ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 Справа № 914/2953/22

за позовом: Приватного підприємства Укртексколор, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Трейд УА, м. Львів

про стягнення заборгованості

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Полюхович Х.М.

Представники:

Від позивача: Шегинський Роман Андрійович представник;

Від відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватним підприємством Укртексколор, м. Львів до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Трейд УА, м. Львів про стягнення 71 415,00грн. заборгованості. Також у прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір.

Ухвалою суду від 28.11.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та розгляд справи по суті призначено на 22.12.2022р. о 10:30год. Рух справи в ухвалах суду.

В судове засідання 09.02.2023 року позивач явку уповноваженого представника забезпечив, підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити та задоволити витрати позивача на професійну правничу допомогу у справі.

В судове засідання 09.02.2023 року відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, суд належним чином та завчасно (23.12.2022 року, 23.01.2023 року) повідомив відповідача про день та час розгляду справи, про що свідчить список розсилки поштової кореспонденції. 13.01.2023 року на поштову адресу суду від відповідача повернувся конверт, із зазначенням причини повернення на довідці: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвали суду надіслані учасникам справи за адресами, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресами, яка вказана позивачем у позовній заяві, а саме ухвали суду надсилалися відповідачу за адресою: 79031, м. Львів, вул. Карла Мікльоша, будинок 5.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення відповідача про розглядуваний спір. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про судовий процес та відповідачу відомо про розгляд справи, судом відкладався розгляд справи з метою надання можливості відповідачу подати відзив на позовну заяву чи заперечення, однак відповідач своїм правом на захист не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справи за наявними матеріалами.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 грудня 2020 року Відповідачем на підставі замовлення Позивача було виставлено рахунок на оплату №124 від 10 грудня 2020 року на загальну суму 28 980,00 грн. за 8 400 штук цегли одинарної повнотілої. Вказаний рахунок був оплачений Позивачем 14 грудня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №2330 від 14 грудня 2020 року. 17 грудня 2020 Відповідачем на підставі замовлення Позивача було виставлено рахунок на оплату №125 від 17 грудня 2020 року на загальну суму 42 435,00 грн. за 12 300 штук цегли одинарної повнотілої. Вказаний рахунок був оплачений Позивачем 18 грудня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №2359 від 18 грудня 2020 року. Зобов`язання щодо поставки товару - цегли в кількості 20 700 штук на загальну суму 71 415,00 грн., згідно виставлених та оплачених рахунків на оплату №124 та №125 Відповідач не виконав. Будь-яких поставок товару Відповідачем з грудня 2020 року на користь Позивача на підставі виставлених рахунків, не здійснювалося.

Просить стягнути з відповідача 71 415,00грн. боргу, яку позивач сплатив відповідачу, проте відповідачем не поставлено товар на дану суму.

Попередній розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається з суми сплаченого судового збору у розмірі 2481,00грн. та 25 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача.

Аргументи відповідача.

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між Приватним підприємством «Укртексколор» (Покупець) Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд УА» (Постачальник), виникли відносини з поставки товару на підставі договірних відносин та видаткових накладних.

В межах договірних відносин у період з 17 липня 2020 року по 05 листопада 2020 року Відповідачем було відвантажено на адресу Покупця товар на загальну суму 381 936,12грн., що підтверджується видатковими накладними, які знаходяться в матеріалах справи а саме: №1549 від 17 липня 2020 року на суму 17 304,00 грн., №1550 від 21 липня 2020 року на суму 37 080,00 грн., №1551 від 22 липня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1552 від 22 липня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1553 від 23 липня 2020 року на суму 22 248,00 грн., №1554 від 30 липня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1555 від 03 серпня 2020 року на суму 12 960,00 грн., №1556 від 07 серпня 2020 року на суму 12 360,00 грн., №1557 від 12 серпня 2020 року на суму 54 720,00 грн., №1558 від 17 серпня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1559 від 21 серпня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1560 від 26 серпня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1561 від 02 вересня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1562 від 09 вересня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1563 від 14 вересня 2020 року на суму 19 440,00 грн., №1564 від 15 вересня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1565 від 16 вересня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1566 від 18 вересня 2020 року на суму 14 580,00 грн., №1567 від 22 вересня 2020 року на суму 12 960,00 грн., №1568 від 23 вересня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1569 від 24 вересня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1570 від 28 вересня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1571 від 02 жовтня 2020 року на суму 7 416,00 грн., №1572 від 13 жовтня 2020 року на суму 4 635,00 грн., №1887 від 05 листопада 2020 року на суму 69 825,12 грн.

28 жовтня 2020 року Позивачем сплачено на користь Відповідача згідно платіжного доручення №2184 312 111,00 грн. та 05 листопада 2020 року згідно платіжного доручення №2165 сплачено на користь Відповідача за поставлений товар 69 825,12 грн.

10 грудня 2020 року Відповідачем на підставі замовлення Позивача було виставлено рахунок на оплату №124 від 10 грудня 2020 року на загальну суму 28 980,00 грн. за 8 400 штук цегли одинарної повнотілої. Вказаний рахунок був оплачений Позивачем 14 грудня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №2330 від 14 грудня 2020 року.

17 грудня 2020 Відповідачем на підставі замовлення Позивача було виставлено рахунок на оплату №125 від 17 грудня 2020 року на загальну суму 42 435,00 грн. за 12 300 штук цегли одинарної повнотілої. Вказаний рахунок був оплачений Позивачем 18 грудня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №2359 від 18 грудня 2020 року.

Зобов`язання щодо поставки товару - цегли в кількості 20 700 штук на загальну суму 71415,00 грн., згідно виставлених та оплачених рахунків на оплату №124 та №125 Відповідач не виконав. Будь-яких поставок товару Відповідачем з грудня 2020 року на користь Позивача на підставі виставлених рахунків, не здійснювалося.

3 жовтня 2022 року Позивачем надіслало на адресу Відповідача «Вимогу про повернення коштів сплачених в якості передоплати за товар» вих. №346. Згідно Вимоги Позивач просить відповідача повернути сплачені Покупцем кошти в сумі 71415,00 грн. впродовж семи днів з моменту отримання вимоги. Вимога надіслана відповідачу цінним листом з описом вкладення та була отримана Відповідачем 06 жовтня 2022 року, що підтверджується відомостями з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення за №903. З врахуванням факту отримання Вимоги, відповідач зобов`язаний був повернути Позивачу 71 415,00 грн. у строк до 13 жовтня 2022 року.

Відтак, у зв`язку із невиконанням Відповідачем зобов`язань перед Позивачем щодо повернення на користь Позивача коштів в сумі 71 415,00 грн. у відповідача перед позивачем існує заборгованість 71 415,00грн.

Норми права та висновки суду.

Предметом доказування є встановлення факту неналежного виконання зобов`язань з поставки товару..

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі договірних відносин та виставлених рахунків.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Одночасно суд зазначає, що 10 грудня 2020 року Відповідачем на підставі замовлення Позивача було виставлено рахунок на оплату №124 від 10 грудня 2020 року на загальну суму 28 980,00 грн. за 8 400 штук цегли одинарної повнотілої. Вказаний рахунок був оплачений Позивачем 14 грудня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №2330 від 14 грудня 2020 року. 17 грудня 2020 Відповідачем на підставі замовлення Позивача було виставлено рахунок на оплату №125 від 17 грудня 2020 року на загальну суму 42 435,00 грн. за 12 300 штук цегли одинарної повнотілої. Вказаний рахунок був оплачений Позивачем 18 грудня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №2359 від 18 грудня 2020 року. Зобов`язання щодо поставки товару - цегли в кількості 20 700 штук на загальну суму 71 415,00 грн., згідно виставлених та оплачених рахунків на оплату №124 та №125 Відповідач не виконав. Будь-яких поставок товару Відповідачем з грудня 2020 року на користь Позивача на підставі виставлених рахунків, не здійснювалося.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Зі змісту зазначеної норми можна зробити висновок, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. При цьому, можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові 05.06.2018 року у справі №904/8972/17.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем на підставлені виставлених рахунків оплачено за товар - цеглу одинарної повнотілої у кількості 20 700 штук на загальну суму 71 415,00 грн. Відповідачем товар позивачу не поставлено.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 71 415,00 грн. коштів за непоставлений товар є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення та підтверджується матеріалами справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів щодо існування боргу, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а стягненню підлягає 71 415,00 грн. боргу.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2481,00грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Відповідно ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У поданій позовній заяві представник позивача зазначає, що попередній розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається з суми сплаченого судового збору у розмірі 2481,00грн. та 25 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу, відтак просить стягнути з відповідача 25 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу. 19.01.2023 року представником позивача подано клопотання за вх.№1368/23 про долучення доказів, які підтверджують витрати позивача на професійну правничу допомогу у справі згідно вказаного додатку.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу заявником (представником позивача) долучено до матеріалів справи: договір про надання юридичних послуг №16/11/22 від 16.11.2022 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правничої допомоги, платіжне доручення №5187 від 12.01.2023 року на суму 25 000,00 грн. Та докази надіслання даних доказів відповідачу у справі.

Договором про надання юридичних послуг у п.3.1 передбачено, що за підготовку позовної заяви, вказаної у п.1.1 цього Договору, замовник сплачу Об`єднанню винагороду в розмірі 10 000,00грн. За здійснення відповідно до п. 1.1 та п.1.2 цього Договору представництва інтересів Замовника в господарському суді у судовій справі Замовник додатково сплачує Об`єднанню винагороду в розмірі 15 000,00грн.

Пунктами 1.1, 1.2 Договору визначено, що Замовник доручає, а Об`єднання приймає на себе зобов`язання протягом терміну дії цього Договору надавати Замовнику юридичні послуги щодо стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд УА», на користь Замовника коштів у сумі 71 415,00 гривень, зокрема здійснити підготовку проекту позовної заяви Замовника до ТОВ «Трейд УА» про стягнення коштів, та представляти інтереси Замовника як позивача у судовій справі, провадження у якій буде відкрито господарським судом після пред`явлення Замовником позову до ТОВ «Трейд УА» про стягнення суми передоплати (авансу). На виконання п. 1.1 даного Договору Замовник надає право (уповноважує) Обє`єднання при здійсненні своїх повноважень представляти Замовника та брати участь при розгляді господарським судом справи за позово замовника до ТОВ «Трейд УА» про стягнення суми передоплати (авансу), з усіма правами і обов`язками, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України для позивача.

Також позивачем надано Акт здачі-приймання наданих послуг №07/02-23.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від відповідача станом на час розгляду справи заяви про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не поступало.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір наданих послуг згідно Договору про надання юридичних послуг №16/11/22 від 16.11.2022 року складає 25 000,00грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 у справі № 922/1964/21 зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на не складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обсяг робіт, виконаний адвокатом (визначені у п.п. 3.1, 3.2 Договору), суд вважає, що 20 000,00 грн. становлять співмірний і розумний розмір витрат стягувача на професійну правничу допомогу та підлягають відшкодуванню відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами ст.126, ст.129 ГПК України, оцінивши відповідність обсягу роботи адвоката з представництва інтересів позивача, з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи, враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також принцип розумності та співрозмірності судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00грн.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 231, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Трейд УА (79031, м. Львів, вул. Карла Мікльоша, будинок 5, ) на користь Приватного підприємства Укртексколор (79021, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93, ) 71 415,00грн. боргу та 2481,00грн. судового збору та 20 000,00грн. витрат на правову допомогу.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 13.02.2023 року.

Суддя Коссак С.М.