УХВАЛА

м. Київ

13.02.2023Справа № 910/2152/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ващенко Т.М., розглянувши

заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про забезпечення позову ОСОБА_1

до Споживчого товариства "Автомобіліст"

про визнання недійсним рішень загальних та позачергових зборів, визнання протиправним та скасування запису

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Споживчого товариства "Автомобіліст", відповідно до прохальної частини якої просить суд:

- визнати недійсними у повному обсязі рішення загальних зборів Споживчого товариства "Автомобіліст" (), які оформлені протоколом СТ "Автомобіліст" від 21 травня 2022 року та рішення правління СТ "Автомобіліст", оформлені протоколом від 21 травня 2022 року №1;

- визнати протиправним та скасувати запис зроблений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу СТ "Автомобіліст" (), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (дата запису 16 червня 2022 року реєстраційний запис за номером 006006925);

- визнати недійсними у повному обсязі рішення позачергових загальних зборів Споживчого товариства "Автомобіліст" (), яке оформлене протоколом СТ "Автомобіліст" від 29 жовтня 2022 року та рішення правління СТ "Автомобіліст", оформлене протоколом від 29 жовтня 2022 року №3.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при проведенні загальних зборів 21.05.2022 та позачергових загальних зборів уповноважених членів СТ "АВТОМОБІЛІСТ" 29.10.2022 було порушено основні права позивача, визначені частиною 1 статті 12 Закону України "Про кооперацію", зокрема право на участь в управлінні СТ "Автомобіліст", права голосу на загальних зборах, право обирати та бути обраним в органи управління.

До позовної заяви також додано заяву про забезпечення позову, відповідно до прохальної частини якої заявник просить суд вжити такі заходи забезпечення позову:

- накласти заборону вчиняти державними реєстраторами будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам і особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати і (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань відповідні записи стосовно споживчого товариства "АВТОМОБІЛІСТ" ();

- накласти заборону державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна що передано у власність та/або користування споживчому товариству "АВТОМОБІЛІСТ" І );

- заборонити Державним кадастровим реєстраторам Головного управління Держгеокадастру у Києві та Київській області та його відділам здійснювати будь які-дії, спрямовані на: зміну категорії земель, скасування державної реєстрації земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, яка знаходиться в м. Києві за адресою: Дніпровський район, вул. Березняківська, 17-19, загальною площею -5,2456 га, кадастровий номер :90:140:1126 у Державному земельному кадастрі та скасування кадастрового номеру :90:140:1126, який присвоєний земельній ділянці для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, яка знаходиться в м. Києві, Дніпровський район, вул. Березняківська, 17-19, загальною площею - 5,2456 та. у Державному земельному кадастр;

- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, яка знаходиться в м. Києві за адресою: Дніпровський район, вул. Березняківська, 17-19, загальною площею -5,2456 га, кадастровий номер :90:140:1126.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд встановив наступне.

Обґрунтовуючи наявність підстав для забезпечення позову, заявник вказує, що група осіб, яка підготувала документи для зміни керівництва СТ "АВТОМОБІЛІСТ" та через нотаріуса провела реєстраційні дії по зміні керівника товариства, без застосування засобів забезпечення позову, за період розгляду справи у господарському суді зможе безперешкодно змінювати керівника товариства та на власний розсуд розпоряджатися майном (зокрема земельними ділянками), що використовуються СТ "АВТОМОБІЛІСТ" для господарської діяльності.

Без застосування заходів забезпечення позову, навіть при задоволенні позовних вимог, товариство може залишитися без майна (земельних ділянок) для продовження своєї господарської діяльності.

Заявник вказує, що 19.06.2022 ним було подано заяву до Національної поліції з приводу протиправних дій невідомих осіб на території СТ "АВТОМОБІЛІСТ". Підрозділом дізнання Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві його звернення було прийнято та порушено кримінальне провадження по факту звернення (номер кримінального провадження: 0001198). У матеріалах кримінального провадження наявні документи на земельну ділянку, що використовуються СТ "АВТОМОБІЛІСТ" для господарської діяльності, що, на думку заявника, свідчить про те, що група осіб, яка змінила керівника СТ "АВТОМОБІЛІСТ" зацікавлена саме в отриманні у користування земельної ділянки, що є у користуванні СТ "АВТОМОБІЛІСТ" загальною площею 5,2456 гектарів, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 17-19. В матеріалах містяться копії документів (технічна документація), розроблена на замовлення громадської організації "КИЇВСЬКА МІСЬКА СПІЛКА АВТОМОБІЛІСТІВ".

За змістом пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального "конання рішення суду.

Вказане за доводами заявника свідчить про наявність підстав для вжиття заявлених ним заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язане вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.19. у справі № 902/48318, від 28.08.19. у справі № 910/4491/19, від 12.05.20. у справі № 910/14149/19, від 21.01.21. у справі № 924/881/16.

Згідно зі ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.20. у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічна права позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 05.02.20. у справі № 910/7511/19, від 03.04.20. у справі № 904/4511/19, від 23.12.20. у справі № 911/949/20.

У той же час заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить жодних відомостей про вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду (у випадку задоволення відповідного позову), а доводи заявника зводяться до тверджень про наявність у певних осіб зацікавленості у майні відповідача, що не співвідноситься з предметом позову.

У порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не обґрунтовано та не доведено жодними доказами в установленому законом порядку наявності визначених законодавчо підстав для вжиття заявлених заходів забезпечення позову. Відтак суд відмовляє в задоволенні даної заяви про забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки заяву про забезпечення позову судом розглянуто, витрати заявника по сплаті судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 123, 136-140, 234, 235 ГПК України Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили 13.02.23. та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М. Ващенко