ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.02.2023 Справа№914/515/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт», м.Одеса

про забезпечення позову

у справі №914/515/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт», м.Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина Транссервіс», м.Дрогобич Львівської області

про стягнення заборгованості. Ціна позову: 1 411 470,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євростандарт» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина Транссервіс» про стягнення заборгованості за договором поставки від 04.06.2021 №2039 на загальну суму 1 411 470,86 грн., а саме: 588700,00 грн. основного боргу, 326473,70 грн. пені, 203780,30 грн. інфляційних збитків та 292516,86 грн. 35% річних.

Ухвалою суду від 14.02.2023 судом відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.03.2023.

13.02.2022, за вх.№582/23, від позивача поступила заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту, в межах ціни позову, на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Галичина Транссервіс» (ідентифікаційний код 43052429) і знаходяться на будь-яких рахунках ТОВ «Галичина Транссервіс» відкритих в банківських та інших фінансових установах, які можуть бути виявлені в процесі виконання ухвали суду..

Необхідність вжиття заходів до забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки незважаючи на настання строку виконання своїх зобов`язань (28.01.2022 зі сплати поставленої згідно видаткової накладної №1254 від 27.01.2022 партії товару), ТОВ «Галичина Транссервіс» не тільки не виконує своїх зобов`язань за договором №2039 від 04.06.2021, а взагалі ухиляється від виконання зобов`язань та може вчиняти дії спрямовані на зменшення доходів і майна, на яке може бути звернено стягнення у разі задоволенні позову, що підтверджується наступним.

Основним видом діяльності Відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41), що свідчить про те, що саме для надання послуг Відповідачем використовувалось придбане у Позивача пальне, а за надані послуги Відповідач отримував грошові кошти.

Заявник вважає, що незважаючи на отримання грошових коштів від здійснення господарської діяльності з використанням придбаного у Позивача пального, Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань з оплати вартості товару.

При цьому, оскільки згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у Відповідача відсутнє на праві власності будь-яке нерухоме майно, задоволення грошових вимог Позивача, у разі задоволення позову, можливе лише шляхом звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «Галичина Транссервіс».

Також, заявник зазначає, що згідно інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно ТОВ «Галичина Транссервіс» були відкриті виконавчі провадження в період дії укладеного між сторонами договору поставки та наявності у Відповідача невиконаних перед Позивачем грошових зобов`язань. Завершення відкритих виконавчих проваджень підтверджує наявність у період з 07.07.2021 по 22.12.2022 грошових коштів у Відповідача за рахунок якого ТОВ «Галичина Транссервіс» сплачував кошти на користь стягувачів, але при цьому ухилявся від сплати коштів на користь Позивача.

Крім того, відкриття виконавчих проваджень відносно Відповідача свідчить про ухилення ТОВ «Галичина Транссервіс» від виконання рішень та виконання таких рішень лише після вжиття заходів примусового виконання рішень, що також підтверджується ухваленням Господарським судом Львівської області рішення у справі №914/2826/21 від 18.11.2021 про стягнення заборгованості з ТОВ «Галичина Транссервіс» за договором.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні. Роблячи такий висновок, суд виходив з наступного.

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно пункту 2 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п.6.4 постанови від 25.02.2019р. у справі №908/685/18, п.14 постанови від 15.01.2019р. у справі №915/870/18.

Предметом спору у справі № 914/515/23 є, зокрема, вимога позивача про стягнення коштів.

Верховий Суд у своїх постановах неодноразово вказував на те, що звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач має довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, яким чином буде утруднене виконання судового рішення про стягнення (повернення) грошових коштів, тобто довести, що майно (грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних причин (відсутність грошових коштів для виконання зобов`язань за спірним договором, незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідача тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірним договором або перешкоджання законному стягненню зазначеної заборгованості) причин.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на звернення позивача до господарського суду з позовом (у тому числі заперечення боргу зі сторони відповідача у листуванні з позивачем), не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Така правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, в постанові від 26.02.2019р. у справі №914/1353/16, в постанові від 25.02.2019р. у справі №924/789/18, в постанові від 25.02.2019р. у справі №922/2673/18.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову суд не повинен досліджувати обґрунтованість позову, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

При розгляді даної заяви суд враховує, що жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, на підтвердження того, яким чином (за умови задоволення позову) буде утруднене виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, тобто, що майно (грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних причин (відсутність грошових коштів для виконання зобов`язань за спірним договором, незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідача тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірним договором або перешкоджання законному стягненню зазначеної заборгованості) до заяви не долучено.

Відтак, реальна небезпека того, що відповідач зменшить, втратить, відчужить відповідне майно, позивачем не доведена.

Ті обставини, які наводить позивач у заяві, на переконання суду, не підтверджують існування ні об`єктивних, ні суб`єктивних причин необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки не свідчать про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування зазначеного позивачем у заяві заходу забезпечення позову.

При застосуванні заходів забезпечення позову суду необхідно враховувати збалансованість інтересів усіх учасників процесу.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначав, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність.

Згідно зі статтями 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні та заявником суду не надані докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданої позивачем заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Євростандарт» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

2.Ухвала набирає законної сили у порядку і строки передбачені статтею 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у порядку і строки визначені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано 15.02.2023.

Суддя Кітаєва С.Б.