ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2023 р. Справа№ 910/6918/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

без виклику представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2022

у справі №910/6918/22 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьбудсервіс»

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція»

про стягнення 126 480, 00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство обмеженою відповідальністю «Південьбудресурс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» про стягнення заборгованості за договором № 53-123-01-21-07204 від 20.10.2021 у розмірі 126 480, 00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов`язання з оплати товару за договором № 53-123-01-21-07204 від 20.10.2021, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості у сумі 126 480, 00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьбудресурс» заборгованість у розмірі 126 480, 00 грн та 2 481, 00 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, скаргу Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» звернулось до суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 у справі №910/6918/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм процесуального права, а саме розгляд з порушенням строку розгляду справи.

Крім того, апелянт зазначає, що під час ухвалення рішення, суд першої інстанції не врахував посилання відповідача на виникнення форс-мажорних обставин та важкий фінансвоий стан підприємства.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» та призначено до розгляду у письмовому провадженні без повідомлення учасників.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 16.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Південьбудресурс» (надалі - позивач, постачальник) та Державним підприємстом «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» (надалі - відповідач, покупець) було укладено договір постачання товару № 53-123-13-21-07379 (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а покупець прийняти і сплатити товар у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації № 1, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, загальна вартість товару складає 126 480, 00 грн.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкції № П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і № 7 «Про порядок приймання продукції по якості», та відповідно до вимог Стандарту Державного підприємства НАЕК «Енергоатом»: «Управління закупіввлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС» СОУ НАЕК 038:2021.

Згідно із п. 3.2 договору з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно;

- електронні податкову накладну, оформлену та зреєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- паспорт на товар чи сертифікат якості чи документ, що підтверджує якість товару з перекладом (копія завірена печаткою постачальника).

Датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3 договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу, а останній прийняв у власність товар, що підтверджується видатковими накладними № 33 від 22.12.2021 на загальну суму 106 080, 00 грн та № 34 від 23.12.2021 на загальну суму 20 400, 00 гр, які підписані уповноваженими представниками сторін.

Крім того, позивачем оформлені та передані відповідачу: податкова накладна № 33 від 22.12.2021; квитанція про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.01.2022; податкова накладна № 34 від 23.12.2021; квитанція про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.01.2022.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить ст. 265 Господарського кодексу України (за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із п. 2.2 договору, за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно Специфікації № 1 та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 6.1 цього Договору.

Отже, враховуючи умови п. 2.2 договору відповідач повинен був розрахуватися за отриманий товар у строк до 21.03.2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2022 відповідачем на електронну адресу позивача було направлено лист № 07/3507 про неможливість виконання зобов`язань з оплати товару за договором через виникнення форс-мажорних обставин, з посиланням на лист ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та виникненням у відповідача кризової економічної ситуації.

Відповідно до п. 8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором унаслідок настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили, такі, як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, а також війни, воєнні дії), а також дій органів законодавчої, виконавчої влади і підлеглих їм органів, що вступили в силу після укладення даного договору.

Наявність форс-мажорних обставин звільняє сторони від відповідальності за невиконання/неналежне виконання зобов`язань за договором (п. 8.4 договору).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що наявність форс-мажорних обставин, не звільняє сторону від виконання зобов`язань передбачених умовами договору, а лише звільняє від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань.

Посилання відповідача на скрутне фінансове становище, теж не є підставою для не здійснення оплати отриманого товару.

Так, відповідно до ч.2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Матеріали справи не містить доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором № 53-123-01-21-07204 від 20.10.2021 щодо оплати вартості товару, тому заборгованість відповідача перед позивачем становить 126 480, 00 грн.

Щодо посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме строку розгляду справи, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Беручи до уваги те, що порушення строку розгляду справи не є обов`язковою підставою для скасування рішення та зважаючи на те, що дана обставина не призвела до неправильного вирішення справи, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення з вищезазначеної підстави.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 126 480, 00 грн заборгованості.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 у справі №910/6918/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 у справі №910/6918/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/6918/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич