ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2023 р. Справа№ 910/3538/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Агрикової О.В.

без повідомлення учасників апеляційного провадження

розглянувши у письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 (повний текст рішення складено та підписано 25.07.2022)

у справі №910/3538/22 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг»

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК»,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКСІ РЕНТ»,

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКСІ ТАКСІ»,

4) Фізичної особи-підприємця Вовка Олександра Михайловича

про стягнення 58767,42 грн

В С Т А Н О В И В

12.05.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» (далі - відповідач-1, скаржник), Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКСІ РЕНТ» (далі - відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКСІ ТАКСІ» (далі - відповідач-3) та Фізичної особи-підприємця Вовка Олександра Михайловича (далі - відповідач-4) про стягнення з відповідачів як солідарних боржників заборгованості у розмірі 58767,42 грн, з яких: 17627,75 грн - прострочена заборгованість за лізинговими платежами, 37399,70 грн - штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, 3739,97 грн - штраф за припинення доступу лізингодавця до обладнання спостереження за рухомими об`єктами.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу №220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022 та враховуючи, що зобов`язання відповідача-1 були забезпечені порукою, позивач вважає, що наявні підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКСІ РЕНТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКСІ ТАКСІ», Фізичної особи-підприємця Вовка Олександра Михайловича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ» 58767,42 грн. з яких: 17627,75 грн. - прострочена заборгованість за лізинговими платежами, 37399,70 грн. - штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, 3739,97 грн. - штраф за припинення доступу лізингодавця до обладнання спостереження за рухомими об`єктами. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ» 2481 грн судового збору.

Відмовлено відповідачу 1 в клопотанні про відстрочення виконання рішення до припинення воєнного стану, а також в клопотанні про зменшення розміру штрафу, нарахованого на підставі п.5.2.1 Договору, до 50 гривень 00 копійок.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач порушив зобов`язання за договором лізингу №220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, що не спростовано жодними доказами, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» звернулося 22.08.2022 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/3538/22 повністю та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір штрафу, нарахованого позивачем на підставі п.5.2.1 Договору, до 50 гривень 00 копійок, в іншій частині позовних вимог відмовити, відстрочити виконання рішення до припинення воєнного стану. Вирішити питання щодо розподілу судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне дослідження судом першої інстанції матеріалів справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення не врахував введення воєнного стану по всій території України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, що вплинуло на неможливість виконання умов договору щодо оплати чергового лізингового платежу. Крім того, інформацію про стан та адресу знаходження об`єкту лізингу у формі звіту, який він мав направити на адресу позивача, вважає формальністю, а також те, що відносить його до прав позивача. Щодо штрафу за припинення доступу лізингодавця до обладнання спостереження за рухомими об`єктами відповідач-1 стверджує, що не обмежував його.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/3538/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3538/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділуГосподарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/3538/22.

31.08.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/3538/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 поновлено товариству з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/3538/22, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу. Справу призначено до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/3538/22 до закінчення його перегляду у апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, справа №910/3538/22 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні, зокрема до 19 лютого 2023 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

11.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ» (далі - позивач, лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» (далі відповідач, лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №220111-13/ФЛ-Ю-А (далі - договір лізингу).

Згідно з п. 4 договору лізингу об`єктом лізингу є автомобіль Peugeot 301 загальною вартістю 373997,00 грн.

Відповідно до п.5.1. договору строк лізингу складає 48 місяців.

Відповідач-1 зобов`язувався здійснювати платежі згідно з Додатком «Графік сплати лізингових платежів» та інших умов договору та чинного законодавства (п. 7 договору лізингу).

За умовами п. 1.1 Загальних умов Договору лізингу, що є додатком до договору, Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування Об`єкт (надалі - "Об`єкт лізингу"), найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення Договору наведені в Додатку «Специфікація» (надалі - "Специфікація"), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на Об`єкт лізингу згідно умов цього Договору (за виключенням випадків, передбачених Договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

Відповідно до положень п.2.2 Загальних умов Договору лізингу усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у Число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до Графіку та Загальних умов, а також інших положень цього Договору (зокрема, з врахування коригування згідно п.2.2.1 Загальних умов Договору лізингу) та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості Об`єкта лізингу; винагороду (комісію) Лізингодавцю за отриманий у лізинг Об`єкт лізингу з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.2.1, 2.7-2.9, 3.5 Загальних умов Договору лізингу.

