ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року Справа №924/202/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Савченко Г.І.,

суддя Павлюк І.Ю.,

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача: Кордас Жанна Анатоліївна (поза межами приміщення суду);

відповідача: Коновалов Микола Анатолійович (поза межами приміщення суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Волочиського районного споживчого товариства на рішення Господарського суду Хмельницької області від 31 серпня 2022 року, суддя Муха М.Є., м. Хмельницький, повний текст складено 08 вересня 2022 року, у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Коваль Лариси Василівни

до Волочиського районного споживчого товариства

про визнання недійсним одностороннього правочину щодо відмови від Договору оренди приміщення та його розірвання

Клопотання про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2022 року, ФОП Коваль Л.В. звернулась до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Волочиського РАЙСТ про визнання недійсним одностороннього правочину щодо відмови від договору оренди.

31 серпня 2022 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області позов ФОП Коваль Л.В. було задоволено та визнано недійсним односторонній правочин щодо відмови від Договору оренди приміщення та його розірвання, вчинений Волочиським РАЙСТ та оформлений повідомленням №12 від 24 лютого 2021 року і стягнуто з відповідача на користь позивача 2481,00 грн. - судового збору.

Волочиського РАЙСТ у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки позивачем не доведено та не підтверджено жодним доказом наявність переплати за договором оренди від 16 березня 2016 року з врахуванням проплат згідно додаткової угоди від 28 березня 2019 року, оскільки не надано належних доказів (платіжних документів).

Не заперечуючи нікчемність Додаткової угоди від 28 березня 2019 року до Договору оренди від 16 березня 2016 року, вважає, що нікчемна додаткова угода породжує право у позивача на реституцію, однак не породжує виникнення наявності переплати по орендних платежах, наявність яких встановлює відсутність заборгованості з сплати орендної плати.

Тобто, у момент вчинення відповідачем спірного правочину (розірвання договору оренди), у позивача існувало право вимагати від відповідача повернення усієї суми коштів, які відповідач, як орендар, одержав на виконання нікчемної додаткової угоди про збільшення розміру орендної плати. В свою чергу у відповідача, як орендодавця, на момент вчинення ним спірного правочину із розірвання договору оренди існувало право вимагати від позивача (орендаря) сплати заборгованості із орендної плати за січень, лютий та березень 2021 року по дійсному Договору оренди від 16 березня 2016 року, строк сплати якої настав.

ФОП Коваль Л.В., у своєму відзиві на апеляційну скаргу, вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, оскільки спірна Додаткова угода від 28 березня 2019 року, якою збільшено орендну плату не була нотаріально посвідчена.

Так, господарським судом, при ухвалені рішення у справі №924/149/22 від 21 червня 2022 року за позовом ФОП Коваль Л.В. до Волочиського РАЙСТ про визнання недійсною з моменту вчинення Додаткової угоди від 28 березня 2019 року до Договору оренди від 16 березня 2019 року було встановлено, що з часу укладення цієї Додаткової угоди до моменту звернення позивача з позовом до суду минуло майже два роки, протягом яких позивач сплачував відповідачу орендну плату у визначеному додатковою угодою розмірі 9762,00 грн.

Дія основного Договору оренди закінчувалась 16 березня 2021 року, тобто, навіть за відсутності переплати, станом на момент звернення з повідомлення №12 про розірвання Договору (з підстав заборгованості по орендній платі за три місяці) у позивача не могло бути заборгованості за 3 місяці.

Інших зобов`язаностей між сторонами по справі не було.

Крім того, з введенням постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року, заборони на діяльність закладів громадського харчування з організації дозвілля, позивачка фактично була позбавлена можливості працювати та отримувати доходи. Що відповідно до ч.6 ст. 762 ЦК України, надавало їй право на звільнення від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане через обставини, за які вона не відповідає. З відповідною заявою вона звернулась до відповідача.

27 грудня 2022 року, 17, 20 січня 2023 року, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду за скаргою Волочиського РАЙСТ було відкрито апеляційне провадження та призначено її розгляд на 23 січня 2023 року в режимі відеоконференції.

Представники сторін підтримали свої доводи і заперечення, викладені у апеляційній скарзі і відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

14 січня 2016 року, постановою №4 правління споживспілки Хмельницької області було погоджено передачу в оренду строком на 5 років частину приміщення ресторану "Дружба" площею 361,6 м2, розташованого в нежитловій будівлі по вул. Незалежності 7а в м. Волочиськ. (а.с.18)

16 березня 2016 року, між Волочиським РАЙСТ Хмельницької ОСС, як орендодавцем, та Коваль Л.В., як орендарем, було укладено нотаріально посвідчений Договір оренди приміщення, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування 70/100 частин нежитлової будівлі, ресторан "Дружба", що розташована в м. Волочиськ по вул. Незалежності (бувша Кірова), 7а, Хмельницької обл. з орендною платою у 6 000,00 грн. в місяць. /реєстраційний №910/ (а.с.9-13)

Згідно п.4.1. Договору оренди, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення та діє протягом п`яти років, а саме з 16 березня 2016 року до 16 березня 2021 року.

Згідно п.6.1.4. Договору оренди, орендодавець має право відмовитися від цього договору і вимагати повернення орендованого приміщення, якщо орендар не вносить орендну плату протягом 3 місяців підряд, або якщо орендар більше одного місяця з дати платежу не відшкодовує орендодавцю витрати передбачені п.5.7. договору.

В силу п.9.1. Договору оренди, останній припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено та в інших випадках передбачених чинним законодавством України.

На вимогу однієї з сторін цей договір може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 ГК України (п.9.2. Договору оренди).

Орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір і вимагати повернення об`єкта оренди у випадках порушення орендарем будь-якої з умов п.7.2. цього договору, а також у разі відмови орендаря від прийняття умов, передбачених в п.5.3. договору (п. 9.4. Договору оренди).

28 березня 2019 року, між Волочиським РАЙСТ Хмельницької ОСС та ФОП Коваль Л.В. було укладено Додаткову угоду до Договору оренди приміщення від 16 березня 2016 року, за якою сторони домовились про збільшення орендної плати до 9 762,00 грн. в місяць. (а.с.14)

01 липня 2021 року, ФОП Коваль Л.В. звернулась до Волочиського РАЙСТ з пропозицією не нараховувати плату за оренду приміщення ресторану "Дружба" за січень 2021 року у зв`язку з запровадженим "локдауном". (а.с.36)

11 січня 2021 року, постановою №7 правління Волочиського РАЙСТ було встановлено сплату орендної плати на період дії посилених карантинних обмежень згідно поданих заяв, починаючи з 01 по 31 січня 2021 року - 60% від розміру щомісячної орендної плати, визначеної постановою правління №85 від 27 грудня 2019 року. (а.с.37)

12 лютого 2021 року, листом №9, Волочиське РАЙСТ повідомило ФОП Коваль Л.В., що дія Договору оренди від 16 березня 2016 року закінчується 16 березня 2021 року та поновлюватися не буде, що відповідно до п.9.1. Договору є підставою для його припинення. Також, просить 17 березня 2021 року передати по акту прийому-передачі нежитлове приміщення та інше майно, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Незалежності, 7а та розрахуватися по орендній платі на день передачі нежитлового приміщення.

24 лютого 2021 року, постановою зборів уповноважених членів Волочиського РАЙСТ було вирішено розірвати, укладений з ФОП Коваль Л.В. Договір оренди приміщення від 16 березня 2016 року у зв`язку з несплатою орендної плати протягом 3-ох місяців. (а.с.47)

24 лютого 2021 року, Волочиське РАЙСТ направило ФОП Коваль Л.В. лист №12, в якому через несплату орендних платежів протягом трьох місяців січень-березень 2021 року, повідомило, що: - розриває Договір оренди приміщення від 16 березня 2016 року; - Договір є розірваним з моменту одержання даного повідомлення про відмову від Договору; - вимагає, протягом доби з дати розірвання Договору, повернути орендодавцю орендоване приміщення по акту прийому-передачі в задовільному стані, з урахуванням нормального зносу, а також передати по акту в повному обсязі і справності обладнання та інше майно, одержане орендарем в користування. (а.с.20)

01 березня 2021 року, ФОП Коваль Л.В. перерахувала на користь Волочиського РАЙСТ 19 520,00 грн. (платіжне доручення №398, призначення платежу "за оренду р-н "Дружба" за січень, лютий, березень 2021 року").

02 березня 2021 року, ФОП Коваль Л.В. звернулась до Волочиського РАЙСТ з пропозицією укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна (ресторан "Дружба"), що розташоване у м. Волочиськ по вул. Незалежності, 7А, використовуючи першочергове право на викуп майна, за п.7.1.11 Договору оренди. У відповідь на пропозицію Волочиське РАЙСТ у листі від 15 березня 2021 року вказав, що Договір оренди нерухомого майна (ресторан "Дружба") розірвано в односторонньому порядку згідно листа №12 від 24 лютого 2021 року, відповідно припинено зобов`язання щодо викупу майна. (а.с.31,33)

07 липня 2021 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/266/21, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського від 11 жовтня 2021 року, було відмовлено у задоволенні позову ФОП Коваль Л.В. до Волочиського РАЙСТ, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ПСК "СТ КООП 2015 ПЛЮС" про зобов`язання виконати умови Договору, а саме: укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна (ресторан "Дружба"), що розташоване у м. Волочиськ по вул. Незалежності, 7А, Хмельницької області за ціною, що буде визначена на підставі висновку суб`єкта оцінювання на дату викупу. (а.с.107-109)

28 вересня 2021 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області, у справі №924/565/21, було відмовлено у задоволенні позову ФОП Коваль Л.В. до Волочиського РАЙСТ, ПСК "СТ КООП 2015 ПЛЮС", за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - ТОВ "Експо Проперті Груп" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14 квітня 2021 року. (а.с.53-59)

13 грудня 2021 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області, у справі №924/952/21, було відмовлено у задоволенні позову ФОП Коваль Л.В. до Волочиського РАЙСТ про визнання протиправними дій щодо відмови від виконання Договору оренди приміщення, а саме: 70/100 частини нежитлової будівлі, ресторан "Дружба" шляхом вчинення односторонніх правочинів, оформлених листами (повідомленнями) від 12 лютого 2021 року та від 24 лютого 2021 року про розірвання договору оренди.

17 листопада 2021 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області, у справі №924/564/21, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду 17 травня 2022 року, було задоволено позов ПСК "СТ КООП 2015 ПЛЮС" до ФОП Коваль Л.В., про виселення і вирішено виселити ФОП Коваль Л.В. з нежитлового приміщення ресторану "Дружба" загальною площею 433,1 м2, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Незалежності, 7а . (а.с.94-104)

21 червня 2022 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області, у справі №924/149/22, було відмовлено у задоволенні позову ФОП Коваль Л.В. до Волочиського РАЙСТ про визнання недійсною з моменту вчинення Додаткову угоду від 28 березня 2019 року до Договору оренди від 16 березня 2016 року на підставі ст. 233 ЦК України, з тих підстав, що позивачка не довела, що оспорюваний правочин укладений під впливом тяжкої для неї обставини та на вкрай невигідних для неї умовах.

20 грудня 2021 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області, у справі №924/963/21, було відмовлено у задоволенні позову ФОП Коваль Л.В. до ПСК "СТ КООП 2015 ПЛЮС", ТОВ "Експо Проперті Груп", за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - Волочиського РАЙСТ про визнання недійсним Договору іпотеки нежитлового приміщення від 22 квітня 2021 року.

28 грудня 2021 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області, у справі №924/951/21, було відмовлено у задоволенні позову ФОП Коваль Л.В. до Волочиського РАЙСТ, Спілки споживчих товариств Хмельницької області, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Волочиського РАЙСТ - ПСК "СТ КООП 2015 ПЛЮС", про визнання протиправним та скасування проведення внутрісистемного аукціону та скасування результату аукціону щодо продажу нежитлового приміщення ресторану "Дружба", що розташоване за адресою: м. Волочиськ, вул. Незалежності, 7А, оформленого протоколом від 25 березня 2021 року.

08 квітня 2022 року, ФОП Коваль Л.В. звернулась до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Волочиського РАЙСТ про визнання недійсним одностороннього правочину щодо відмови від договору оренди. (а.с.1-8)

31 серпня 2022 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області позов ФОП Коваль Л.В. було задоволено та визнано недійсним односторонній правочин щодо відмови від Договору оренди приміщення та його розірвання, вчинений Волочиським РАЙСТ та оформлений повідомленням №12 від 24 лютого 2021 року і стягнуто з відповідача на позивача 2481,00 грн. - судового збору. (а.с.178-184)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст.16 ЦК України, зокрема шляхом вимоги щодо визнання правочину недійсним.

Позивачка в своїй позовній заяві просить визнати недійсним, з моменту вчинення, односторонній правочин, вчинений Волочиським РАЙСТ та оформлений повідомленням /лист №12/ від 24 лютого 2021 року, щодо відмови від Договору оренди приміщення та його розірвання, з тих підстав, що позивачка, як орендар, станом на 24 лютого 2021 року не внесла орендну плату за січень - березень 2021 року, тобто протягом 3 місяців підряд.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, вставлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З матеріалів справи вбачається, що 16 березня 2016 року, між ФОП Коваль Л.В. та Волочиським РАЙСТ було укладено нотаріально посвідчений Договір оренди приміщення, відповідно умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування на п`ять років 70/100 частини нежитлової будівлі, ресторан "Дружба", що розташована в м. Волочиськ по вул. Незалежності, 7а Хмельницької. /реєстровий номер №910/

24 лютого 2021 року, Волочиське РАЙСТ листом №12 повідомило ФОП Коваль Л.В. про розірвання даного Договору оренди, з моменту одержання даного повідомлення, через несплату орендних платежів протягом трьох місяців підряд за січень-березень 2021 року і вимагало повернути орендодавцю орендоване приміщення по акту прийому-передачі в задовільному стані.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі, а у разі укладання такого договору строком на 3 роки і більше, він підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Пунктом 5.1. Договору сторони дійшли згоди, що орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату (договірну) в розмірі 6 000,00 грн., що еквівалентно 223,63 доларам США за офіційним курсом НБУ на день укладення цього договору. При цьому, п.5.3. Договору передбачено право орендодавця в односторонньому порядку збільшити оренду плату у випадку зростання більше ніж на 5% курсу долара США за офіційним курсом НБУ порівняно з курсом долара США, який існував на день укладення цього договору, або на день останньої зміни розміру орендної плати. Крім того, орендодавець мав право один раз на рік в односторонньому порядку переглядати розмір орендної плати.

28 березня 2019 року, між Волочиським РАЙСТ Хмельницької ОСС та ФОП Коваль Л.В. було укладено Додаткову угоду до Договору оренди приміщення від 16 березня 2016 року, за якою сторонами було внесено зміни до п.5.1 щодо збільшення орендної плати до 9 762,00 грн.

Проте, в порушення ст. 654 ЦК України, дана Додаткова угода була укладена в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Відповідно ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає з звичаїв ділового обороту.

За ч.3 ста 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Оскільки Договір оренди приміщення від 16 березня 2016 року був нотаріально посвідчений, тому всі зміни до даного Договору, у тому числі і щодо збільшення розміру орендної плати, мали вчинятися в такій самій формі, як і сам Договір, тобто в письмовій формі і підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України, недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору тягне його нікчемність, а тому така домовленість не породжує будь-яких правових наслідків щодо договору оренди, а тому Додаткова угода від 28 березня 2019 року до Договору оренди приміщення від 16 березня 2016 року, якою збільшено розмір орендної плати, не покладає на орендаря (позивачку) обов`язок вносити орендну плату за орендоване майно у розмірі 9 762,00 грн. щомісячно.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Додаткова угода від 28 березня 2019 року є нікчемною в силу закону з моменту її вчинення.

Щодо наявності рішення Господарського суду Хмельницької області від 21 червня 2022 року, у справі №924/149/22, яким було відмовлено у задоволенні позову ФОП Коваль Л.В. до Волочиського РАЙСТ про визнання недійсною даної Додаткової угоди від 28 березня 2019 року до Договору оренди від 16 березня 2016 року, з моменту вчинення, то колегія суддів зазначає, що позивачка просила даний позов задоволити з підстав ст. 233 ЦК України, оскільки ця угода була укладена під впливом тяжкої для неї обставини та на вкрай невигідних для неї умовах.

Стосовно існування тримісячної заборгованості по орендній платі станом на 24 лютого 2021 року за Договору оренди від 16 березня 2016 року, колегія суддів зазначає, що з часу укладення Додаткової угоди від 28 березня 2019 року, не знаючи про її нікчемність, позивачка, як встановлено в рішенні Господарського суду Хмельницької області від 21 червня 2022 року, у справі №924/149/22, що часу укладення цієї Додаткової угоди майже два роки сплачувала відповідачу орендну плату у визначеному додатковою угодою розмірі 9762,00 грн.

Крім того, з 11 січня 2021 року постановою №7 правління Волочиського РАЙСТ було зменшено оплату орендної плати на період дії посилених карантинних обмежень, згідно поданої позивакою заяви, починаючи з 01 по 31 січня 2021 року - 60% від розміру щомісячної орендної плати, визначеної постановою правління №85 від 27 грудня 2019 року.

Орендні платежі ФОП Коваль Л.В. сплачувала на підставі платіжних доручень з вказівкою призначення платежу, тобто усі кошти перераховувались нею за оренду, як до так і після підписання Додаткової угоди від 28 березня 2019 року, і їх слід зараховувати в рахунок орендних платежів за умовами редакції Договору оренди приміщення від 16 березня 2016 року.

З цих підстав, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на те, що позивачка оплачувала оренду, виходячи з умов Додаткової угода від 28 березня 2019 року, не заперечуючи наявність таких платежів, а тому надлишок грошових коштів сплачених нею після укладення Додаткової угода від 28 березня 2019 року, за правилами реституції (ч.1 ст. 216 ЦК України), остання вправі витребувати від Волочиського РАЙСТ для відновлення свого правового становища, що існувало до вчинення нікчемного правочину.

Таким чином, Волочиське РАЙСТ, звертаючись 24 лютого 2021 року з відмовою про розірвання Договору оренди від 16 березня 2016 року на підставі існування у позивачки заборгованості по оплаті орендних платежів протягом 3 місяців поспіль та не приймаючи до уваги наявні проплати за нікчемною Додатковою угодою від 28 березня 2019 року, не довело наявності заборгованості протягом 3 вказаних місяців: січень, лютий, березень 2021 року.

За таких умов, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що звертаючись до ФОП Коваль Л.В. з відповідною відмовою, відповідач порушив вимоги ст. 782 ЦК України, а тому односторонній правочин у вигляді повідомлення про відмову від Договору оренди від 16 березня 2016 року від 24 лютого 2021 року слід визначити недійним на підставі ч.1 ст. 203, ч.3 ст. 215 ЦК України.

Посилання позивачки, як на підставу визнання недійсною відмови від Договору, на те, що повідомленням №12 від 24 лютого 2021 року не було нотаріально посвідчене, колегією суддів оцінюється критично і відхиляється як безпідставне, оскільки право наймодавця на односторонню відмову від договору оренди, встановлено ст. 782 ЦК України, яка не пов`язує таку відмову з обов`язковим нотаріальним посвідченням. Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №910/4391/19.

Крім того, за приписами ст.ст. 205, 654 ЦК України, відмова від договору має вчинятися наймодавцем письмово. Відмова від договору вважається такою, що відбулася, якщо наймодавець направив наймачу відповідну заяву (лист, повідомлення), надавши суду докази такого направлення та отримання її наймачем.

Також, відповідач заперечуючи проти позовних вимог вказує на наявність інших судових справ за участю ФОП Коваль Л.В., які стосуються приміщення ресторану "Дружба", що знаходиться у м. Волочиськ по вул. Незалежності, 7а і якими вставлено певні юридичні факти які мають преюдиційне значення у даній справі, зокрема №924/266/21, №924/564/21, №924/565/21, №924/882/21, №924/963/21, №924/951/21, №924/952/21, №924/169/22, №924/149/22, проте обставини встановлені в даних рішеннях стосувались і досліджувались зовсім з інших позовних вимог та інших підстав, з залученням інших учасників справи.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236 ГПК України із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волочиського районного споживчого товариства залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 31 серпня 2022 року у справі №924/202/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали справи №924/202/22 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "13" лютого 2023 р.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.