УХВАЛА

08 лютого 2023 року

м. Київ

cправа № 910/5352/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

представників учасників справи:

позивача - Вальчук І.О.,

відповідача - Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 (головуючий суддя - Куксов В.В., судді: Яковлєв М.Л., Шаптала Є.Ю.) та рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 (суддя Морозов С.М.)

у справі №910/5352/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рам 360"

до Міністерства охорони здоров`я України

про стягнення 1467346,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Рам 360" (далі - ТОВ "Рам 360") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ) про стягнення суми заборгованості в розмірі 1467346,92 грн.

2.Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору від 26.03.2019 №CQ-4.6.1/40 в частині оплати наданих позивачем послуг в рамках реалізації проєкту "Поліпшення охорони здоров`я на службі у людей", що фінансується відповідно до угоди про позику між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 19.03.2015 №8475-UA.

3.Заперечення проти позову мотивовані тим, що другий-четвертий звіти не були прийняти та погоджені відповідачем через неповне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором. Відповідач навів перелік зауважень, викладених у таблиці, по кожному зі звітів, які стали підставою неприйтяття та, відповідно, неоплати послуг позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

4.Господарський суд міста Києва рішенням від 19.10.2021 у справі №910/5352/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022, позов задовольнив повністю; стягнув з Міністерства охорони здоров`я України на користь ТОВ "Рам 360" суму коштів в розмірі 1467346,92 грн, суму судового збору в розмірі 22010,20 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн.

5.Судові рішення мотивовані тим, що згідно з встановленими у договорі строками відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання з оплати вартості наданих позивачем послуг за договором.

6.Виснуючи наведене, суди виходили з того, що звіти №№2-4 позивач направив відповідачу на електронну адресу та в паперовому вигляді в грудні 2019, що не заперечує та не спростовує відповідач, проте, останній відповідного належного реагування на отримані від позивача звіти не здійснив та протягом 5 робочих днів після отримання цих звітів не повідомив позивачу обґрунтованих зауважень щодо виконаної позивачем роботи. Вперше свої зауваження до звітів позивача відповідач виклав у листі від 08.07.2020 №23-04/19003/2-20, тобто через більш ніж через півроку з моменту отримання від позивача звітів, що є порушенням умов укладеного між сторонами договору, у зв`язку з чим відповідач втратив договірну можливість висунення позивачу вмотивованих і обґрунтованих зауважень.

7.При цьому суди навели спростування зазначених відповідачем зауважень до кожного зі звітів позивача, зазначивши, що матеріалами справи повністю спростовуються заперечення скаржника, а обставина неприйняття останнім наданих позивачем послуг є порушенням умов укладеного між сторонами договору.

8.Також суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зазначив, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є частково співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, відтак підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 40000 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи

9.МОЗ звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі №910/5352/21 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Рам 360" в повному обсязі.

10.В обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про те, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду, викладених в постановах: (1) від 03.12.2019 у справі №909/574/18, від 11.12.2018 у справі №826/19299/15 щодо дотримання необхідних умов оплати, а саме підписання актів приймання виконаних робіт; (2) від 19.02.2020 у справі №755/9215/15, від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, від 14.11.2018 у справі №753/15687/15-ц, від 26.09.2018 у справі №753/15683/15, від 18.06.2019 у справі №910/3929/18, щодо застосування статей 126, 129 ГПК України при відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу. Також скаржник зауважує про неналежне дослідження судами всіх обставин, що мають суттєве значення, та наявних в матеріалах справи доказів (пункти 1 та 4 частини третьої статті 310 ГПК України, що кореспондується з пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України).

11.Доводи скаржника зводяться до того, що апеляційний суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та безпідставно відхилив доводи МОЗ про неможливість здійснення оплати за послуги, мотивовані тим, що замовник не прийняв послуги, не затвердив звіти №№2-4 та не підписав акти здачі-приймання послуг, оскільки позивач не виконав вимоги щодо звітності, визначені п.3.2 технічного завдання, зокрема не надав підтвердження статусу відеоролику як соціальної реклами, вимоги до якої встановлено статтею 12 Закону України "Про рекламу"; не надав в повному обсязі оригінали ефірних довідок, передбачені договором; не надав в повному обсязі публікації, передбачені договором; не виконав інші окремі вимоги щодо звітності.

12.Скаржник вказує, що оскільки позивач належно повідомлений про необхідність усунути недоліки у виконанні зобов`язань протягом 7 (семи) робочих днів після отримання листа МОЗ від 08.07.2020 №23-04/19003/2-20 не усунув наведені недоліки, це стало підставою не лише для неприйняття робіт та непідписання актів, а й для припинення замовником договору відповідно до підпункту 14-А. Наведене свідчить про відсутність підстав для здійснення оплати.

13.Як й у судах попередніх інстанцій, скаржник продублював перелік зауважень, викладених у таблиці, по кожному зі звітів, які стали підставою неприйтяття послуг, непідписання актів та, відповідно, неоплати послуг позивача, а також зазначив, що позивач надсилав документи неуповноваженим особам замовника та на невстановлені електронні адреси.

14.Крім цього, скаржник виклав заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 40000 грн, вказуючи на їх неспівмірність з обсягом наданих адвокатом послуг та ринковими цінами на аналогічні послуги, а також їх недоведеність належними та допустимими доказами.

15.ТОВ "Рам 360" через систему "Електронний суд" звернулось з документом під назвою "клопотання/заява", який по суті є відзивом на касаційну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.

16.У відзиві позивач наводить спростування тверджень скаржника про: (1)ненадання ним: підтвердження статусу відеоролику в якості соціальної реклами, вимоги до якої встановлено статтею 12 ЗУ "Про рекламу"; в повному обсязі оригіналів ефірних довідок та публікацій, передбачених договором; (2)невиконання інших окремих вимог щодо звітності.

17.Крім цього позивач зазначає, що відповідач не надав жодних доказів направлення позивачу зауважень щодо наданих послуг, отриманих звітів та актів після їх отримання у 2019 році та повторного отримання у період січень-березень 2020 року. Про наявність у відповідача зауважень позивач дізнався лише після направлення претензії щодо оплати наданих послуг за договором, а саме у липні 2020 року.

18.Позивач звертає увагу, що відповідач у всіх процесуальних документах аналізує надані позивачем звіти, вказує на недоліки цих звітів та підтверджує їх отримання ще у 2019 році, що свідчить про безпідставність його тверджень про неотримання цих звітів. При цьому позивач вказує, що відповідач не заперечує щодо змісту наданих послуг та самого факту надання послуг, а отже фактично він не заперечує вказаних обставин.

Підстави для передачі справи на розгляд палати

19.Ключовим доводом касаційної скарги є неможливість здійснення оплати за надані позивачем послуги з огляду на незатвердження замовником звітів та непідписання актів здачі-приймання послуг.

20.Скаржник вважає, що відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №909/574/18, необхідною умовою розрахунку замовника з підрядником є наявність підписаних уповноваженими представниками сторін актів приймання виконаних будівельних робіт.

21.Вирішуючи спір про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням замовником зобов`язання щодо оплати виконаних робіт за договором підряду, Верховний Суду у постанові від 03.12.2019 у справі №909/574/18, аналізуючи погоджені сторонами умови договору, дійшов висновку, що необхідною умовою розрахунку замовника з підрядником є наявність підписаних уповноваженими представниками сторін актів приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3).

Верховний Суд зазначив, що умовами договору сторони чітко визначили перелік двосторонніх документів, які сукупно підтверджують факт виконання підрядних робіт та, відповідно, є підставою для їх оплати - акти приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3). Оскільки до цих умов договору сторони змін не вносили, порядок і підстави оплати за договором повинні відповідати вказаним пунктам договору.

Відтак, Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції, який встановив, що у справі відсутні передбачені умовами договору та нормами чинного законодавства первинні документи - акти приймання-передачі виконаних підрядних робіт, які б підтверджували факт виконання спірних робіт та, відповідно, давали підстави для висновку про наявність заборгованості відповідача за договором підряду.

22.У постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 Велика Палата Верховного Суду, з поміж іншого, дійшла висновків, що процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

23.Колегія суддів враховує, що у справі №909/574/18 предметом спору є стягнення заборгованості за договором підряду, а у даній справі - за договором надання послуг. Проте, ключовим у цих двох справах є наявність/відсутність підстав для здійснення оплати у випадку непідписання актів приймання фактично наданих послуг (виконаних робіт).

24.Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

25.За змістом пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

26.Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

27.Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

28.Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

29.Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

30.Отже, за загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, оскільки відповідно до статей 11, 509 ЦК України саме договір є підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін.

31.Проте, колегія суддів вважає, що передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність, а наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.

Неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.

32.Таким чином, під час розгляду спору між сторонами, який стосується виконання умов договорів щодо надання послуг/виконання робіт, до предмета доказування, серед іншого, входить не лише встановлення обставин щодо обсягу, якості та вартості послуг (робіт), що є предметом відповідного договору, строків їх надання (виконання) та порядку прийняття, а й аналіз у сукупності інших обставин та доказів, які можуть свідчити про реальне надання/ненадання послуг (виконання/невиконання робіт). Встановленню підлягає також відповідність визначеної в договорі вартості послуг (робіт) фактично наданим послугам (виконаним роботам).

33.Також варто враховувати, що виконавець (підрядник) не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), а має лише констатувати факт відмови від підписання актів, в яких ним зафіксовано обсяг та вартість наданих послуги (виконаних робіт).

34.Колегія суддів вважає, що визначаючи наявність/відсутність підстав для оплати наданих послуг (виконаних робіт) робіт у випадку непідписання замовником відповідних актів прийняття наданих послуг (виконаних робіт), суд повинен виходити з доведення/недоведення сторонами факту реального надання послуг (виконання робіт). Адже непідписання актів приймання наданих послуг (виконаних робіт) без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання може свідчити про недобросовісність поведінки замовника, який таким чином намагається уникнути оплати цих послуг (робіт), оскільки фактично у всіх договірних відносинах факт оплати ставиться у залежність від підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), що має на меті настання узгодження сторонами обсягу та якості робіт та встановлення терміну відліку виникнення зобов`язання з оплати. Ігнорування замовником підписання актів та/або безпідставне ухилення від прийняття наданих послуг (виконаних робіт) не може бути підставою, яка звільняє його від обов`язку оплатити надані послуги (виконані роботи).

35.Отже, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, що міститься у постанові від 03.12.2019 у справі №909/574/18, із зазначенням, що непідписання актів приймання наданих послуг (виконаних робіт), які за умовами договору (без внесення до них відповідних змін) є необхідною умовою для розрахунку із замовником, не можуть бути єдиною безумною підставою для звільнення останнього від оплати фактично наданих послуг (виконаних робіт).

36.Відповідно до положень частини першої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

37.Оскільки до складу колегії, що приймала постанову від 03.12.2019 у справі №909/574/18, входили судді палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, то, керуючись приписами частини першої статті 302 ГПК України, справу №910/5352/21 необхідно передати на розгляд цієї палати.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.Справу №910/5352/21 передати на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко

Л.В. Стратієнко