Лізингоодержувач зобов`язувався сплачувати лізингові платежі відповідно до п.2.1.7, згідно з яким число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається згідно п.2.1.7.1 Загальних умов Договору.

Відповідно до п.2.1.7.1 Загальних умов Договору лізингу числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання Акту (Наприклад: дата підписання Сторонами Акту - 04 лютого 2021 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 24 лютого 2021 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 24 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Згідно з п.2.1.6. Загальних умов Договору лізингу акт - це акт приймання-передачі об`єкту лізингу в лізинг.

Відповідно до п.2.1.8. Загальних умов Договору лізингу період лізингу - це період строку лізингу, який дорівнює 1 (одному) місяцю. Перший період лізингу починається з дати підписання Акту.

Згідно з п.2.4 Загальних умов Договору лізингу, якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, то Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню.

Відповідно до п.3.4. загальних умов Договору лізингу приймання лізингоодержувачем об`єкта лізингу в лізинг оформлюється шляхом акту. Підписання відповідачем-1 акту підтверджує в т.ч. належну якість, комплектність, справність об`єкту лізингу і відповідність об`єкта лізингу вимогам лізингоодержувача та умовам договору.

На виконання умов договору лізингу позивач придбав та передав в користування відповідача-1 легковий седан Peugeot, моделі 301, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 , а відповідач-1 прийняв об`єкт лізингу в користування, що підтверджується актом приймання-передачі об`єкта лізингу в користування за спірним договором, який складений та підписаний обома сторонами 13.01.2022р.

Відповідно до п.2.2. акту приймання-передачі комплект державних номерів, які отримані відповідачем-1: КА 6215 НМ.

Оскільки акт приймання-передачі об`єкта лізингу був підписаний сторонами 13.01.2022, то з врахуванням умов п.2.1.7.1. Загальних умов Договору лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний був сплачувати чергові лізингові платежі 02 числа кожного місяця, а саме: 02 лютого 2022 року; 02 березня 2022 року; 02 квітня 2022 року; 02 травня 2022 року; 02 червня 2022р.; 02 липня 2022 р. і т.д., в розмірі, визначеному в Графіку сплати лізингових платежів (з врахування коригування згідно п.2.2.1 Загальних умов Договору лізингу), тобто: періоди лізингу №1 - 02.02.2022р.; №2 - 02.03.2022р., №3 - 02.04.2022р., №4-02.05.2022р., №5 -02.06.2022р. і т.д.

Проте, Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором лізингу, а саме не здійснив наступний лізінговий платіж, внаслідок чого з 02.03.2022 року за ним виникла заборгованість за другий період лізингу в сумі 17627,75 грн. Відповідачем даний факт не заперечується, доказів оплати зазначеної суми до суду не надано.

Крім того, позивач стверджує, що відповідач-1, порушуючи умови Договору лізингу щодо інформування позивача про стан та адресу базування предмету лізингу, не здійснив таке інформування за січень місяць 2022 року. В зв`язку з чим відповідач-1 зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 37399,70 грн.

Згідно п. 5.2.1. Загальних умов Договору лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний щомісяця (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення попереднього місяця) письмово інформувати Лізингодавця про стан та адресу базування Предмета лізингу шляхом направлення Лізингодавцю звіту у формі встановленою Додатком «Довідка» до Договору та фото Спидометра та всіх чотирьох сторін (а у разі повідомлення/направлення інформації про пошкодження додатково надавати фото пошкоджень з декількох ракурсів та фото після усунення таких пошкоджень). В разі настання з Об`єктом лізингу пошкоджень та/або викрадення, Лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це Лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій Додатком «Довідка» до Договору. У разі недотримання умов цього пункту Лізингоодержувач сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 10 (десяти) відсотків Остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, за кожен випадок. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості об`єкта лізингу) протягом строку дії Договору, та для зручності сторін визначається як 10 (десять) відсотків від розміру остаточної загальної вартості Об`єкта лізингу.

Пунктом 2.1.5 Загальних умов Договору визначено, що остаточна загальної вартості Об`єкта лізингу - вартість об`єкта лізингу, вказана в акті або в останньому по даті акті коригування вартості об`єкта лізингу, направленому лізингодавцем.

Остаточна загальна вартість об`єкта лізингу згідно акту прийому-передачі майна від 13.01.2022р. становить 373997,00 грн.

Відповідач як в своєму відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі заперечує проти стягнення штрафу в сумі 37399,70 грн, обґрунтовуючи тим, що вказана умова п.5.2.1. договору є умовою контролю з боку лізингодавця за предметом лізингу, а сам звіт вважає формальним.

Проте, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача-1, оскільки в силу вимог ст. 6 та ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими для виконання відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, відповідач, підписуючи договір лізингу №220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022 та скріплюючи його печаткою, мав усвідомлювати зміст цього пункту, тим більше, що цей пункт передбачає саме обов`язок відповідача-1, а не право позивача.

Сторони, визначаючи умови договорів та підписуючи їх не повинні відноситись до тієї чи іншої дії, як формальної, оскільки всі умови є обов`язковими до виконання в силу вимог Закону.

Доказів надання відповідачем-1 позивачеві звіту про стан та адресу базування предмета лізингу, а також фото спідометра за січень 2022 року, суду не надано.

А тому колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом про обґрунтованість вимог позивача про стягнення штрафу в розмірі 10% за порушення умов п.5.2.1. загальних умов договору лізингу, що складає 37399,70 грн.

Водночас, відповідач-1 у відзиві на позовну заяву і в апеляційній скарзі просив зменшити розмір штрафу до 50 грн., посилаючись на те, що це є достатньою сумою штрафу за невиконання формальної вимоги позивача, що не призвело до будь-яких збитків або будь-яким негативним чином вплинула на виконання відповідачем-1 інших умов договору.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 ЦК України).

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 2 ст. 233 ГК України передбачено, що якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, визначаючи умови та розмір штрафів за порушення зобов`язань у договорі лізингу№220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, сторони реалізували право на саморегулювання правовідносин між ними, зокрема щодо відповідальності сторони у разі порушення умов договору. Тим більше, що встановлюючи обов`язок відповідача надавати звіт про стан та адресу місцезнаходження об`єкту лізингу, позивач забезпечував таким чином обізнаність про стан майна як його власник.

Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер (висновки викладені у постанові ВС у складі КГС № 918/116/19 від 04.02.2020).

Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства, та те, що жодних доказів, які б підтверджували скрутне матеріальне становище відповідача-1 до матеріалів справи не долучено, не доведено поважність причин невиконання договірних зобов`язань перед позивачем, винятковості обставин та достатніх обґрунтованих підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, невикористання об`єкту лізингу за спірним договором та відповідно неотримання доходу, враховуючи баланс інтересів сторін справи, а також те, що за даних обставин таке зменшення нівелюватиме саме значення штрафу, як відповідальності за порушення договірного зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів позивача у зв`язку з порушенням його права на отримання інформації про стан майна як його власника, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу.

Щодо порушення п.5.3. договору лізингу з боку відповідача-1 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.3. Загальних умов договору лізингоодержувач протягом п`яти днів з дати отримання об`єкта лізингу, встановлює та надає лізингодавцю доступ до пристрою спостереження за рухомими об`єктами системи стільникового зв`язку GSM-900/1800 (в т.ч. з радіомодулем, з GPS-приймачем тощо) в т.ч. за типом навігаційної системи GPS+LBS - надалі Обладнання, та не має право його скасовувати до моменту отримання права власності на об`єкт лізингу. У разі припинення доступу лізингодавця до обладнання до моменту переходу права власності на об`єкт лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1% від остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, за кожен випадок такого порушення).

При цьому, цим же пунктом договору сторони визначили, що скріншот екрану комп`ютера, з відмовою в доступі лізингодавцю є достатнім підтвердженням порушення даного пункту та надає лізингодавцю вважати, що лізингоодержувач порушив умови п. 5.3. Загальних умов та скасував доступ до обладнання лізингодавця.

Тобто, умовами договору сторони самі визначили, що скріншот екрану є доказом порушення зобов`язань з боку відповідача-1.

Позивачем долучено до матеріалів справи скріншот екрану комп`ютера, який підтверджує, що доступ до обладнання був заборонений.

Водночас, відповідач-1 стверджуючи, що ним надано доступ до спостереження за рухомими об`єктами системи стільникового зв`язку, не змінювалась адреса базування предметів лізингу та жодним чином компанія не перешкоджала у доступі, проте не надає суду доказів на підтвердження своїх заперечень, як визначено ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, з метою забезпечення зобов`язань Відповідача-1 за Договором лізингу, 11.01.2022 року між Позивачем, Відповідачем-1 та товариством з обмеженою відповідальністю «ОКСІ РЕНТ» (надалі - Відповідач-2, Поручитель -1) був укладений договір поруки №220111-1/П, (надалі - Договір поруки - 1).

Відповідно до п.2 договору поруки-1 поручитель-1 зобов`язується солідарно з відповідачем-1 відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-1 усіх грошових зобов`язань за договором лізингу №220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022 в повному обсязі, а саме: за сплату Позивачу лізингових платежів у встановлені договором строки та за сплату Позивачу санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на Відповідача-1 відповідно до умов Договору лізингу та/або чинного законодавства України.

Згідно з п.3 договору поруки-1 при невиконанні або неналежному виконанні відповідачем-1 зобов`язань за договором лізингу, виконання яких забезпечується цим Договором, Поручитель і боржник будуть відповідати перед Кредитором солідарно, тобто Кредитор має право на власний розсуд зажадати виконання зобов`язань та Контрактом як від Боржника, так і від Поручителя окремо, так і від Боржника та Поручителя одночасно, як в повному обсязі, так і в частині боргу.

Відповідно до п. 4 договору поруки-1 у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником зобов`язання, виконання якого забезпечується цим Договором, Поручитель окремо, повинен виконати таке зобов`язання перед Кредитором за Боржника протягом 3-х (трьох) робочих днів з дня отримання відповідної вимоги/вимог від Кредитора. Сторони досягали згоди про те, що в разі неотримання Поручителем вимоги Кредитора (в т.ч,, але цим не обмежуючись, якщо: Поручитель змінив адресу зазначену в Договорі та письмово не повідомив про це Кредитора, або вимога Кредитора повернута Кредитору (в т.ч., але цим не обмежуючись, у зв`язку з зазначенням неповної адреси (якщо адреса у такому вигляді була зазначена Поручителем у цьому Договорі або у подальшому письмовому повідомленні Поручителя про зміну адреси), або відсутністю Поручителя за адресою направлення вимоги, або відмовою від отримання вимоги, або закінченню терміну зберігання поштовим відділенням поштового відправлення тощо), вважається, шо строк виконання Поручителем свого обов`язку за цим Договором настав протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту направлення Кредитором відповідної вимоги на адресу Поручителя, зазначену в цьому Договорі (якщо про іншу адресу в подальшому Поручитель письмово цінним листом або нарочно не повідомив Кредитора).

Згідно з п.11 договору поруки-1 договір набирає чинності з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

11.01.2022 року між Позивачем, Відповідачем-1 та товариством з обмеженою відповідальністю «ОКСІ ТАКСІ» (надалі - Відповідач-3, Поручитель -2) був укладений договір поруки №220111-2/П, (надалі - Договір поруки - 2).

Відповідно до п.2 договору поруки-2 поручитель-2 зобов`язується солідарно з відповідачем-1 відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-1 усіх грошових зобов`язань за договором лізингу №220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022 в повному обсязі, а саме: за сплату Позивачу лізингових платежів у встановлені договором строки та за сплату Позивачу санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на Відповідача-1 відповідно до умов Договору лізингу та/або чинного законодавства України.

Згідно з п.3 договору поруки-2 при невиконанні або неналежному виконанні відповідачем-1 зобов`язань за договором лізингу, виконання яких забезпечується цим Договором, поручитель і боржник будуть відповідати перед Кредитором солідарно, тобто Кредитор має право на власний розсуд зажадати виконання зобов`язань та Контрактом як від Боржника, так і від Поручителя окремо, так і від Боржника та Поручителя одночасно, як в повному обсязі, так і в частині боргу.

Відповідно до п. 4 договору поруки-2 у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником зобов`язання, виконання якого забезпечується цим Договором, Поручитель окремо, повинен виконати таке зобов`язання перед Кредитором за Боржника протягом 3-х (трьох) робочих днів з дня отримання відповідної вимоги/вимог від Кредитора. Сторони досягали згоди про те, що в разі неотримання Поручителем вимоги Кредитора (в т.ч,, але цим не обмежуючись, якщо: Поручитель змінив адресу зазначену в Договорі та письмово не повідомив про це Кредитора, або вимога Кредитора повернута Кредитору (в т.ч., але цим не обмежуючись, у зв`язку з зазначенням неповної адреси (якщо адреса у такому вигляді була зазначена Поручителем у цьому Договорі або у подальшому письмовому повідомленні Поручителя про зміну адреси), або відсутністю Поручителя за адресою направлення вимоги, або відмовою від отримання вимоги, або закінченню терміну зберігання поштовим відділенням поштового відправлення тощо), вважається, шо строк виконання Поручителем свого обов`язку за цим Договором настав протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту направлення Кредитором відповідної вимоги на адресу Поручителя, зазначену в цьому Договорі (якщо про іншу адресу в подальшому Поручитель письмово цінним листом або нарочно не повідомив Кредитора).

Згідно з п.11 договору поруки-2 договір набирає чинності з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

11.01.2022 між Позивачем, Відповідачем-1 та Фізично особою-підприємцем Вовком Олександром Михайловичем (надалі - Відповідач-4, Поручитель-3) був укладений договір поруки №220111-3/П, (надалі - Договір поруки - 3).

Відповідно до п.3 договору поруки-3 поручитель-3 зобов`язується солідарно з відповідачем-1 відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-1 усіх грошових зобов`язань за договором лізингу №220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022 в повному обсязі, а саме: за сплату Позивачу лізингових платежів у встановлені договором строки та за сплату Позивачу санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на Відповідача-1 відповідно до умов Договору лізингу та/або чинного законодавства України.

Згідно з п.4 договору поруки-3 при невиконанні або неналежному виконанні відповідачем-1 зобов`язань за договором лізингу, виконання яких забезпечується цим Договором, поручитель і боржник будуть відповідати перед Кредитором солідарно, тобто Кредитор має право на власний розсуд зажадати виконання зобов`язань та Контрактом як від Боржника, так і від Поручителя окремо, так і від Боржника та Поручителя одночасно, як в повному обсязі, так і в частині боргу.

Відповідно до п. 5 договору поруки-3 у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником зобов`язання, виконання якого забезпечується цим Договором, Поручитель окремо, повинен виконати таке зобов`язання перед Кредитором за Боржника протягом 3-х (трьох) робочих днів з дня отримання відповідної вимоги/вимог від Кредитора. Сторони досягали згоди про те, що в разі неотримання Поручителем вимоги Кредитора (в т.ч,, але цим не обмежуючись, якщо: Поручитель змінив адресу зазначену в Договорі та письмово не повідомив про це Кредитора, або вимога Кредитора повернута Кредитору (в т.ч., але цим не обмежуючись, у зв`язку з зазначенням неповної адреси (якщо адреса у такому вигляді була зазначена Поручителем у цьому Договорі або у подальшому письмовому повідомленні Поручителя про зміну адреси), або відсутністю Поручителя за адресою направлення вимоги, або відмовою від отримання вимоги, або закінченню терміну зберігання поштовим відділенням поштового відправлення тощо), вважається, шо строк виконання Поручителем свого обов`язку за цим Договором настав протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту направлення Кредитором відповідної вимоги на адресу Поручителя, зазначену в цьому Договорі (якщо про іншу адресу в подальшому Поручитель письмово цінним листом або нарочно не повідомив Кредитора).

Згідно з п.12 договору поруки-3 договір набирає чинності з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивачем направлено копії позовної заяви на адресу відповідачів, які зазначені в договорах поруки, 02.05.2022, до суду позовну заяву направлено 09.05.2022, яка отримана судом 12.05.2022, а отже, враховуючи умови п. 4 договорів поруки №220111-1/П від 11.01.2022, №220111-2/П від 11.01.2022, п. 5 договору поруки №220111-3/П від 11.01.2022 та ст. 530 Цивільного кодексу України колегія суддів приходить до висновку, що на дату відкриття провадження у справі №910/3538/22 строк виконання поручителями свого обов`язку за договорами поруки настав.

Доказів виконання зобов`язання відповідачами 1, 2, 3 перед позивачем суду не надано.

З урахуванням вищенаведеного та доведення позивачем належними та допустимими доказами обґрунтованості позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає вмотивованим висновок місцевого суду про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за лізинговими платежами та штрафів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/3538/22, прийнято після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/3538/22 слід відмовити, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/3538/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/3538/22 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК».

4. Матеріали справи №910/3538/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Агрикова