ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.2023м. СумиСправа № 910/12515/22

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Балицького В.В.., розглянувши матеріали справи № 910/12515/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Суми (40004, м. Суми, вул.. Реміснича, 35, )

до відповідача: Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3, )

про стягнення 15205,64 грн,

представники сторін:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Енера Суми звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції про стягнення 15 205,64 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, а також стягнення судового збору в сумі 2481,00 грн.

Ухвалою від 21.11.2022 Господарський суд міста Києва постановив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Суми з доданими до неї матеріалами направити за територіальною підсудністю до Господарського суду Сумської області.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2022 справу № 910/12515/22 розподілено судді Яковенку В.В.

Ухвалою від 21.12.2022 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.01.2023.

05.01.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зазначивши про те, що умови договору від 21.05.2020 № 18100396/394 з постачальником універсальних послуг ТОВ Енера Суми у 2020 році виконано у повному обсязі. Крім того зазначив, що, враховуючи вимоги Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, договір від 21.05.2020 № 18100396/393 Про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є розірваним з 01.01.2021.

17.01.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши про те, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18100396 від 21.05.2020 діяв в оспорюваний період в січні 2022 року, тому на відповідача покладений обов`язок виконувати умови цієї угоди.

Ухвалою від 19.01.2023 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 09.02.2023.

01.02.2023 представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки вважає вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду цієї справи належним чином повідомлені, про поважність причин неприбуття суд не проінформували.

На підставі статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, враховуючи наступне.

У зв`язку з реформуванням ринку електричної енергії, на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон) з 01.01.2019 забезпеченням споживачів електричною енергією займаються різні суб`єкти ринку електричної енергії, зокрема, оператори системи розподілу та електропостачальники, одним з яких є ТОВ «Енера Суми», яке діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року № 429.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2020 № 1268 єдиним постачальником універсальних послуг на території Сумської області є ТОВ «Енера Суми».

Пунктом 3.1.9 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі Постанова) «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі Правила) передбачено, що споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

На підставі ч. 2 п. 1.2.15 Правил для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Між ТОВ «Енера Суми» (позивач, постачальник) та Департаментом патрульної поліції ( відповідач, споживач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18100396 від 21.05.2020, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Як зазначає позивач, ТОВ «Енера Суми» належним чином виконувало умови договору та здійснювало постачання електричної енергії споживачу за адресою розташування об`єкта - с. Климентове, Охтирського району Сумської області, пров. Дачний, 2, а в свою чергу споживач здійснював споживання електричної енергії, що підтверджується листом № 90-05/393 від 10.02.2022 з Філії «Охтирський район електричних мереж» AT «Сумиобленерго» про обсяги споживання електричної енергії ДПП за січень 2022 року, яке на ринку електричної енергії України виконує функції адміністратора комерційного обліку (АКО), відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, а саме: здійснює надання сертифікованих даних комерційного обліку (остаточного набору даних комерційного обліку за встановлений період для точки комерційного обліку, що використовується всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії). Так, у січні 2022 ДПП було фактично спожито 2641 кВт*год.

У відповідності до підп. 2 п. 7.2 договору постачальник зобов`язується обчислювати та виставляти рахунки Споживачу відповідно до вимог та у порядку, передбачених Правилами та Договором.

Натомість Споживач згідно з п. 5.10 договору має оплатити рахунок Постачальника в строк, визначений у рахунку, але не менше 5 (п`яти) робочих днів від дня отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Відповідачу за січень 2022 року за спожиту електричну енергію було нараховано 16354 грн 75 коп., що підтверджується рахунком № 18100396/6333/1 від 18.01.2022.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунок за січень 2022 року на суму 16354 грн 75 коп було направлено поштовим відправленням 18.01.2022, що підтверджується фіскальним чеком AT «Укрпошта».

Позивач зазначає, що відповідач, порушуючи свої договірні зобов`язання щодо своєчасного та повного розрахунку за активну електричну енергію, зазначений рахунок не оплатив.

19.08.2022 на рахунок ТОВ «Енера Суми» від відповідача надійшли кошти в сумі 1149,11 грн, які були зараховані в рахунок погашення боргу, що підтверджується довідкою нарахувань та оплат по активній електроенергії по договору № 18100396.

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов вказаного договору за електричну енергію своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, з огляду на що заявив до стягнення з Департаменту патрульної поліції заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 15205,64 грн.

Відповідно до п. 13.1 договору він укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні.

Пунктом 13.7. договору передбачено, що дія цього договору також припиняється у разі: закінчення строку, призупинення дії ліцензії з провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії Постачальником або її анулювання; банкрутства або ліквідації Постачальника; у разі зміни власника об`єкта Споживача; зміни Постачальника електричної енергії.

У Комерційній пропозиції № 3У, яка є додатками № 3 до договору зазначено:

- оплата електричної енергії, у тому числі за послугу з розподілу, здійснюється споживачем у формі повної оплати вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електичної енергії;

- рахунок та акт приймання-передавання товарної продукції надається споживачу не пізніше п`ятого робочого дня з дати отримання постачальником даних від Оператора системи розподілу про обсяги спожитої (розподіленої) електричної енергії. Оплата рахунка Постачальника за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше 5 робочих днів від дати його отримання споживачем;

- договір укладається на 1 календарний рік та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 20 днів до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Таким чином, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18100396 від 21.05.2020 було уклдаено зі строком дії до 02.03.2021.

Суд установив, що до цієї дати сторони угоди не заявляли про припинення її дії.

Поряд з цим листами від 05.04, 03 та 04.06.2021 відповідач, повідомляючи про необхідність припинення дії договору та його розірвання в односторонньому порядку, фактично заявив до закінчення терміну дії договору про припинення його дії.

За таких обставин з 02.03.2022 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18100396 від 21.05.2020 припинив дію.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 ЦК України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підписав заяву-приєднання споживача 02.03.2020 до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах договору про постачання електричної енергії № 18100396 адреса об`єкта: АДРЕСА_1 (EIС-код точки: 62Z925); найменування оператора системи, з яким Споживач уклав договір розподілу (передачі) електричної енергії: ПАТ «Сумиобленерго».

Відповідно до статей 633, 634 ЦК та п. 3.1.7 ПРРЕЕ, підписавши вказану заяву-приєднання (акцептувавши її) відповідач засвідчив вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору.

Отже, з моменту акцептування вказаного договору в установленому ПРРЕЕ порядку, позивач та відповідач набули всіх прав та обов`язків за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинного законодавством України.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 18100396 від 21.05.2020 щодо здійснення поставки електричної енергії у січні 2022 року на суму 16354,75 грн.

Відповідач не оспорив у порядку, визначеному договором, обсяги електроенергії, спожиті ним у спірному періоді. У відзиві на позов відповідач також не посилається на наявність розбіжностей у визначенні таких обсягів.

Водночас, як вбачається з наданої позивачем довідки нарахувань та оплат по активній електроенергії по договору № .08.2022 на рахунок позивача від відповідача надійшли кошти в сумі 1149,11 грн, які були зараховані в рахунок погашення боргу.

Доказів сплати залишку заборгованості за вказаним договором відповідачем до суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 15205,64 грн заборгованості за спожиту електричну енергію підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача проти позову з підстав відсутності у нього зобов`язання по сплаті позивачу коштів за спожиту електроенергію у січні 2022 року в зв`язку зі зміною постачальника електроенергії відхиляються судом з огляду на наступні обставини.

У п. 13.1. договору передбачено, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав відповідач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем (відповідачем) у заявці-приєднанні.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Доказів про розірвання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18100396 від 21.05.2020 в судовому порядку відповідач не подав.

Частина 1 ст. 654 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Доводи відповідача із посиланням на укладення договору про постачання електричної енергії № 23-21/418/88 від 25.03.2021 з ТОВ «Волиньенергозбут» на постачання електричної енергії з терміном постачання з 01.04.2021 до 31.12.2021 (включно), судом не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, що у січні 2022 року постачання електроенергії здійснювалося йому не позивачем, а будь-якими іншими постачальниками, зокрема, не надано рахунків, виставлених іншими постачальниками, актів приймання-передачі, що свідчило б про фактичне виконання договору, укладеного відповідачем із ТОВ «Волиньенергозбут».

Натомість, інформацією, наданою Філією «Охтирський РЕМ» АТ «Сумиобленерго» в листах №90-05/393 від 10.02.2022 та № 90-05/59 від 10.01.2023, підтверджується той факт, що обсяг спожитої електроенергії по споживачу Департамент патрульної поліції складає за січень 2022 року 2641 кВт*год, а також те, що постачальником електричної енергії по об`єкту відповідача (, особовий рахунок № НОМЕР_1 , EIС-код точки: 62Z925) у січні 2022 року було ТОВ «Енера Суми».

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, чим закріплено презумпцію правомірності правочину.

Відповідачем не надано суду доказів визнання недійсним судом договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції № 3-У, до якого відповідач приєднався з 02.03.2020 шляхом подання відповідної заяви-приєднання.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідач не оспорив в порядку, визначеному договором, обсяги електроенергії, спожиті ним у сучні 2022 року, у відзиві на позов відповідач також не посилається на наявність розбіжностей у визначенні таких обсягів.

Таким чином, на підставі вищевикладеного суду дійшов висновку, що ТОВ «Енера Суми» у січні 2022 року продовжувало здійснювати постачання електричної енергії до об`єктів Департаменту патрульної поліції на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18100396 від 21.05.2020, що діяв до 02.03.2022.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту відповідачем електроенергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18100396 від 21.05.2020 у січні 2022 року на суму 15205,64 грн визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Суми (40004, м. Суми, вул. Реміснича, 35, ) на рахунок НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк» 15205 грн 64 коп. (п`ятнадцять тисяч двісті п`ять гривень 64 копійки) заборгованості за спожиту електричну енергію та судового збору в сумі 2481 грн 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) на рахунок НОМЕР_3 в АБ «Укргазбанк».

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 10.02.2023.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко