ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 року м.Дніпро Справа № 904/681/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В.(доповідача),

суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2022 року у справі №904/681/22

за позовом Комунального підприємства Транспортна інфраструктура міста Дніпровської міської ради м. Дніпро

до фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича м. Дніпро

про стягнення суми боргу в розмірі 59 492 грн. 56 коп., пені в розмірі 5 292 грн. 39 коп., 3% річних в розмірі 1 657 грн. 64 коп., суми інфляційної складової в розмірі 4 223 грн. 97 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство Транспортна інфраструктура міста Дніпровської міської ради звернувся до фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 59492грн.56коп., пені в розмірі 5292грн.39коп., 3% річних в розмірі 1657грн.64коп., суми інфляційної складової в розмірі 4223грн.97коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2022 року у справі №904/681/22 позов задоволено частково.

Суд стягнув з фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ,) на користь Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (Ідентифікаційний код: 038; місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, 8) суму боргу в розмірі 59 492 грн. 56 коп., пеню в розмірі 2 910 грн. 80 коп., 3% річних в розмірі 1 185 грн. 61 коп., інфляційну складову в розмірі 4 223 грн. 97 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 380 грн. 81 коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 2 381 грн. 59 коп., 3% річних в розмірі 472 грн. 03 коп. відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - фізична особа-підприємець Лимар Олексій Михайлович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2022 року у справі №904/681/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення, господарським судом Дніпропетровської області було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення необгрунтованого, протиправного та незаконного рішення.

Апелянт зазначає, що позовна заява суперечить доданим до неї доказам, оскільки згідно змісту претензії від 15.07.2021 Договір №221-3-2020 був укладений 02.01.2020 року і заборгованість станом на 08.07.2020 за період 01.04.2019-30.06.19 складає 19395,28 грн., що повністю суперечить тексту позовної заяви та наданому розрахунку заборгованості (а. с. 35).

Наявний же в матеріалах справи Договір №221-3-2020, як і усі додатки до позовної заяви завірені підписом «юрист Кереша С.М.», повноваження якого та взагалі відношення до справи не встановлені та Відповідачу невідомі.

Апелянт також вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято за відсутністю Відповідача та відсутність доказів сповіщення його як про розгляд справи так і про ухвалене рішення (матеріали справи не містять доказів отримання Відповідачем ухвал або рішення суду).

З огляду на наведене, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, повважавши доведеним факт укладення Договору №221-3-2020 у 2021 році та поширення його дії на 2021 рік.

Таким чином, без укладеного у письмовій формі Договору №221-3-2020, зі визначеними умовами, зокрема розміром орендної плати, строків оренди - задоволення позовних вимог є безпідставним.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/681/22 від 04.08.2022, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2022 року для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В., судді Дармін М.О., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2022 року у справі №904/681/22. апеляційну скаргу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.18р. зі змінами, у зв`язку з відпусткою судді Дарміна М.О. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі № 904/681/22.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.02.2023 року у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Березкіна О.В., судді Іванов О.Г., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2023 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2022 року у справі №904/681/22 для здійснення розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.5 ст.12 ГПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивачем - Комунальним підприємством Транспортна інфраструктура міста Дніпровської міської ради м. Дніпро надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Комунальним підприємством Дніпротранскомплекс Дніпровської міської ради (сторона 1) та Фізичною особою-підприємцем Лимар Олексієм Михайловичем (сторона 2) укладений договір передачі в платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста № 221-3-2020 від 01.02.2021 (договір).

Згідно з пунктом 9.24 рішення Дніпровської міської ради Про затвердження структури виконавчих органів Дніпровської міської ради та її виконавчих органів №6/3 від 10.02.2021 реорганізовано КП Дніпротранскомплекс Дніпровської міської ради, КП Дніпродорсервіс Дніпровської міської ради, КП Міські причали Дніпровської міської ради, шляхом приєднання цих підприємств до КП Міськавтопарк Дніпровської міської ради. Цим же рішенням змінено найменування новоствореного підприємства на Комунальне підприємство Транспортна інфраструктура міста Дніпровської міської ради.

Відповідно до пункту 1.1 договору сторона 1 надає стороні 2 зупиночний комплекс (надалі - об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі), а сторона 2 приймає в строкове платне користування об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі, а саме: частину об`єкту благоустрою вулично-дорожньої мережі, що має місце розташування: м. Дніпро, вул. Електрична, біля буд. 36, площею 20,0м.кв., (Додаток №1), для утримання в належному стані місць очікування пасажирами громадського транспорту та використання з комерційною метою відповідно до вимог чинного законодавства України.

Пунктами 2.1 2.5 договору встановлено, що виконання цього договору та використання об`єкту благоустрою не може бути наслідком виникнення у сторони 2 права власності на зазначені існуючі або відновлені об`єкти благоустрою та їх частини.

Право на використання об`єкту благоустрою виникає у сторони 2 з моменту підписання сторонами цього договору та акту приймання - передачі об`єкту благоустрою у використання і діє до закінчення терміну дії цього договору.

У разі припинення цього договору об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі повертається протягом 5 календарних днів з дати припинення цього договору.

Сторона 2 зобов`язана повернути об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі за актом приймання-передач і об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі, підписаним сторонами.

Об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі вважається поверненим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі.

Обов`язок щодо складання акту приймання-передачі та при поверненні об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі в користування покладається на сторону 1, а при поверненні об`єкта з користування - на сторону 2.

Згідно з пунктами 3.1 - 3.3 договору сторона 1 визначає плату під час оформлення договору та має право її змінювати протягом дії договору у разі внесення змін до розрахункових даних.

Розмір плати розраховується відповідно до калькуляції вартості плати за тимчасове використання об`єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі м. Дніпра (Додаток №3), що є невід`ємною частиною даного договору.

Плата за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі здійснюється щомісячно. Розмір плати у кожному календарному місяці визначається шляхом множення кількості календарних днів у відповідному місяці на розмір плати за один календарний день використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі. Індексація плати за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі здійснюється за погодженням сторін один раз на рік шляхом коригування плати за останній місяць року з урахування індексу інфляції за весь поточний рік.

Відповідно до пункту 3.4. договору оплата за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі у другому та кожному наступному місяці дії договору здійснюється стороною 2 щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця і не залежить від наслідків господарської діяльності сторони 2.

Перерахування плати здійснюється стороною 2 на поточний рахунок сторони 1, визначений у реквізитах цього договору, або інший рахунок, повідомлений стороною 1 стороні 2 письмово.

У призначенні платежу зазначається дата і номер цього договору. Оплата за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі здійснюється за весь час фактичного використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі.

Згідно з пунктом 6.3 договору сторона 2 зобов`язана своєчасно і в повному обсязі сплачувати плату за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі та здійснювати відшкодування витрат щодо утримання і експлуатації об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі за весь час фактичного використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.3 договору цей договір набирає чинності з 07.12.2020 та діє строком до 31.12.2021, а в частині обов`язку сторони 2 щодо здійснення розрахунків та сплати штрафних санкцій та пені - до повного виконання стороною 2 зазначених зобов`язань.

Закінчення строку дії договору або його дострокове припинення не звільняє сторону 2 від виконання грошових та інших зобов`язань перед стороною 1, які виникли під час дії договору.

Звертаючись до фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича із позовом про стягнення суми боргу в розмірі 59 492грн.56коп., пені в розмірі 5292грн.39коп., 3% річних в розмірі 1657грн.64коп., суми інфляційної складової в розмірі 4223грн.97коп., позивач Комунальне підприємство Транспортна інфраструктура міста Дніпровської міської ради посилався на порушення відповідачем зобов`язань з оплати за договором передачі в платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста №221-3-2020 від 01.02.2021.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору в частині оплати за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі за період лютий 2021- жовтень 2021року, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 59492грн.56коп., яка підлягає стягненню з відповідача разом з нарахованими на суму боргу пені та сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно- правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частин 1, 2 ст.180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частин 1-5 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, за актом приймання-передачі об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі від 01.02.2021, підписаним сторонами, Комунальне підприємство «Дніпротранскомплекс» Дніпровської міської ради передала, а Фізична особа-підприємець Лимар Олексій Михайлович прийняв об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі, що має місце розташування: м. Дніпро, вул. Електрична, біля буд. 36, площею 20,0м.кв.

Згідно з підписаною сторонами калькуляцією №221-3-2020 від 01.02.2021 вартості плати за тимчасове використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста не за цільовим призначенням (додаток №3 до договору), розмір плати за 1день становить 217грн.92коп. (з ПДВ).

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідачем не було виконане зобов`язання з погашення суми боргу в розмірі 59 492грн.56коп., доказів припинення відповідного зобов`язання перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано, то господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення на користь позивача суми боргу у розмірі 59 492 грн.56коп.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 8.3 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату за використання об`єкта благоустрою сторона 2 зобов`язана сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми плати за кожен день прострочення. Сторона зобов`язана сплатити пеню протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 3.4 договору, плата за лютий 2021року в розмірі 6101грн.76коп. мала бути внесена в строк до 15.02.2021, за березень 2021року в розмірі 6755грн.52коп. до 15.03.2021, за квітень 2021року в розмірі 6537грн.60коп. до 15.04.2021, за травень 2021року в розмірі 6755грн.52коп. до 17.05.2021, за червень 2021року в розмірі 6537грн.60коп. до 15.06.2021, за липень 2021року в розмірі 6755грн.52коп. до 15.07.2021, за серпень 2021року в розмірі 6755грн.52коп. до 16.08.2021, за вересень 2021року в розмірі 6537грн.60коп. до 15.09.2021, за жовтень 2021року в розмірі 6755грн.52коп. до 15.10.2021.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого строку, за який нараховуються штрафні санкції.

При перевірці виконаного позивачем розрахунку пені судом встановлено, що позивач нараховував пеню поза межами шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, позивач безпідставно нарахував пеню з 17.08.2021 на суми боргу за вересень та жовтень 2021 зі строками виконання до 15.09.2021 та 15.10.2021 відповідно, а тому суд першої інстанції обгрунтовано стягнув пеню в сумі 2910 грн.80 коп., виходячи з наступних розрахунків:

за березень 2021року з 17.08.2021 по 15.09.2021;

за квітень 2021року з 17.08.2021 по 15.10.2021;

за травень 2021року з 17.08.2021 по 17.11.2021;

за червень 2021року з 17.08.2021 по 15.12.2021;

за липень 2021року з 17.08.2021 по 15.01.2022;

за серпень 2021року з 17.08.2021 по 16.02.2022;

за вересень 2021року з 16.09.2021 по 17.02.2022;

за жовтень 2021року з 16.10.2021 по 17.02.2022, та відповідно відмовивши у решті частини цих вимог в розмірі 2381грн.59коп.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, господарський суд першої інстанції також обгрунтовано стягнув на користь позивача 3% річних в розмірі 1185грн.61коп. та інфляційні в розмірі 4223грн.97коп.

При цьому, доводи апелянта про те, що оспорюваний договір був укладений ще у 2020 році, про що свідчать претензія від 15.07.2021, з якої вбачається, що Договір №221-3-2020 був укладений 02.01.2020 року та розрахунок заборгованості станом на 08.07.2020 за період 01.04.2019-30.06.19, що складає 19395,28 грн., не спростовують обгрунтованість позовних вимог та доведеність існування заборгованості з огляду на наступне.

Дійсно, у претензії від 15.07.2021 року № 13/13-11 міститься посилання на те, що 02.01.2020 року був укладенй між сторонами договір №221-3-2020, за яким рахується заборгованість у відповідача у сумі 19 395,29 грн. станом на 08 липня 2020 року.

Проте, позивачем надані належні докази укладання договору саме 01.02.2021 року, доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання якого відповідачем не надано.

Крім того, період виникнення заборгованості за даним договором, інший, ніж зазначений у претензії, на яку посилається відповідач.

Надані відповідачем платіжні доручення за 2020 рік не стосуються предмету спору, адже заборгованість була нарахована за період з 01.02.2021 року по 31.10.2021року за Договором №221-3-2020 від 01.02.2021.

Щодо доводів апелянта про те, що наявний в матеріалах справи Договір №221-3-2020, як і усі додатки до позовної заяви завірені підписом «юрист Кереша С.М.», повноваження якого та взагалі відношення до справи не встановлені та Відповідачу невідомі, є необгрунтованим, оскільки повноваження даної особи підтверджуються копією виписки з ЄДРПОУ відносно юридичної особи - КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР.

Посилання апелянта на те, що оскаржуване рішення прийнято за відсутністю Відповідача та відсутність доказів сповіщення його як про розгляд справи, так і про ухвалене рішення (матеріали справи не містять доказів отримання Відповідачем ухвал або рішення суду), є неспроможним з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 09.03.2022 року у даній справі було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи ( а.с. 46).

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, він має право надати заяву з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в строк протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Дана ухвала суду була направлена на адресу сторін, та отримана відповідачем 04.04.2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с. 49).

Проте, відповідач ані відзиву, ані заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження суду не надав, а тому судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права, на які посилається апелянт.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275,276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2022 року у справі №904/681/22 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на фізичну особу-підприємця Лимара Олексія Михайловича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя О.Г.Іванов