ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року м.Дніпро Справа № 904/1270/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання: Манець О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Криворізької міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2022 (суддя І.В. Мілєва) у справі №904/1270/22

за позовом Криворізької міської ради, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

до Приватного підприємства «Сармат», Дніпропетровська область, смт. Широке

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державний реєстратор Глеюватської сільської ради Криворізького району, Дніпропетровська область, Криворізький район, село Глеюватка

про припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2022 у задоволенні заяви Криворізької міської ради про забезпечення позову відмовлено.

Приймаючи означену ухвалу, господарський суд виходив з того, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову потенційно може призвести до порушення прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Криворізька міська рада, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву Криворізької міської ради щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-якій реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо розпорядження та відчуження об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 110 - незавершеного будівництвом будівлі магазину, готовністю 11%-Г, розташованого на земельній ділянці загальною площею 0,3194 га на вул. Лєрмонтова, 33 в Центрально-Міському районі у м. Кривому Розі (кадастровий номер :08:309:0005) до вирішення спору у даній справі по суті та набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- доведеність позивачем необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову не обмежується виключно фактом наявності будівництва, насамперед, вчинення відповідачем дій щодо наступного продажу та, відповідної, перереєстрації спірного об`єкту за новим власником призведе не тільки до не можливості захистити порушені інтереси позивача, захист яких є предметом розгляду даної справи, а призведе також до виникнення нового звернення Криворізької міської ради з аналогічним позовом до наступного власника;

- судом не була досліджена та не встановлена належним чином небезпека щодо вчинення наступних дій щодо продажу об`єкта незавершеного будівництва іншим власникам та, відповідна, перереєстрація права власності за ними;

- приведення земельної ділянки у належний для використання стан за наявності розташованих на ній певних будівельних конструкцій та елементів споруди не тільки значною мірою ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, а й призведе до значних матеріальних затрат з боку обох сторін;

- Криворізькою міською радою в якості доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову були надані акти обстеження земельної ділянки складеного в межах самоврядного контролю.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Криворізької міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2022 у справі №904/1270/22. Розгляд справи призначений у судовому засіданні.

Згідно з ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено господарським судом, Криворізька міська рада звернулась до господарського суду з позовною заявою до Приватного підприємства «Сармат», в якій просить суд:

- припинити право власності та скасувати державну реєстрацію права власності за Приватним підприємством «Сармат» на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 110 на незавершене будівництво будівлі магазину, готовністю 11%-Г, що внесений до Державного реєстру прав на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Волос Оленою Володимирівною від 08.09.2021 № 43869948;

- зобов`язати Приватне підприємство «Сармат» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,3194 га, (м. Кривий Ріг, Центрально-Міський район, вул. Лєрмонтова, 33, кадастровий номер :08:309:0005), а саме: знести за власний рахунок споруду нерухомого майна - незавершене будівництво будівлі магазину, готовністю 11%-Г та привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

19.09.2022 позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-якій реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо розпорядження та відчуження об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 110 - незавершеного будівництвом будівлі магазину, готовністю 11%-Г, розташованого на земельній ділянці загальною площею 0,3194 га на вул. Лєрмонтова, 33 в Центрально-Міському районі у м. Кривому Розі (кадастровий номер :08:309:0005) до вирішення спору у справі № 904/1270/22 по суті та набрання рішенням законної сили.

Вказана заява мотивована тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна міститься рішення про державну реєстрацію за Приватним підприємством «Сармат» прав на незавершене будівництво будівлі магазину, готовністю 11%-Г по вул. Лєрмонтова, 33 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу державного реєстратора Глеюватської сільської ради Криворізького району Волос Олени Володимирівни, яке прийнято за відсутності підстав для такої реєстрації: відсутність договору купівлі-продажу, укладеного між ПП «Сармат» та ТОВ «Домініон»; серія та номер: ВРХ№ 489555, ВРХ№ 489556, ВРХ№ 489557, реєстр № 2031 від 20.08.2012. Такого об`єкта незавершеного будівництва будівлі магазину станом на 2012 рік, рік яким нібито датується договір купівлі-продажу, укладений між ТОВ «Домініон» та ПП «Сармат» серія та номер: ВРХ № 489555, ВРХ № 489556, ВРХ № 489557, реєстр № 2031, взагалі не існувало. Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 20.08.2012, видавник: сторони: ПП «Сармат» ТОВ «Домініон» також фактично не існувало станом на 2012 рік. Отже, державна реєстрація права власності за ПП «Сармат» на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 110 на незавершене будівництво будівлі магазину готовністю 11 %-Г призводить до порушення прав та охоронюваних законом інтересів територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради у сфері земельних відносин та містобудівної діяльності. У даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності за ПП «Сармат» на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 110 на незавершене будівництво будівлі магазину готовністю 11%-Г та усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення за власний рахунок даної споруди нерухомого майна. Правова та матеріальна природа даного позову зумовлює настання очевидної небезпеки того, що здійснення активних будівельних робіт ПП «Сармат» на земельній ділянці за вказаною адресою безпосередньо вплине на процедуру реалізації виконання рішення суду в майбутньому (в частині повернення земельної ділянки в належному для використання стані територіальній громаді) у випадку задоволення позову Криворізької міської ради. Більше того, приведення земельної ділянки у належний для використання стан за наявності розташованих на ній певних будівельних конструкцій та елементів споруди не тільки значною мірою ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, а й призведе до значних матеріальних затрат. За даних обставин вбачається наявність всіх, передбачених законодавством підстав для застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти відповідні дії.

За наслідками розгляду цієї заяви господарським судом винесено оскаржувану ухвалу.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Аналіз положень статей 136, 137 ГПК України, вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини першої ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, Позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів Відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог Позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими Позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими Позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

В даному випадку, предметом позову є вимоги припинити право власності та скасувати державну реєстрацію права власності за ПП «Сармат» на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 110 на незавершене будівництво будівлі магазину, готовністю 11%-Г, що внесений до Державного реєстру прав на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Волос Оленою Володимирівною від 08.09.2021 № 43869948 та зобов`язання ПП «Сармат» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,3194 га, (м. Кривий Ріг, Центрально-Міський район, вул. Лєрмонтова, 33, кадастровий номер :08:309:0005) шляхом знесення за власний рахунок споруди нерухомого майна - незавершеного будівництва будівлі магазину, готовністю 11%-Г та привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

Як встановлено апеляційним господарським судом, заява про забезпечення позову не містить будь-яких обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а матеріали оскарження ухвали не містять доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Самі лише посилання позивач на те, що відповідач має можливість розпоряджатися майном (незавершеним будівництвом будівлі магазину), а також припущення щодо відчуження такого майна, не є достатньою підставою для забезпечення позову у визначений позивачем спосіб.

Спірне майно має статус незавершеного будівництва. Предметом позову є вимоги припинити право власності, скасувати державну реєстрацію права власності за ПП «Сармат» на об`єкт цього майна та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення за власний рахунок споруди нерухомого майна .

Відтак, заборона суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-якій реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо розпорядження та відчуження об`єкта нерухомого майна, яке за результатами вирішення спору не набуватиметься позивачем, не є доцільним заходом забезпечення, оскільки збереження зазначеного майна (будівлі) не є необхідним для виконання рішення у справі, якщо позов буде задоволено.

При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, які направлені на відчуження спірного майна.

Крім того, як правильно встановив господарський суд, у разі задоволення позову, відповідач повинен буде знести споруду нерухомого майна за власний рахунок, у зв`язку з чим здійснення ПП «Сармат» будівельних робіт на спірній земельній ділянці не вплине на процедуру реалізації виконання рішення суду в майбутньому (з точки зору захисту прав та інтересів позивача), оскільки таке виконання буде здійснюватись за власний рахунок відповідача.

Вказане спростовує твердження скаржника про те, що приведення земельної ділянки у належний для використання стан за наявності розташованих на ній певних будівельних конструкцій та елементів споруди не тільки значною мірою ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, а й призведе до значних матеріальних затрат з боку обох сторін

З урахуванням викладеного, в задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеним, відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2022 у справі №904/1270/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 21 .02.2023р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г.Іванов