втрат.

Суд зауважує, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше пів місяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також позивач просив покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн., на підтвердження понесення яких ним надано договір про надання правової допомоги від 21.09.2022 № 37, додаткову угоду від 21.09.2022 № 1, звіт про надання правової допомоги від 13.10.2022 № 1, акт приймання-передачі наданих послуг від 13.10.2022 № 1 на суму 10000 грн., платіжне доручення від 13.10.2022 № 682 на суму 10000 грн.

Відтак, понесені позивачем витрати по оплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката відповідно до статі 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, згідно частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом із цим, відповідне клопотання відповідачем про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлялося.

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Дана правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця Мордасова Олексія Олександровича задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Опанасюка Віталія Віталійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Мордасова Олексія Олександровича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 200000 (двісті тисяч) грн. безпідставно набутих коштів, 394 (триста дев`яносто чотири) грн. 52 коп. трьох процентів річних, 9984 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 36 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також 3005 (три тисячі п`ять) грн. 93 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова