ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Справа № 924/509/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. , суддя Тимошенко О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Колективного підприємства "Їдальня №33" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.11.2022 (повний текст 28.11.2022) у справі №924/509/22 (суддя Музика М.В.)

за позовом Головного управління статистики у Хмельницькій області, м.Хмельницький

до Колективного підприємства "Їдальня №33", м.Хмельницький

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, м.Вінниця

про стягнення 4337,13 грн заборгованості по договору оренди №675 від 01.12.2006 та 690,43 грн заборгованості по договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №6/06-к від 01.12.2006,

та за зустрічним позовом Колективного підприємства "Їдальня №33", м.Хмельницький

до Головного управління статистики у Хмельницькій області, м. Хмельницький

про стягнення 21783,36 грн заборгованості з відшкодування витрат орендаря у невід`ємні поліпшення орендованого майна та привласнення від`ємного майна орендаря,

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.13 ст.8, ч.3 ст.252 та ч.ч.2, 10 ст.270 ГПК України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25.11.2022 у справі №924/509/22 задоволено частково первісний позов Головного управління статистики у Хмельницькій області до Колективного підприємства "Їдальня №33", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях про стягнення 4 337,13 грн заборгованості по договору оренди №675 від 01.12.2006 та 690,43 грн заборгованості по договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №6/06-к від 01.12.2006.

Стягнуто з Колективного підприємства Їдальня №33 на користь Головного управління статистики у Хмельницькій області 4788,73 грн заборгованості, 2363,14 грн витрат по сплаті судового збору. В стягненні 206 грн 96 коп. орендної плати та 31 грн 87 коп. плати за користування земельною ділянкою відмовлено.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову Колективного підприємства "Їдальня №33" до Головного управління статистики у Хмельницькій області про стягнення 21783,36 грн заборгованості з відшкодування витрат орендаря у невід`ємні поліпшення орендованого майна та привласнення від`ємного майна орендаря.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Колективне підприємство "Їдальня №33" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції прийнято до уваги лише сумнівні розрахунки заборгованості по орендній платі надані ГУС і РВ ФДМУ, а розрахунки, акти звірки КП „Їдальня N933" безпідставно проігноровано.

Поза увагою суду залишено фактичні обставини справи, а саме - оплату КП "Їдальня №33" згідно Додаткового договору від 29.12.2016 орендної плати за останній місяць оренди - листопад 2021 року 2852 грн.

Також судом першої інстанції не прийнято до уваги належні докази здійснення КП „Їдальня №33" орендного платежу в сумі 2000 грн у вересні 2020 року за серпень 2020 року, а також нараховано 100% орендну плату, а не 50% як для адаптивного карантину (розрахунок ГУС).

Зазначає, що акт між КП "Їдальня №33" та ГУС від 01.11.2021 та рахунки і акти виконаних робіт ГУС до 01.12.2020 підтверджують відсутність будь якої заборгованості з орендної плати в КП "Їдальня №33"

Витребувані судом баланси ГУС за 2020, 2021 роки теж не містять відомостей про наявність на той період будь-яких дебіторських заборгованостей в т. ч. заборгованості КП "Їдальня №33", розшифровки до балансів не надано.

Також на час листа №25 від 03.03.2021 станом на 01.01.2021 по балансу КП "Їдальня №33" склалась переплата по орендній платі в сумі 3747,33 грн, яку орендар просив зарахувати, як орендну плату за січень-лютий 2021 року.

09.06.2020 КП "Їдальня №33" повідомило РВ ФДМУ і ГУС про повне зупинення діяльності їдальні з 18 березня 2020 року по 05 червня 2020 року в зв`язку із дією Постанови КМУ №24 від 11.03.2020 (із змінами).

Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано зазначені обов`язкові в силу ч.2 ст.19 Конституції України для виконання постанови Кабінету Міністрів України, надані КП "Їдальня №33" докази і зроблено хибні висновки про можливість діяльності з застосуванням адресної доставки замовлень, що в силу специфіки підприємства було неможливим.

Також апелянт зазначає, що управління статистики почало чинити перешкоди і порушувати права орендаря в т.ч. його право власності на від`ємне майно світильники вартістю 1483,40 гривень. З цього часу (а не з 2000 року) і виникли питання реалізації ст.778 ЦК України і ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» в частині права орендаря на відшкодування від`ємних поліпшень або їх повернення власнику, а також на відшкодування вартості витрат на поліпшення майна або на зарахування їх вартості в рахунок орендної плати

Звертає увагу, що листами №20-10/156 від 10.11.2005, №26/08 від 07.08.2006, №181 від 10.11.2005, №226 від 03.07.2006 щорічні звіти КП "Їдальня №33" щодо поліпшень майна, їх вартості та обсягів надані підтверджуючі документи, з боку орендаря дотримувались норми ст.778 ЦК України

Зазначає, що увесь період до листопада 2021 року орендоване майно використовувалось для харчування малозабезпечених верств населення, починаючи з 25 лютого 2022 року за власний кошт їдальня надає харчування підрозділам тероборони ЗСУ, вимушеним переміщеним особам, тощо.

На підставі викладеного апелянт просить суд скасувати судове рішення господарського суду Хмельницької області у справі №924/509/22 повністю і ухвалити нове рішення яким в позові ГУС до КП "Їдальня №33" відмовити, а зустрічний позов КП "Їдальня №33" до ГУС у Хмельницькій області задоволити.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 15.12.2022.

Листом від 16.12.2022 матеріали справи витребувано з Господарського суду Хмельницької області.

Належним чином оформлені матеріали справи надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 22.12.2022.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Колективного підприємства "Їдальня №33", на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.11.2022 у справі №924/509/22. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано Головному управлінню статистики у Хмельницькій області у строк до 06.01.2023 подати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України, та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів апелянту.

10.01.2023 на адресу суду від Головного управління статистики у Хмельницькій області надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (лист від 05.01.2023).

У відзиві управління, зокрема зазначає, що відповідно до п.3.11 Додаткового договору від 29.12.2016 до Договору №675 від 01.12.2006 (н.р. 01.12.2011), зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечується у вигляді завдатку у розмірі, не меншому ніж місячна орендна плата за перший місяць оренди, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди. Тобто індексування стосується лише орендної плати при її нарахуванні, а не внесеного завдатку.

Стосовно нарахування 100% орендної плати, а не 50% за серпень 2020 року та не прийняття до уваги орендний платіж в сумі 2000 грн у вересні 2020 року повідомляє, що відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях від 08.09.2020 №221-у було встановлено нарахування орендної плати апелянту у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати в період з 12.03.2020 на період дії карантину.

З детального розрахунку заборгованості по орендній платі КП "Їдальня №33", згідно договору №675 від 01.12.2006 (н.р. 01.12.2011) за період 2020-2021 роки вбачається, що Головним управлінням у Хмельницькій області здійснювалось нарахування орендної плати КП "Їдальня №33" з врахуванням 50 % знижки. Тобто, розмір орендної плати, що підлягав оплаті для ГУС у Хмельницькій області становив 1873,67 грн, а не 3747,32 грн. А також враховано сплату апелянтом 2000,00 грн у вересні 2020 року.

Стосовно тверджень апелянта, що він не міг використовувати своє майно в періоди запровадження жорсткого карантину, а саме з 11.03.2020 по 05.06.2020 та з 00 год. 08.012021 по 00 год. 25.01.2021, управління повідомляє, що будь-яких перешкод у фактичному доступі апелянта до орендованого приміщення не було.

Зазначає, що відповідно до Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях від 28.01.2021 №56-у, апелянта було звільнено від нарахування та сплати орендної плати у період з 08.01.2021 по 24.01.2021 включно.

Звертає увагу, що положення щодо відшкодування чи зарахування вартості поліпшень умовами договору оренди №675 від 01.12.2006 (н.р. 01.12.2011) не передбачені. Такі положення містяться в ч.3 ст.778 ЦК України, які до спірних правовідносин оренди державного майна застосуванню не підлягають з огляду на врегулювання цих правовідносин спеціальними нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна». В даному випадку процедура, що передбачена Законом не дотримана, відсутні відповідні документи та дозволи передбачені законодавством України. Зазначає, що ремонтні роботи приміщення їдальні здійснювались Апелянтом для проведення його господарської діяльності, а не потреб Головного управління статистики у Хмельницькій області.

На підставі викладеного Головне управління статистики у Хмельницькій області просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу КП "Їдальня №33" без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

29.12.2000 між Хмельницьким обласним управлінням статистки (орендодавець) та КП Їдальня №33 укладено договір оренди нежитлового приміщення №4/01-ОР, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежиле приміщення, яке знаходиться на балансі обласного Управління статистики для використання його як підприємство громадського харчування загальною площею 210,6 кв.м., на другому поверсі за адресою: м.Хмельницький, вул.Театральна, 36.

За положеннями п.5.1. договору від 29.12.2000 орендар зобов`язаний своєчасно виконувати за свій рахунок необхідний поточний ремонт приміщення, з письмового дозволу орендодавця робити переобладнання та пристосування для своїх цілей приміщень у встановленому Законом порядку. При цьому витрати, понесені орендарем, не підлягають компенсації і при припиненні дії договору залишаються у власності орендодавця, якщо вони не можуть бути відокремлені без заподіяння шкоди орендованому приміщенню.

Договір від 29.12.2000 укладено строком на 1 рік. Додатковою угодою від 01.04.2002 строк дії договору від 29.12.2000 продовжено до 31.12.2006.

Як вбачається із видаткової накладної від 02.07.2002, КП Їдальня №33 поставлено від Кізенко Т.С. барну стійку вартістю 1833,00 грн та декоративну стінку вартістю 3062,00 грн.

КП Їдальня №33 звернулося із листом від 10.11.2005 до ГУ статистики у Хмельницькій області, у якому просило надати згоду на здійснення заміни вікон за рахунок власних коштів орендаря у приміщенні їдальні 48 площею 210 кв.м., що перебуває в оренді згідно договору оренди №4/01-ОР від 29.12.2000, з подальшим зарахуванням витрат в рахунок орендної плати, або при неможливості цього гарантувати користування приміщенням на наступний термін.

У відповідь Головне управління статистки у Хмельницькій області у листі від 22.11.2005 повідомило КП Їдальня №33 про те, що не заперечує щодо заміни вікон за рахунок власних коштів орендаря в орендованому приміщенні, та надає дозвіл на переукладення договору оренди терміном на 3 роки.

В матеріалах справи наявний акт виконання монтажних робіт від грудня 2006 року про встановлення 2 вікон вартістю 7858,55 грн за адресою: вул.Театральна, 36, а також накладна №6 від 20.12.2005 щодо встановлення вікон на суму 7858,55 грн.

У листі від липня 2006 року КП Їдальня №33 просить ГУС у Хмельницькій області погодити облаштування вхідної площадки за рахунок орендної плати чи за кошти орендаря. При цьому, площадка буде облаштована за кошти орендаря у випадку продовження строку дії договору.

Листом від 07.08.2006 ГУС у Хмельницькій області надав згоду на облаштування вхідної площадки за рахунок коштів орендаря.

КП Їдальня №33 надано лист за підписом бухгалтера про те, що витрат КП Їдальня №33 по облаштуванню вхідної площадки і ступеней їдальні №48 по вул.Театральній, 36, з 07.07.2006 по 11.07.2006 склали 1468,70 грн.

01.12.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (орендодавець) та колективним підприємством "Їдальня №33" (орендар) укладено договір №675 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно нежитлове приміщення, що належить до державної власності загальною площею 259,1 кв.м., розміщене за адресою: м.Хмельницький, вул.Театральна, 36, що перебуває на балансі Головного управління статистики у Хмельницькій області (балансоутримувач) і знаходиться за адресою: м.Хмельницький, вул.Театральна, 36, вартість якого визначена за незалежною оцінкою і становить 326840 грн.

Відповідно п.2.1. договору він є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Як погоджено у п.3.3. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, у співвідношенні 50% на 50%.

Згідно підпунктів 5.3., 5.4., 5.7., 5.8. договору до обов`язків орендаря віднесено забезпечення збереження орендованого майна, запобігання його пошкодженню і псуванню, здійснення заходів протипожежної безпеки, своєчасне здійснення капітального, поточного та інших видів ремонту, виконання яких не потребує отримання дозволу орендодавця на здійснення поліпшень орендованого майна, напрями відновлення орендованого майна орендар узгоджує з балансоутримувачем; повернення у разі припинення або розірвання договору балансоутримувачу орендованого майна у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря; укладення з балансоутримувачем орендованого майна договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до п.6.2. Договору орендар має право з дозволу орендодавця та балансоутримувача вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, що зумовлює підвищення його вартості.

Договір укладено строком на 5 років, що діє з 01.12.2006 по 30.11.2011 (п.10.1. договору).

Як погоджено п.10.5. договору, у разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна, не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю орендаря, а невідокремлювані поліпшення власністю держави.

У п.10.6. договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом 1 місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, за погодженням з балансоутримувачем.

Договір підписано сторонами, скріплено їхніми печатками та нотаріально посвідчено.

У додатку №1 до договору погоджено розмір орендної плати на суму 1397,24 грн (без ПДВ) за жовтень 2006 року; у додатку №2 акт приймання-передачі індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Головного управління статистики у Хмельницькій області, згідно якого орендодавець Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області передало, а орендар колективне підприємство Їдальня №33 прийнято нежитлове приміщення, що належить до державної власності, загальною площею 259,1 кв.м., розташоване за адресою: м.Хмельницький, вул.Театральна, 36.

У додатковому договорі від 21.02.2007 до договору №675 від 01.12.2006 сторонами змінено базовий місяць розрахунку на січень 2007 року та розмір орендної плати на 1205,56 грн.

У додатковому договорі від 11.09.2007 змінено розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку на 1722,23 грн.

01.12.2011 договір №675 від 01.12.2006 викладено в новій редакції, згідно якої вартість переданого в оренду майна становить 559867,00 грн; майно передається в оренду з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи; орендна плата становить без ПДВ за базовий місяць оренди жовтень 2011 року 2799,34 грн.; продовжено дію договору на 5 років, по 30.11.2016 включно. Також укладено в новій редакції акт приймання-передавання індивідуально визначеного (нерухомого) майна та погоджено розрахунок плати за базовий місяць оренди.

01.12.2011 між ГУ статистики у Хмельницькій області та КП Їдальня №33 укладено договір №6/06-к про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.12.2006 (у новій редакції), згідно якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт приміщень загального користування будівлі, що знаходиться за адресою: м.Хмельницький, вул.Театральна, 36, загальною площею 6950,1 кв.м., а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Розмір плати за обслуговування і ремонт прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень будівлі залежить від складу робіт і послуг, які надаються балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб`єктами господарювання, а також виконуються самим балансоутримувачем, і визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) на обслуговування та ремонт будівлі, комунальні та інші послуги балансоутримувача (п.2.1.1. договору №6/06к). Згідно п.2.2. договору №6/06-к орендар зобов`язується не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача.

Договір №6/06-к укладено по 30.11.2016 включно, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені цим договором при умові продовження дії договору оренди.

У додатку №1 до договору №6/06-к погоджено розрахунок вартості комунальних послуг по КП Їдальня №33, в тому числі, плату за користування земельною ділянкою в розмірі, пропорційному орендованій площі.

29.12.2016 між РВФДМУ по Хмельницькій області та колективним підприємством Їдальня №33 укладено додатковий договір до договору №675 від 01.12.2006, у редакції від 01.12.2011, у якому передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене (нерухоме ) майно приміщення їдальні, загальною площею 259,1 кв.м, яке розміщене за адресою: вул.Героїв Майдану, 36, м.Хмельницький, на першому поверсі двоповерхової прибудови до адміністративної будівлі, що перебуває на балансі Головного управління статистики у Хмельницькій області, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.11.2016 і становить за незалежною оцінкою 1140780,00 грн. У п.п.1.3., 3.1., 3.3., 3.6., 3.11. Договору в редакції від 29.12.2016 передбачено, що стан майна на момент продовження договору потребує поточного ремонту за узгодженими листами балансоутримувача Головного управління статистики у Хмельницькій області та орендаря КП Їдальня №33. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786, і становить без ПДВ за перший місяць розрахунку грудень 2016 року 5703,90 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% та 50% щомісяця не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем відповідно до пропорцій розподілу установлених п.10 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України.

Зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку у розмірі, не меншому ніж місячна орендна плата за перший місяць оренди, який вноситься в рахунок орендної плати за перший місяць оренди.

Також продовжено дію договору на 5 років до 30.11.2021 включно.

10.08.2018 між ГУС у Хмельницькій області та КП Їдальня №33 укладено додаткову угоду №1 про розірвання договору №1 оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 01.12.2006.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях надіслав відповідачу за первісним позовом листа від 12.10.2020 з повідомленням про нарахування орендної плати в розмірі 50% з 12.03.2020 на період дії карантину.

У листі від 18.03.2021, надісланому КП Їдальня №33, РВФДМ України по Вінницькій та Хмельницькій областях вказало, що оскільки діяльність їдальні була заборонена у період з 08.01.2021 по 24.01.2021, тому за вказаний період не здійснювалось нарахування орендної плати згідно Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Протягом іншого часу дії карантину нарахування орендної плати здійснювалось у розмірі 50%.

КП Їдальня №33 звернулося із листом від 28.08.2021 до Регіонального відділення Фонду державного майна України, у якому просить продовжити строк дії договору №675 в новій редакції від 16.12.2016 до 01.12.2026.

У відповідь РВФДМ України по Вінницькій та Хмельницькій областях у листі від 01.11.2021 повідомило про відмову в продовженні договору оренди у зв`язку з наявністю станом на 22.10.2021 заборгованості за серпень 2020 року в розмірі 3747,32 грн.

03.12.2021 Колективне підприємство Їдальня №33 та ГУ статистики у Хмельницькій області склали акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, згідно якого, у зв`язку з припиненням договору оренди нерухомого або окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 01.12.2006, орендар передав, а балансоутримувач прийняв із строкового платного користування нерухоме майно, що належить до державної власності, приміщення їдальні площею 259,1 кв.м., за адресою: м.Хмельницький, вул.Героїв Майдану, 36.

До акту додано анкету про стан майна та розрахунків за договором, у якій зазначено про те, що на майні не було виконано капітальний ремонт (п.1 анкети), не було здійснено невід`ємних поліпшень (п.2 анкети), майно повертається в стані, не гіршому, ніж стан, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду (п.3 анкети), частина орендної плати, яка підлягає сплаті балансоутримувачу 4132,28 грн (п.4.4. анкети), платежів за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання майна та надання комунальних послуг орендарю 658,56 грн (п.4.5. анкети), а також зазначено про сплату орендарем забезпечувального депозиту під час укладення договору оренди (п.5 анкети).

Анкета підписана сторонами за первісним договором, при цьому зі сторони орендаря зазначено, що анкета не відповідає фактичним обставинам справи в пунктах 1, 2, 4.4. та 5.

Позивачем за первісним позовом надіслано відповідачу за первісним позовом претензію від 14.02.2022 щодо необхідності сплати заборгованості за договором оренди від 01.12.2006 в розмірі 5027,56 грн, з яких 4337,13 грн орендна плата та 690,43 грн плата за користування земельною ділянкою.

У відповідь КП Їдальня №33 надіслало претензію від 28.02.2022 на суму 21783,36 грн із доводами, аналогічним до тих, які вкладені у зустрічному позові.

У листі від 21.03.2022 позивач за первісним позовом повідомив про відсутність підстав враховувати вартість здійснених поліпшень в рахунок орендної плати та наголосив про правомірність здійснених нарахувань по орендній платі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Щодо вимог за первісним позовом Головного управління статистики у Хмельницькій області до Колективного підприємства "Їдальня №33", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області та колективним підприємством Їдальня №33 укладено договір №675 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, з подальшими змінами, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно нежитлове приміщення, що належить до державної власності загальною площею 259,1 кв.м., розміщене за адресою: м.Хмельницький, вул.Театральна, 36, що перебуває на балансі Головного управління статистики у Хмельницькій області (балансоутримувач).

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як встановлено ч.ч.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 статті 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За змістом вищенаведених норм, в силу укладення договору оренди має місце передача однією особою (наймодавцем) майна у тимчасове користування іншій особі (наймачу) за плату на певний строк, що визначений сторонами такого договору.

Частиною 1 статті 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

За положеннями укладеного договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% та 50% щомісяця не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем відповідно до пропорцій розподілу установлених п. 10 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України і становить без ПДВ за перший місяць розрахунку грудень 2016 року 5703,90 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Постановами Кабінету Міністрів України для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин.

Згідно із п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину (діяла у період спірних правовідносин) на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. №786, здійснюється у розмірі: 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2; 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

Із детального розрахунку заборгованості по орендній платі КП Їдальня №33, згідно договору №675 від 01.12.2006 за період з 2020 року по 2021 рік (т.1, арк.справи 43) вбачається, що позивачем за первісним позовом здійснювалось нарахування орендної плати відповідачу за первісним позовом з врахуванням 50% знижки на час дії карантину (в тому числі, за серпень 2020 року), а також не здійснювалося нарахування за період з 08.01.2021 по 24.01.2021. При цьому, враховано сплату відповідачем 2000,00 грн у вересні 2020 року.

З приводу посилань апелянта на наявність форс-мажорних обставин у вигляді запровадженого карантину та неможливості використання майна судом враховується наступне.

Згідно ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Вказана норма не містить вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин та засобів їх підтвердження, а тому підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Відповідний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 8 травня 2018 року в справі №910/7495/16.

Отже, для застосування частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає, тобто позивач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми закону він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статті 762 Цивільного кодексу України викладена у постановах Верховного Суду у справах №914/1248/18, №914/2264/17, №910/13158/20.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 14 такого змісту: "14. З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 №211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини 6 статті 762 цього Кодексу".

Законом України "Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-IX, який набрав чинності 18.04.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в такій редакції: "14. Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини 2 статті 286 ГК України, частин 4 та 6 статті 762 ЦК України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб".

Звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, в будь-якому разі, зазначені положення стосуються оренди, до якої як правило не включаються витрати на комунальні послуги та експлуатаційні платежі, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

Водночас, запровадження Кабінетом Міністрів України обмежувальних заходів під час карантину само по собі не свідчить про принципову неможливість використання відповідачем орендованого майна у розумінні частини 6 статті 762 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 20.10.2021 у справі №911/3067/20.

При цьому, у листопаді 2021 року (в періодах, щодо яких заперечує відповідач за первісним позовом) була відсутня заборона на діяльність суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Отже, вірно зазначено судом першої інстанції, КП Їдальня №33 мало можливість здійснювати свою господарську діяльність із застосуванням адресної доставки замовлень.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази неможливості фактичного доступу до орендованого приміщення.

Відтак, КП Їдальня №33 не доведено об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно через обставини, за які він не відповідає.

Щодо доводів КП Їдальня №33 про необхідність індексування завдатку, внесеного останнім згідно умов договору, суд першої інстанції вірно відмітив про передбаченні умовами договору індексування лише орендної плати при її нарахуванні, а не внесеного завдатку, з огляду на що вказаний довід КП Їдальня №33 правомірно не прийнято до уваги.

Водночас, договір оренди припинив свою дію 30.11.2021 у зв`язку з закінченням строку, на який його укладено.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.04.2021 у справі №910/11131/19 зазначив, що природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України, статей 283, 284, 286 ГК України.

Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

З урахуванням викладеного користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами Договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України.

Отже, положення пункту 3 частини 1 статті 3 та статті 627 ЦК України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 ЦК України).

Тому, як вірно встановлено місцевим господарським судом, неправомірним є нарахування відповідачу орендної плати за період з 01.12.2021 по 03.12.2021, оскільки договір оренди припинив свою дію 30.11.2021.

З огляду на викладене суд першої інстанції правомірно задоволив частково позов Головного управління статистики у Хмельницькій області про стягнення орендної плати на суму 4130,17 грн, а в стягненні 206,96 грн орендної плати відмовив.

При стягненні відшкодування земельного податку відповідно до договору №6/06-к від 01.12.2011 (плата за користування земельною ділянкою в розмірі, пропорційному орендованій площі), враховано положення договору, у яких передбачено продовження договору на той самий термін та умовах при умові продовження дії договору оренди.

Оскільки дію договору оренди, як встановлено вище, продовжено на 5 років до 30.11.2021, відповідно, договір від 01.12.2011 №6/06-к також було автоматично пролонговано на строк, який він укладений 5 років, до 30.11.2021.

В подальшому, у зв`язку з припиненням дії договору оренди, відсутні підстави вважати, що договір від 01.12.2011 №6/06-к як правова підстава для сплати коштів за користування земельною ділянкою було продовжено.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, вказане свідчить про безпідставність нарахування відшкодування земельного податку за період з 01.12.2021 по 03.12.2021.

Тому, правомірно стягнуто з відповідача 658,56 грн плати за користування земельною ділянкою, а в стягненні 31,87 грн відмовлено.

Щодо вимог за зустрічним позовом Колективного підприємства "Їдальня №33" до Головного управління статистики у Хмельницькій області, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено частинами 1, 3 статті 767 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймач зобов`язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Згідно статті 776 Цивільного кодексу України, зокрема, передбачено, що капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

При цьому, наслідки поліпшення наймачем речі, переданої у найм, визначені у статті 778 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Отже, законодавством закріплено право наймача на проведення поліпшень майна, яке є предметом договору найму, лише за згодою наймача. Поліпшення майна означає проведення в ньому таких змін, завдяки яким суттєво збільшується вартість майна, його корисність, порівняно зі станом, в якому воно було до передачі його наймачу, без зміни функціонального призначення речі.

Відповідно, якщо наймодавець дає згоду на проведення таких поліпшень, він зобов`язується прийняти назад в зміненому стані річ, яка має більш високу вартість, і відшкодувати наймачеві понесені ним витрати на невіддільне поліпшення. Цивільне законодавство надає наймачу альтернативне право щодо вибору форми відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. При цьому право вибору предмета альтернативного зобов`язання належить боржнику, якщо інше не встановлене договором.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №916/685/17.

Колективне підприємство "Їдальня №33" звертаючись з зустрічним позовом вказувало, що ним були здійснені невід`ємні поліпшення орендованого майна на суму 19003,65 грн, з яких облаштування бетонної сходової клітки та входу в їдальню - 1469,70 грн; встановлення пластикових вікон - 7858,55 грн; відділення кухні від торгового залу декоративною стінкою з шафами та барною стійкою - 4895,00 грн; змонтована підвісна стеля в торговому залі - 3297,00 грн; встановлені світильники в торговому залі, 12 штук - 1483,40 грн; заміна водопровідних та каналізаційних труб 0 4460,00 грн.

Частина 3 статті 778 Цивільного кодексу України передбачає, якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за найм речі.

Водночас, частиною 5 статті 778 Цивільного кодексу України передбачено, якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Тобто, розглядаючи справу по суті, слід встановити наявність згоди орендодавця на здійснення поліпшень, а також встановити вартість витрат наймача на поліпшення і відповідно вирішити питання про наявність підстав їх компенсувати орендарю.

Матеріалами справи підтверджується, що КП "Їдальня №33" звернулося до Головного управління статистики у Хмельницькій області із листом від 10.11.2005 з проханням надати письмову згоду на здійснення заміни вікон за власний рахунок з подальшим зарахуванням витрат в рахунок орендної плати, або, при неможливості цього, гарантувати орендареві користування приміщенням на наступний термін. У відповідь Головне управління статистики у Хмельницькій області листом від 22.11.2005 не заперечило щодо заміни вікон за рахунок власних коштів орендаря та надання дозволу на переукладення договору оренди терміном на 3 роки.

У листі від липня 2006 року КП "Їдальня №33" просило ГУС у Хмельницькій області погодити облаштування вхідної площадки за рахунок орендної плати або за кошти КП "Їдальня №33" (за власні кошти - у випадку продовження строку діючого договору оренди). У відповідь ГУС у Хмельницькій області листом від 07.08.2006 погодило облаштування вхідної площадки за рахунок коштів орендаря.

На підтвердження понесених витрат позивачем за зустрічним позовом надано накладну від 02.07.2002 на поставку від Кізенко Т.С. Колективному підприємству "Їдальня №33" барної стійки на суму 1833,00 грн та декоративної стінки на суму 3062,00 грн, акт виконання монтажних робіт від грудня 2005 року та накладну №6 від 20.12.2005 на встановлення вікон на суму 7858,55 грн, а також копії накладних від 16.10.2007, від 24.09.2007, від 19.09.2007, товарний чек від жовтня 2007 року, видатковий касовий ордер від жовтня 2007 року про видачу Драгану Д.К. 2500,00 грн на ремонт їдальні із яких не вбачається за можливе встановити передані товарні цінності.

Особливий порядок компенсації здійснених орендарем поліпшень під час оренди державного майна врегульований спеціальним Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Так, відповідно до частини 2 статті 27 Закону (у редакції станом на момент припинення договору від оренди нежитлового приміщення №4/01-ор від 29.12.2000 року) якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов`язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди.

У договорі оренди нежитлового приміщення №4/01-ОР, укладеного 29.12.2000 року між Хмельницьким обласним управлінням статистки та КП Їдальня №33, передбачено, що витрати, понесені орендарем, не підлягають компенсації і при припиненні дії договору залишаються у власності орендодавця, якщо вони не можуть бути відокремлені без заподіяння шкоди орендованому приміщенню.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність тверджень КП "Їдальня №33" щодо зміни з 1987 року лише форми правочинів, назви сторони орендодавця, балансоутримувача, оскільки 01.12.2006 мало місце укладення договору із іншою стороною орендодавцем, що не може вважатися продовженням дії попереднього договору.

Отже, предметом доказування у даній справі є юридичний склад, що включає факт збільшення вартості орендованого майна в результаті зроблених поліпшень, а не загальна вартість відновлювального ремонту (реконструкції) майна. При цьому зазначена вартість має бути визначена в установленому законодавством порядку.

Розмір витрат орендаря на проведення капітального ремонту, реконструкції не є тотожним поняттю розміру поліпшення орендованого майна, який орендодавець зобов`язаний компенсувати у разі розірвання договору оренди. У силу положень статті 27 Закону компенсації підлягає лише збільшена в результаті таких поліпшень вартість орендованого майна. Вартість майна визначається ринковими показниками на подібне майно у певний час. Складовою такої вартості є витрати на поліпшення майна. Поряд з цим на вартість майна можуть впливати інші показники, наприклад, пропозиція і попит.

Наведені правові висновки щодо застосування положень статті 27 Закону щодо порядку компенсації поліпшень орендованого державного майна є усталеними у судовій практиці Верховного Суду та, зокрема, викладені в постановах від 14.11.2018 у справі № 910/4923/14, від 20.02.2020 у справі № 916/685/17.

Натомість, позивачем за зустрічним позовом вказаного не враховано та заявлено до стягнення суму, яку, за твердженням КП "Їдальня №33", витрачено на здійснені поліпшення орендованого майна.

При цьому, з наданих доказів можливо лише встановити факт поставки 2 липня 2002 року КП "Їдальня №33" барної стійки та декоративної стінки на суму 4895,00 грн, а також встановлення у грудні 2005 року двох вікон вартістю 7858,55 грн.

Також, з огляду на зміст листів КП "Їдальня №33" від липня 2006 року та від листопада 2005 року, а також відповідей Головного управління статистики у Хмельницькій області від 22.11.2005 та від 07.08.2006, останні не приймаються як належним чином оформлена згода орендодавця на здійснення орендарем поліпшень орендованих приміщень в розумінні 778 Цивільного кодексу України щодо заміни вікон та облаштування вхідної площадки.

Вищевикладене свідчить про недоведеність позивачем за зустрічним позовом достатніми доказами наявність підстав для відшкодування ГУС у Хмельницькій області заявлених у зустрічній позовній заяві витрат орендаря у невід`ємні поліпшення орендованого майна та привласнення від`ємного майна орендаря.

Щодо безпідставності врахування 4217,98 грн проіндексованого авансового платежу було зазначено вище.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні зустрічного позову Колективного підприємства "Їдальня №33" до Головного управління статистики у Хмельницькій області.

При цьому, у зв`язку з безпідставністю зустрічного позову відсутні підстави для вирішення питання про сплив строку позовної давності.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.78 Господарського процесуального кодексу України,)

Згідно з ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи встановлені факти та зміст позовних вимог, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає вірним висновок Господарського суду Хмельницької області про часткове задоволення позову первісний позов Головного управління статистики у Хмельницькій області до колективного підприємства "Їдальня №33" та стягнення на корись позивача 4130,17 грн заборгованості по договору оренди №675 від 01.12.2006 та 658,56 грн заборгованості по договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №6/06-к від 01.12.2006, та відмову у задоволенні зустрічного позову КП "Їдальня №33" до Головного управління статистики у Хмельницькій області про стягнення 21783,36 грн заборгованості з відшкодування витрат орендаря у невід`ємні поліпшення орендованого майна та привласнення від`ємного майна орендаря, відмовити.

Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового бору у справі покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.8, 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Колективного підприємства "Їдальня №33" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.11.2022 у справі №924/509/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складений 22.02.2023.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Тимошенко О.М.