ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2023 р. Справа№ 911/838/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Шапрана В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників: позивача - Стрельцов Г.А., Фоменко М.С.

відповідача - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Чайка"

на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2022 р. (повний текст складено 08.09.2022 р.)

у справі № 911/838/22 (суддя - Христенко О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт"

до Державного підприємства "Чайка"

про стягнення 658925,01 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства "Чайка" про стягнення 658925,01 грн з яких: 194651,77 грн інфляційних втрат, 76669,22 грн 3 % річних та 387604,02 грн пені.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідачем було прострочено сплату суми заборгованості, стягнутої на підставі рішення Господарського суду Київської області від 10.08.2020 р. у справі № 911/277/20, у зв`язку з чим йому нараховано інфляційні втрати, 3% річних та пеню.

Рішенням Господарського суду Київської області від 31.08.2022 р. у справі № 911/838/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Чайка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" 194651,77 грн інфляційних втрат, 76669,22 грн 3 % річних, 27314,26 грн пені; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство "Чайка" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що позивачем було безпідставно нараховано пеню, оскільки строк дії укладеного договору поставки закінчися 31.12.2019 р., в той час як пеня нарахована за період з 03.02.2020 р. по 01.02.2022 р., тобто поза межами договору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 911/838/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 р. витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/838/22 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Державного підприємства "Чайка" на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2022 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 911/838/22.

До суду 27.10.2022 р. надійшли матеріали справи № 911/838/22.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Чайка", суддею-доповідачем виявлено її недоліки, а саме відсутність належних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановлених порядку і розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 911/838/22 залишено без руху на підставі ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку.

До суду 14.11.2022 р. від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення № 9785 від 11.11.2022 р. про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 6719,31 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі № 911/838/22 та призначено до розгляду на 13.12.2022 р.

08.12.2022 р. на електронну адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 р. розгляд справи № 911/838/22 відкладено до 17.01.2023 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/203/23 від 16.01.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/838/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 911/838/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 р. справу № 911/838/22 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Чайка" на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2022 р. прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 р. розгляд справи відкладено до 31.01.2023 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/446/23 від 30.01.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/838/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 911/838/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 р. справу № 911/838/22 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Чайка" прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У судовому засіданні 31.01.2023 р. представники позивача надали усні пояснення по суті апеляційної скарги, представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду скарги електронною поштою відповідно до ч. ч. 6, 7, 8 ст. 120 ГПК України та в порядку ч. 4 ст. 122 ГПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Доказів поважності відсутності вказаного представника суду не надано.

Також у матеріалах справи відсутні докази про те, що представник відповідача був позбавлений можливості через будь-які перешкоди бути присутнім у судовому засіданні.

При цьому відповідач не наполягав на обов`язковій участі його представника у судовому засіданні, відповідного клопотання від нього не було подано апеляційному суду.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

30.08.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" (далі - постачальник) та Державним підприємством "Чайка" (далі - покупець) було укладено договір поставки № АЕ-886-3008/19 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник передає у власність покупцеві (постачає), а покупець приймає та оплачує (купує) товари у кількості, в одиницях виміру, асортименті, упаковці, за ціною та вартістю, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору товаром за цим договором є насіння озимого жита.

Ціна (вартість) договору складає 1337000,00 грн з ПДВ (п. 2.2 договору).

Як передбачено п. 3.1 договору, основні умови оплати товару (форма, розміри та строки оплати) визначаються додатками-специфікаціями до договору з урахуванням положень, визначених цим розділом договору, та можуть передбачати як повну або часткову передплату за партію товару грошовими коштами шляхом банківського переказу на рахунок постачальника до фактичного відвантаження товару, так і оплату за партію товару грошовими коштами шляхом банківського переказу на рахунок постачальника після фактичного відвантаження товару, що зазначається у додатках-специфікаціях.

За п. 1.1 додатку-специфікації № 1 до договору (далі-додаток) оплата товару здійснюється наступним чином: 100 % вартості товару оплачується покупцем до 05.09.2019 р.

У відповідності до п. 7.2 договору при порушенні строків оплати поставленого товару, які визначені додатками-специфікаціями, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, чинної на момент прострочки, від вартості несплаченого товару, за кожен день прострочки платежів.

Приймання товару за кількістю підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною (п. 5.1 договору).

Пунктом 1.2 додатку сторони передбачили, що строк поставки товару до 10.09.2019 р.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та завірення печатками сторін і діє до 31.12.2019 р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від обов`язку погашення своїх грошових зобов`язань та відповідальності за порушення умов цього договору (п. 12.1 договору).

У зв`язку з неналежним виконанням Державним підприємством «Чайка» умов укладеного договору поставки, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Чайка" 1377000,00 грн заборгованості, 16863,53 грн 3 % річних, 17946,33 грн інфляційних втрат та 170521,65 грн пені.

Під час розгляду зазначеного позову, Державне підприємство "Чайка" частково сплатило суму заборгованості у розмірі 100000,00 грн, що підтверджувалось випискою з рахунку відповідної фінансовою установи.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.08.2020 р. у справі № 911/277/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 р., позовні вимоги були задоволені частково; стягнуто з Державного підприємства "Чайка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" 1277000,00 грн основної заборгованості, 169152,68 грн пені, 16740,78 грн 3 % річних та 17946,33 грн інфляційних втрат; в іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Відповідач рішення Господарського суду Київської області від 10.08.2020 р. у справі № 911/277/20 виконав 02.02.2022 р., сплативши 1503052,39 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 39884 від 02.02.2022 р. та копією виписки з особового рахунку позивача від 02.02.2022 р.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, після прийняття рішення Господарського суду Київської області від 10.08.2020 р. лише 02.02.2022 р здійснив повний розрахунок на виконання цього рішення, у зв`язку чим позивачем додатково нараховано інфляційні втрати, 3 % річних та пеню за період прострочення з 03.02.2020 р. по 01.02.2022 р.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Як було встановлено вище, рішенням Господарського суду Київської області від 10.08.2020 р. у справі № 911/277/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 р., позовні вимоги були задоволені частково; стягнуто з Державного підприємства "Чайка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" 1277000,00 грн основної заборгованості, 169152,68 грн пені, 16740,78 грн 3 % річних та 17946,33 грн інфляційних втрат; в іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішення Господарського суду Київської області від 10.08.2020 р. у справі № 911/277/20, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

Таким чином, з прийняттям рішення про стягнення боргу, яким по суті фіксується обов`язок сторони сплатити кошти, зобов`язання, що виникли на підставі договору та їх прострочення не припиняються.

Відповідно до абз. 1 п. 9 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" від 29.04.2013 р. № 01-06/767/2013 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Вбачається, що позивач нарахував та просить стягнути з відповідача за прострочення останнім виконання зобов`язання щодо оплати товару 76669,22 грн 3 % річних та 194651,77 грн інфляційних втрат, які нараховані за період з 03.02.2020 р. по 30.03.2020 р. на заборгованість у сумі 1377000,00 грн та за період з 01.04.2020 р. по 01.02.2022 р. на заборгованість у сумі 1277000,00 грн.

За прострочення зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару рішенням Господарського суду Київської області від 10.08.2020 р. у справі № 911/277/20 з відповідача було стягнуто 3% річних у розмірі 16863,53 грн за період з 05.09.2019 р. по 31.10.2020 р. та інфляційні втрати у розмірі 17946,33 грн за період з вересня 2019 року по грудень 2019 року.

Після прийняття рішення у справі № 911/277/20 відповідачем лише 02.02.2022 р. здійснено повний розрахунок.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 76669,22 грн 3 % річних та 194651,77 грн інфляційних втрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 387604,02 грн за період з 03.02.2020 р. по 30.03.2020 р. на заборгованість у сумі 1377000,00 грн та за період з 01.04.2020 р. по 01.02.2022 р. на заборгованість у сумі 1277000,00 грн.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 7.2 договору при порушенні строків оплати поставленого товару, які визначені додатками-специфікаціями, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, чинної на момент прострочки, від вартості несплаченого товару, за кожен день прострочки платежів.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та завірення печатками сторін і діє до 31.12.2019 р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від обов`язку погашення своїх грошових зобов`язань та відповідальності за порушення умов цього договору (п. 12.1 договору).

В матеріалах справи № 911/838/22 відсутня копія договору поставки № АЕ-886-3008/19 від 30.08.2019 р.

Однак, в мотивувальній частині рішення Господарського суду Київської області від 10.08.2020 р. у справі № 911/277/20 наведений п. 7.2 договору, яким встановлений розмір пені при порушенні строків оплати поставленого товару, та п. 12.1 договору поставки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскільки у справі № 911/277/20 було стягнуто з відповідача пеню за період з 06.09.2019 р. по 31.01.2020 р., тому вимога позивача підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 27314,26 грн за період з 03.02.2020 р. (зазначено позивачем) по 06.03.2020 р., в межах строку, передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК України.

Доводи скаржника про те, що позивачем було безпідставно нараховано пеню, оскільки строк дії укладеного договору поставки закінчися 31.12.2019 р., в той час як пеня нарахована за період з 03.02.2020 р. по 01.02.2022 р., тобто пози межами договору, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та завірення печатками сторін і діє до 31.12.2019 р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від обов`язку погашення своїх грошових зобов`язань та відповідальності за порушення умов цього договору (п. 12.1 договору).

Таким чином, сторонами погоджена відповідальність за порушення умов укладеного договору після закінчення строку дії цього договору.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2022 р. у справі № 911/838/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства "Чайка" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Чайка" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2022 р. у справі № 911/838/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Чайка".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13.02.2023 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

В.В. Шапран