ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 лютого 2023 року м. ТернопільСправа № 921/603/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув заяву №11/01 від 16.02.2023 (вх. №1445 від 17.02.2023) Приватного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" про видачу дубліката наказу

у справі №921/603/21

за позовом Приватного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" (вул. Глиняна, буд. 27, м. Тернопіль, 46011)

до відповідача Державного підприємства Тернопільське науково-технічне підприємство "Промінь" (вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, 46016)

про стягнення коштів в сумі 780000 грн, інфляційних витрат в сумі 91855,80 грн, 3% річних в сумі 39042,74 грн.

Суть справи.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 задоволено позовні вимоги Приватного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" та ухвалено cтягнути з Державного підприємства Тернопільське науково-технічне підприємство "Промінь" на користь Приватного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" кошти в сумі 780000 грн, 91855,80 грн інфляційних втрат, 39042,74 грн - 3% річних, 13663,48 грн судового збору.

29.03.2022 видано наказ на примусове виконання рішення суду від 21.02.2022 №921/603/21.

26.01.2023 (згідно дати оформлення поштового відправлення підприємством зв`язку Укропошта) Приватне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою №11/01 від 24.01.2023 (вх. №724 від 30.01.2023) про видачу дубліката наказу Господарського суду Тернопільської області від 29.03.2022 про стягнення з Державного підприємства Тернопільське науково-технічне підприємство "Промінь" на користь Приватного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" коштів в сумі 780000 грн, 91855,80 грн інфляційних втрат, 39042,74 грн - 3% річних, 13663,48 грн судового збору, у зв`язку з його втратою.

З урахуванням змісту ч.1 ст. 170 ГПК України та п. п.19.4 п.19 Перехідних положень ГПК України, на підставі ч.4 ст. 170 ГПК України ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 31.01.2023 повернено без розгляду ПП "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" заяву №11/01 від 24.01.2023 (вх. №724 від 30.01.2023) про видачу дубліката наказу, з додатком на 5 арк. та конверт.

16.02.2023 (згідно дати оформлення поштового відправлення підприємством зв`язку Укропошта) Приватне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" повторно звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою №11/01 від 16.02.2023 (вх. №1445 від 17.02.2023) про видачу дубліката наказу від 29.03.2022 у справі №921/603/21, у зв`язку з його втратою.

Розглянувши заяву, суд вважає, що остання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 19.4 п. 19 Перехідних положень ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Зміст наведеної норми вказує на те, що вимог до змісту і форми заяви про видачу дубліката наказу законом не висувається. Суду не надано права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та чинне законодавство не зобов`язує стягувача або державного виконавця наводити причини втрати наказу.

За своєю правовою природою така процесуальна дія як видача дубліката наказу не стосується вирішення господарського спору по суті, а носить виключно процесуальний характер.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г зазначає про те, що ГПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Із змісту наказу №921/603/21 від 29.03.2022 убачається, що строк пред`явлення наказу до виконання становить три роки - до 17.03.2025 включно.

Тому, станом на 20.02.2023 не закінчився строк, встановлений для пред`явлення наказу до виконання.

Крім цього суд враховує, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України та ст. 326 ГПК України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, яка аналогічна ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Як зазначає Конституційний Суд України, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012). Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.01.2019 у справі 916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі № 5023/1702/12.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З аналізу усталеної практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (рішення від 19.03.1997 зі справи Горнсбі проти Греції, рішення від 20.07.2004 зі справи Шмалько проти України).

Враховуючи наведене, заява Приватного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" №11/01 від 16.02.2023 про видачу дубліката наказу підлягає задоволенню.

Дублікат наказу оформляється за правилами ст.327 ГПК України і має містити відомості, передбачені ч.3 ст.327 ГПК України. Окрім того, наказ повинен містити позначку "Дублікат".

При цьому, вищевказані положення ГПК України не містять приписів щодо винесення судом відповідної ухвали за наслідком призначеного судового засідання.

З огляду на усе вищенаведене, керуючись ст. ст. 233, 234, п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" №11/01 від 16.02.2023 (вх. №1445 від 17.02.2023) про видачу дубліката наказу від 29.03.2022 у справі № 921/603/21 - задоволити.

2. Видати Приватному підприємству "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" у зв`язку з втратою дублікат наказу Господарського суду Тернопільської області від 29.03.2022 у справі № 921/603/21 про стягнення з Державного підприємства Тернопільське науково-технічне підприємство "Промінь" (вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, 46016, ідентифікаційний код 14040960) на користь Приватного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Енергоощадні технології" (вул. Глиняна, буд 27, м. Тернопіль, 46011, ідентифікаційний код 35308407) коштів в сумі 780000 (сімсот вісімдесят тисяч) грн, 91855 (дев`яносто одну тисячу вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 80 коп. інфляційних втрат, 39042 (тридцять дев`ять тисяч сорок дві) грн 74 коп. - 3% річних, 13663 (тринадцять тисяч шістсот шістдесят три) грн 48 коп. судового збору.

3. Ухвала, в порядку ч.2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її підписання 20.02.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та строки встановлені ст.ст. 256,257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 20.02.2023.

Суддя І.П. Шумський