УХВАЛА

15 лютого 2023 року

м. Київ

cправа № 904/5743/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Пєскова В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.,

за участю представників:

ТОВ "Продекспорт-2009" - Сумського С.М.,

ГУ ДПС у Дніпропетровській області - Горбаня Р.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продекспорт-2009"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2022

у справі № 904/5743/20

за заявою Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області з грошовими вимогами в загальній сумі 144918619,00грн.

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Продекспорт-2009".

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2020 відкрито провадження за заявою Компанії з обмеженою відповідальністю "Арчімбольдо Лімітед" (ARCHIMBOLDO LIMITED) у справі № 904/5743/20 про банкрутство ТОВ "Продекспорт-2009".

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 визнано ТОВ "Продекспорт-2009" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ткаченка Д.В.

21.10.2021 Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Управління) подано заяву про визнання грошових вимог до ТОВ "Продекспорт-2009" в загальній сумі 144 918 619,00 грн.

Грошові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області гуртуються на складених у 2015 році податкових повідомленнях-рішеннях (далі - ППР), а саме:

- податкове повідомлення-рішення Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 19.05.2015 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 67 861 725,00 грн, за основним платежем 45 241 1 50 грн, за штрафними санкціями 22 620 575 грн;

- податкове повідомлення-рішення Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 18.08.2015 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 76012854 грн за основним платежем 50 675 236 гри, за штрафними санкціями 25337 618 грн;

- податкове повідомлення-рішення Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 18.08.2015 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1 039 500 грн, за основним платежем 693 000 грн за штрафними санкціями 346 500 грн.

В заяві про визнання грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області зазначило, що по вищезазначених податкових повідомленнях-рішеннях здійснюється процедура оскарження в порядку адміністративного судочинства. Вказане не заперечувалось боржником.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2021 грошові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області до боржника - ТОВ "Продекспорт-2009" в загальній сумі 144 918 619,00 грн відхилено.

Відхиляючи грошові вимоги Управління суд першої інстанції з посиланням на положення статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) виходив з того, що станом на дату визнання ТОВ "Продекспорт-2009" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (19.01.2021) грошове зобов`язання боржника в загальній сумі 144 918 619,00 грн (за ППР від 19.05.2015 № на загальну суму 67 861 725,00 грн; ППР від 18.08.2015 № на загальну суму 76012854,00 грн; ППР від 18.08.2015 № на загальну суму 1 039 500,00 грн) є неузгодженим, адже процедура судового оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень триває, відповідно термін його сплати не настав.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2022 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2021 у справі №904/5743/20 скасовано. Визнати грошові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області в розмірі 144 914 079 грн (ІІІ черга) та 4500грн (І черга).

Cуд апеляційної інстанції не погодившись з висновком суду першої інстанції, зазначив, що при застосуванні положень статті 59 КУзПБ місцевий господарський суд вважав податкові зобов`язання кредитора такими, що виникли після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. При цьому, залишив поза увагою період виникнення цих податкових зобов`язань - 2015 рік. Відтак, за висновком апеляційного суду, кредиторські вимоги ДПС слід рахувати як обґрунтовані, оскільки вони не є такими, що додатково виникли у розумінні статті 59 КУзПБ.

При визначенні статусу вимог податкового органу суд апеляційної інстанції на підставі аналізу приписів податкового законодавства, в тому числі положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 та інших положень Податкового кодексу України, зауважив, що грошове зобов`язання платника податків для цілей здійснення адміністрування податків та зборів може існувати як узгоджене зобов`язання, набувши статусу податкового боргу після настання моменту його сплати, що надає податковому органу можливість здійснення заходів щодо стягнення суми такого зобов`язання, а також як неузгоджене зобов`язання, коли грошове зобов`язання існує, але заходи щодо адміністрування податків та зборів податковими органами не вживаються.

З посиланням на висновок про застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №904/1693/19, згідно якого неузгодженість суми грошового зобов`язання не означає, що зобов`язання не існує або може не враховуватися при зверненні із заявою про визнання кредиторських вимог, суд апеляційної інстанції констатував, що процедура узгодження податкового зобов`язання не є перешкодою щодо врахування його у складі грошових вимог у справі про банкрутство.

ТОВ "Продекспорт-2009" (скаржник) подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2022 скасувати, залишити в силі ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2021.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України - застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, а саме, щодо застосування частини першої статті 59 КУзПБ в частині неможливості виникнення додаткових зобов`язань у боржника після визнання його банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Також, на думку скаржника, поза увагою суду апеляційної інстанції залишилось та не було досліджено відповідність податкових повідомлень-рішень нормам чинного на дату їх складання законодавства, зважаючи на вимоги статей 78, 86 Податкового кодексу України (в редакції чинній на дату складання податкових повідомлень-рішень), як того вимагає стаття 45 КУзПБ з урахуванням висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми права, які були наведені у відповідних постановах у справах № 916/3743/19, №922/3062/20, № 922/2632/20, № 904/3214/18, № 904/1693/19.

При цьому, скаржник вважає помилковим посилання суду апеляційної інстанції на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19, оскільки фактичні обставини справи №904/1693/19 відрізняються від обставин цієї справи.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши, пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи на розгляд палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в порядку частини першої статті 302 ГПК України, з огляду на таке.

Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Положеннями пунктів 1.1. та 1.3 статті 1 ПК України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства; однак питання погашення податкового боргу з осіб, на яких поширюються процедури, визначені Законом про банкрутство, регулюються цим Законом.

Статтею 41 ПК України органи державної фіскальної служби віднесено до переліку контролюючих органів, що здійснюють від імені держави функції контролю за своєчасністю і правильністю сплати суб`єктами господарювання податків і зборів, зокрема, шляхом проведення документальних невиїзних перевірок платників податків відповідно до статті 78 ПК України.

Пунктом 14.1.157 статті 14 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до пунктів 54.1 та 54.3 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Положеннями пункту 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Згідно пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Тож аналіз наведених вище приписів податкового законодавства, в тому числі положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 та інших положень ПК України, дає змогу дійти висновку про те, що грошове зобов`язання платника податків для цілей здійснення адміністрування податків та зборів може існувати як узгоджене зобов`язання, набувши статусу податкового боргу після настання моменту його сплати, що надає податковому органу можливість здійснення заходів щодо стягнення суми такого зобов`язання, а також як неузгоджене зобов`язання, коли грошове зобов`язання існує, але заходи щодо адміністрування податків та зборів податковими органами не вживаються.

Задовольняючи грошові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області суд апеляційної інстанції з посилання на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19, зауважив, що неузгодженість суми грошового зобов`язання не означає, що зобов`язання не існує або може не враховуватися при зверненні із заявою про визнання кредиторських вимог відповідно до приписів статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Колегія суддів звертає увагу, що судові рішення, які були предметом касаційного оскарження при розгляді Великою Палатою Верховного Суду справи № 904/1693/19, були ухвалені в період чинності положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У справі, що переглядається, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2021 та постанова Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2022 ухвалені на підставі положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Положення абзаців 1, 2 частини четвертої статті 45 КУПБ встановлюють, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Приписи частини першої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачали, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно абзацу 1 частини четвертої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Аналіз наведених норм Кодексу України з процедур банкрутства та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» свідчить про дещо різне нормативно-правове регулювання при розгляді заяв з кредиторськими вимогами.

Кредитор, який подає заяву з конкурсними кредиторськими вимогами поза межами строку в 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство за умови нормативно-правового регулювання справи про банкрутство КУПБ визнається конкурсним кредитором та його вимоги будуть погашатися в порядку черговості, яка визначена для кредиторів, що подали свої вимоги в межах зазначеного строку, а за умови нормативно-правового регулювання справи про банкрутство Законом про банкрутство такий кредитор не є конкурсним, а його вимоги будуть погашатися в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Водночас, звільнення від обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, передбачено як частиною першою статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», так і частиною першою статті 59 КУзПБ.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що прийняття рішення по суті за касаційною скаргою у справі № 904/5743/20 при визначенні статусу вимог податкового органу при розгляді його заяви з кредиторськими вимогами, за умови нормативно-правового регулювання Кодексом України з процедур банкрутства, зумовлює необхідність уточнити правову позицію щодо визначення моменту виникнення грошових зобов`язань боржника щодо сплати податкових платежів за неузгодженими податковими повідомленнями-рішеннями, адже одним із критеріїв обґрунтованості грошових вимог є існування у боржника на момент подачі заяви контролюючого органу з кредиторськими вимогами, обов`язку зі сплати відповідних платежів, який виник до відкриття провадження у справі про банкрутство. А відтак і визначення обсягу самостійного дослідження господарським у справі про банкрутство обставин виникнення кредиторських вимог податкового органу.

Згідно з частиною першою статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї палати або у складі такої палати.

Відповідно до частини четвертої статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного та з метою формування сталої судової практики при визначенні статусу вимог податкового органу, за умови нормативно-правового регулювання спірних правовідносин Кодексом України з процедур банкрутства, колегія суддів вважає за необхідне передати справу №904/5473/20 на розгляд палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 ГПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

Справу № 904/5743/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Продекспорт-2009" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2022 передати на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.М. Огороднік

Судді С.В. Жуков

В.Г. Пєсков