ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2023 р. Справа№ 910/8118/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу"

на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2022

у справі № 910/8118/22 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РИС ГРУП"

до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу"

про стягнення заборгованості у розмірі 2 678 325,00 грн

за участю представників:

від позивача: не з`явились,

від відповідача: не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/8118/22 за позовом ТОВ "РИС ГРУП" до ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про стягнення заборгованості у розмірі 2 678 325,00 грн за договором про виконання сільськогосподарських робіт №152-1/2020-ПР від 11.03.2020.

22.12.2022 Господарським судом міста Києва винесено відносно ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" окрему ухвалу в порядку ст. 246 ГПК України із посиланням на виявлення порушення покладених на останнього судом процесуальних обов`язків в частині повідомлення суду про причини неявки в судові засідання та неналежне здійснення представництва власних інтересів в Господарському суді міста Києва. Ухвалено окрему ухвалу довести до відома та належного реагування керівництва ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" та Фонду державного майна України як власника підприємства з метою дослідження обставин, наведених в окремій ухвалі, щодо отримання поштової кореспонденції суду та вжиття заходів для недопущення в подальшому порушень процесуальних обов`язків щодо повідомлення суд про причини неявки в судові засідання, а також забезпечення належного представництва власних інтересів у Господарському суді міста Києва. Зобов`язано ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" та Фонд державного майна України повідомити Господарський суд міста Києва про результати розгляду окремої ухвали в строк не пізніше 21.03.2023. Повторно роз`яснено відповідачу про його право передбачене ст. 197 ГПК України брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою модулю відеоконференцзв`язку (ВКЗ). Повідомлено про право суду, відповідно до ст. 135 ГПК України, стягнути в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, а також, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (ст. 246 ГПК України).

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскільки Господарським судом міста Києва розглядається ціла низка справ щодо стягнення заборгованості з ДП "Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" на досить значні суми, то невиконання обов`язку повідомляти про причини неявки, а також те, що відповідач не користається своїм правом на висловлення позиції щодо даних спорів, може свідчити про недоліки в роботі державного підприємства.

Не погодившись з окремою ухвалою, ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (ч. 1 ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 14 ЦК України) та порушення норм процесуального права (ч. 4 ст. 161, ч. 9 ст. 165, 202 ГПК України), просить скасувати окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 та стягнути з позивача на користь відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. Скаржник також просить розглянути питання винесення окремої ухвали щодо порушення Господарським судом міста Києва у справі № 910/8118/22 норм матеріального або процесуального права, внаслідок чого щодо ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" було безпідставно, за твердженням скаржника, винесено окрему ухвалу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", справу призначено до розгляду на 14.02.2023.

14.02.2023 від ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" надійшла заява про розгляд справи без його участі у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога".

В судове засідання 14.02.2023 представники сторін не з`явились, хоч учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті і від сторін не надходили клопотання про розгляд апеляційної скарги в присутності їх представників, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розгляд справи за відсутні представників сторін за наявними у справі доказами, врахувавши клопотання ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу".

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ГПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Згідно із ч. 2 ст. 246 ГПК України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5 ст. 246 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 6, 7 ст. 246 ГПК України окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (ч. 2 ст. 43 ГПК України).

Колегія суддів наголошує, що правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду, наданому Господарським процесуальним кодексом України.

Частиною 2 ст. 42 ГПК України на учасників справи покладено обов`язки виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частина 3 ст. 42 ГПК України надає право суду у випадку невиконання учасником справи його обов`язків застосувати до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Отже, окрема ухвала суду, у розумінні положень ст. 246 ГПК України є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Суд першої інстанції, постановляючи окрему ухвалу у даній справі, виходив із того, що, ухилення від вчинення дій, покладених Господарським судом міста Києва на відповідача в частині повідомлення про причини неявки перешкоджає вирішенню справи по суті, призводить до затримання процесу судового провадження, враховуючи обмежені законом строки розгляду справи в судовому провадженні, а також не дозволяє з`ясувати дійсну природу наданих послуг та позицію відповідача по справі, що призводить до стягнення коштів державного підприємства.

