АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. ОдесаСправа № 915/360/22
Південно-західного апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від ФГ Рост Агро 1 адвокат Король Т.В.

від ТОВ Техноторг адвокат Махнова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.11.2022

у справі №915/360/22

за позовом Фермерського господарства Рост Агро 1

до Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг

про стягнення 496860,0 грн

ВСТАНОВИВ

Фермерське господарство Рост Агро 1 звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг грошові кошти в сумі 496860 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам укладеного між ними договору купівлі-продажу №41/65627 від 25.11.2021 та приписам чинного законодавства в період дії такого договору та до закінчення строку його дії - до 30.08.2022, не передав позивачу товар та в подальшому за його вимогою не повернув сплачений по спірному договору авансовий платіж в сумі 496860,0 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.11.2022 позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг на користь Фермерського господарства Рост Агро 1 496860,0 грн основного боргу та 7452,90 грн судового збору.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до приписів законодавства та умов укладеного між сторонами Договору відповідач, як продавець, повинен був направити позивачу, як покупцю, повідомлення про готовність товару до поставки в межах строку дії такого Договору. Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, як продавець, протягом строку дії Договору належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з направлення покупцю повідомлення про готовність товару до поставки та з передачі покупцю товару, тобто не приступив до виконання зобов`язання, у зв`язку з чим позивач, як покупець за спірним договором, після закінчення строку дії такого договору втратив інтерес щодо виконання відповідачем зобов`язання з передачі товару.

За твердженням суду першої інстанції, позивачем було сплачено відповідачу, як продавцю, суму коштів в розмірі 496860,0 грн, як передоплату по спірному договору купівлі-продажу №41/65627 від 25.11.2021, тобто кошти, які попередньо оплачені стороною договору на користь іншої сторони з метою виконання нею своїх зобов`язань.

Як відзначено місцевим господарським судом, позивач 10.06.2022 направляв на адресу відповідача претензію, в якій вимагав від відповідача в строк до 25.06.2022 виконати зобов`язання по Договору та передати покупцю товар або повернути сплачені позивачем грошові кошти в розмірі 496860,0 грн. Однак, вказана претензія відповідачем не була задоволена.

Враховуючи наведене, а саме невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задовольнив їх у повному обсязі.

Не погодившись із даними рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 24.11.2022 року по справі №915/360/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позивних вимог Фермерського господарства «Рост Агро 1» про стягнення 496 860,00 грн. у повному обсязі.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що судом не було з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, в рішенні містяться недоведені обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, частина 2 ст.693 ЦК України.

Так, посилаючись на умови укладеного між сторонами договору скаржник зазначає, що відповідач не направляв позивачеві повідомлення про готовність товару до поставки. Позивач, у свою чергу, не сплатив на користь відповідача загальну вартість товару згідно з умовами Договору, що зокрема, підтверджується самим позивачем у його позовній заяві.

З огляду на наведене, скаржник вважає, що жодна із зазначених п.п.3.1.1 Договору подій не настала. Таким чином, строк виконання зобов`язання відповідача щодо поставки Товару також не настав, а тому цей строк жодним чином не може бути простроченим, отже, відповідач не може вважатися боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

За твердженням скаржника виходячи зі змісту ч.1 ст.693 ЦК України та умов укладеного між сторонами договору можна дійти висновку, що сплачені покупцем грошові кошти не є попередньою оплатою за Товар у розумінні положень ч.1 ст.693 ЦК України, оскільки не оплачені в повному обсязі та строк передачі Товару покупцеві не настав, оскільки, Товар не оплачений покупцем.

У зв`язку із наведеним, апелянт вважає, що у позивача відсутні правові підстави вимагати у продавця поставки товару або повернення суми попередньої оплати на підставі положень ч.2 ст.693 ЦК України до моменту здійснення покупцем повної оплати загальної вартості Товару.

На думку апелянта, місцевий господарський суд дійшов хибного висновку з приводу того, що укладений між сторонами договір припинив свою дію 30.08.2022, оскільки у сторін спору залишаються невиконані зобов`язання за Договором, а тому з врахуванням п.8.1, Договір продовжує свою дію до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №915/360/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг на рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.11.2022 та призначено справу до розгляду на 08.02.2023.

Під час судового засіданні від 08.02.2023 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задовленні.

Представник позивача надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 25.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Техноторг, як продавцем, та Фермерським господарством Рост Агро 1, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу №41/65627 (далі Договір), за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець у порядку й на умовах, передбачених даним договором, зобов`язується прийняти й оплатити техніку (далі по тексту Товар), асортимент, кількість та комплектність якої визначається сторонами у специфікації (додаток до цього договору) (п.1.1 Договору).

Згідно п.2.1 Договору загальна вартість товару за даним договором становить 1856200,0 грн з ПДВ.

Відповідно до п.2.2 Договору покупець зобов`язується оплатити продавцю загальну вартість товару згідно п.2.1 цього договору у наступному порядку: у сумі, що дорівнює 30% від загальної вартості товару згідно п.2.1 договору - протягом 6 (шести) календарних днів з моменту підписання сторонами цього договору (пп.2.2.1); у сумі, що дорівнює 70% від загальної вартості товару згідно пункту 2.1 договору - протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту одержання повідомлення продавця про готовність товару до поставки.

25.11.2021 продавцем по договору №41/65627 від 25.11.2021 виставлено покупцю рахунок №12065 на оплату товару двох обприскувачів ОПК 3000-24 Титан (2019) (АСУ); на загальну суму 1656200,0 грн з ПДВ.

29.11.2021 покупець сплатив продавцю 496860,0 грн попередньої оплати згідно рахунку №12065 від 25.11.2021, що підтверджується платіжним дорученням №208.

Відповідно до пп.3.1.1, 3.1.2 п.3.1 Договору продавець зобов`язаний поставити товар покупцю на умовах самовивозу зі складу продавця за адресою: м.Кропивницький, вул.Євгена Чикаленко, буд.1; протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту сплати покупцем загальної вартості товару, за умови направлення продавцем покупцю повідомлення про готовність товару до поставки та зобов`язаний повідомити покупця про готовність товару до поставки.

За умовами п. 8.1. договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.08.2022 але у будь-якому випадку до повного виконання ними своїх зобов`язань.

10.06.2022 позивач направив на адресу відповідача претензію, в якій вимагав від відповідача в строк до 25.06.2022 виконати зобов`язання по Договору та передати покупцю товар - два обприскувачі ОПК 3000-24 Титан (2019) (АСУ) або повернути сплачені позивачем грошові кошти в розмірі 496860 грн.

28.07.2022 поштове відправлення з вказаною претензією повернулося на адресу позивача з відміткою у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Звертаючись із даним позовом до суду першої інстанції позивач зазначив, що відповідач всупереч умовам укладеного між ними договору купівлі-продажу №41/65627 від 25.11.2021 та приписам чинного законодавства в період дії такого договору та до закінчення строку його дії - до 30.08.2022, не передав позивачу товар та в подальшому за його вимогою не повернув сплачений по спірному договору авансовий платіж в сумі 496860 грн, що й стало підставою для звернення із позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції визнав заявлені позовні вимоги обґрунтованими та задовольнив їх у повному обсязі.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Приписами ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. ст. 530, 610 - 612 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

У відповідності до приписів ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 662, 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 664 ЦК України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно з ст. 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

У відповідності до приписів ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

За приписами ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 29.11.2021 позивач на виконання умов договору сплатив відповідачем 496860 грн попередньої оплати згідно рахунку №12065 від 25.11.2021, що підтверджується платіжним дорученням №208.

За умовами пп.3.1.1, 3.1.2 п.3.1 Договору відповідач зобов`язаний був поставити товар позивачеві на умовах самовивозу зі складу продавця за адресою: м.Кропивницький, вул.Євгена Чикаленко, буд.1; протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту сплати покупцем загальної вартості товару, за умови направлення продавцем покупцю повідомлення про готовність товару до поставки та зобов`язаний був повідомити позивача про готовність товару до поставки.

Однак, у наявних матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з поставки товару позивачеві, а також повідомлення позивача про готовність товару до поставки.

За змістом ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, приписи вказаної норми містять в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку непоставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Таким чином, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може реалізувати своє право у будь-який спосіб: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 27.08.2019 у справі №911/1958/18.

Водночас колегія суддів враховує, що умовою застосування положень частини другої статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Зазначений висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.07.2019 у справі №904/4899/18.

Судом встановлено, що позивач 10.06.2022 направляв на адресу відповідача претензію, в якій вимагав від відповідача в строк до 25.06.2022 виконати зобов`язання по Договору та передати покупцю товар - два обприскувачі ОПК 3000-24 Титан (2019) (АСУ); або повернути сплачені позивачем грошові кошти в розмірі 496860,0 грн.

З огляду на невиконання відповідачем вимог викладених у претензії, позивач звернувся із даним позовом про стягнення заборгованості до суду.

Відтак, у даному випадку, позивач скористався своїм правом та обрав один з альтернативних варіантів поведінки, а саме повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, враховуючи наведені норми права, узгоджені сторонами умови договору купівлі-продажу, наявність у матеріалах справи доказів здійснення позивачем передплати вартості товару за вказаним договором у сумі 496860 грн та відсутність доказів на підтвердження здійснення відповідачем поставки зазначеного товару або повернення передоплати, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості.

Колегія суддів вважає помилковими твердження апелянта з приводу того, що строк виконання зобов`язання відповідача щодо поставки товару не настав, а у позивача відсутні правові підстави вимагати поставки товару або повернення попередньої оплати до моменту повної загальної вартості товару, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до умов укладеного між сторонами договору, зокрема п.2.2 обов`язок щодо позивача щодо оплати 70% від загальної вартості товару згідно пункту 2.1 договору виникає у останнього з моменту одержання повідомлення продавця про готовність товару до поставки.

Обов`язок відповідача щодо повідомлення позивача про готовність товару до поставки встановлений й у пп.3.1.1, 3.1.2 п.3.1 Договору.

Отже, за умовами вказаного договору повній оплаті позивачем товару за договором передує отримання повідомлення від відповідача про готовність товару до поставки.

Втім, як свідчать наявні матеріли справи та не заперечується сторонами, відповідач не повідомляв позивача про готовність товару до поставки, а тому у позивача не виник обов`язок щодо повної оплати товару, як то передбачено п.2.2 договору.

Колегія суддів також не приймає до уваги твердження апелянта з приводу того, що у сторін спору залишаються невиконані зобов`язання за Договором, а тому з врахуванням п.8.1, Договір продовжує свою дію до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

У даному випадку позивач скористався своїм правом визначеним частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, яка надає право покупцеві вимагати, зокрема повернення суми попередньої оплати у разі невиконання продавцем свого обов`язку щодо передачі товару у визначений договором строк.

При цьому, колегія суддів зауважує, що таке право покупця не пов`язується із строком дії договору, а виникає у зв`язку із несвоєчасним невиконанням продавцем взятих на себе зобов`язань із передачі товару.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 05.09.2022 по справі №916/55/22 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг залишити без задоволення, а рішення Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг по справі №915/360/22 без змін.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.02.2023.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.