Пославшись на те, що Господарським судом міста Києва розглядається ціла низка справ щодо стягнення заборгованості з ДП "Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" на досить значні суми, суд першої інстанції вказав, що невиконання обов`язку повідомляти про причини неявки, а також те, що відповідач не користається своїм правом на висловлення позиції щодо даних спорів, може свідчити про недоліки в роботі державного підприємства.

При цьому, в порушення вимог ч. 5 ст. 246 ГПК України, в окремій ухвалі місцевий господарський суд не зазначив статтю, пункт закону, вимоги яких, на його переконання, було порушено відповідачем, і в чому саме полягає порушення.

Також, суд не конкретизував, чи має місце зловживання відповідачем його процесуальними правами, якими саме правами, або ж в чому полягає порушення відповідачем його процесуальних обов`язків. Суд також не вмотивував, як саме бездіяльність відповідача заважала суду винести рішення за наявними у справі доказами.

Адже, ухвалами від 29.08.2022 (пункти 7, 8), 21.09.2022 та від 02.11.2022 (пункти 2, 3) суд повідомляв сторін про те, що явка сторін не визнається обов`язковою, про обов`язок сторін повідомляти суд про причини своєї неявки, та можливість сторін з урахуванням військової та епідеміологічної ситуації в Україні подати суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності; суд роз`яснював учасникам справи наслідки неявки в судове засідання на виклик суду, що передбачені статтею 202 ГПК України. Крім того, вказаними ухвалами суд роз`яснював сторонам їх право передбачене ст. 197 ГПК України брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду, що не потребує особистої присутності сторони або її представника в залі суду.

За твердженням суду, відповідач обізнаний про численну кількість судових проваджень в Господарському суді міста Києва (№ 910/8137/22, № 910/8121/22, № 910/8120/22) в яких, він є відповідачем, втім жодних дій в частині виконання передбаченого обов`язку щодо повідомлення про причини неявки та здійснення належного представництва власних інтересів не вчиняв, клопотань про відкладення розгляду справи та про розгляд справи у його відсутність суду не направляв.

Проте, ч. 4 ст. 202 ГПК України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19).

З приведених вище норм процесуального закону випливає, що передбачені ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальні наслідки стосуються неявки у судове засідання та неповідомлення про причини неявки лише позивача.

Також, колегія суддів вказує на неприпустимість оцінки судом першої інстанції дій/бездіяльності відповідача, який не користається своїм правом на висловлення позиції щодо спору, як свідчення про недоліки в роботі державного підприємства.

Адже, дотримуючись принципів змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.

При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Також у рішенні у справа "Харченко проти України" (заява № 37666/13), розглянувши скаргу заявника, ЄСПЛ зазначив, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та надати власні зауваження з цього приводу.

У пункті 24 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" (заява № 7460/03) та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" (заява № 38789/04) наголошується, що принцип рівності сторін, як один зі складників справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Тобто, в даному випадку, повноваження суду обмежуються забезпеченням сторонам розумної можливості відстоювати свою позицію у справі, що не було враховано судом першої інстанції при винесенні оскарженої окремої ухвали.

За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених ч. 1, 2 ст. 246 ГПК України правових підстав для винесення окремої ухвали, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі № 910/8118/22 підлягає скасуванню, а справа поверненню на розгляд суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, суд не постановляє окремих ухвал за клопотаннями сторін (п. 98). Крім того, апеляційним господарським судом не виявлено достатніх підстав для постановлення окремої ухвали. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції відмовляє ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" в постановленні окремої ухвали.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не вирішує спір по суті заявлених позовних вимог, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі № 910/8118/22 задовольнити.

2. Окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі № 910/8118/22 скасувати.

3. Справу № 910/8118/22 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз