ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2023 р. Справа№ 910/14295/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року

у справі № 910/14295/21 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

про стягнення 23 950,29 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 23950,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №340072від 08.10.2020 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року у справі № 910/14295/21 позовні вимоги задоволено. Стягнуто із Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" основну заборгованість в розмірі 22 592, 60 грн, інфляційні втрати в розмірі 1127, 43 грн, 3% річних в розмірі 230,26 грн та судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року у справі №910/14295/21 скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема, суд першої інстанції не застосував до спірних відносин правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19.

Так, скаржник вказує що він не отримував акт від позивача, як і вимогу щодо сплати штрафних санкцій №30/5/5/2303 від 16.02.2021 року. Доказів підтвердження отримання відповідачем відповідних документів у справі немає. Єдиний наданий позивачем чек оплати поштових послуг не доводить направлення позивачем відповідачу акту чи вимоги, адже опису вкладення поштового відправлення до чеку не додано. До того ж, дата чеку (21.12.2020 року) відрізняється від тати акту (08.12.2020 року) та дати вимоги (16.02.2021 року).

Крім того, скаржник наголосив, що в матеріалах справи відсутні докази самовільного підключення АТ КБ «ПриватБанк» до центрального опалення в період з 18.11.2020 року по 08.12.2020 року.

Також, скаржник наголосив, що судом першої інстанції не було надано мотивованої оцінки заявленим відповідачем аргументів, як і не наведено мотивів та обґрунтувань відхилення обставин та доказів, на які посилався відповідач.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 року, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року у справі № 910/14295/21.Розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) своєю ухвалою від 05.12.2022 року.

03.01.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права, тому апеляційна скарга є безпідставною.

При цьому, представник позивача наголосив, що в апеляційній скарзі відповідач дотримується тієї ж самої позиції, яка була в нього при розгляді справи судом першої інстанції та наводить заперечення, аргументи та міркування, що є аналогічними по суті з наведеними ним у відзиві до позовної заяви.

10.01.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від скаржника до суду надійшли додаткові пояснення відповідно до яких представник скаржника, зокрема зазначив, що позивач не виконав покладених на нього умовами договору зобов`язань та не здійснив з настанням опалювального сезону забезпечення позивача опаленням.

Крім того, скаржник зазначив, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не врахував правову позицію викладену в постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2016 року у справі №910/5837/16.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року у справі №910/14295/21 підлягає скасуванню, апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 року №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року №591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Тобто, з 01.05.2018 року постачання теплової енергії/надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП "Київтеплоенерго".

08.10. 2018 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (енергопостачальна організація) та Акціонерним товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (абонент) було укладено договір № 340072 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - договір), відповідно до умов якого предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором. Об`єкт теплопостачання знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 27 А.

Відповідно до п. 2.1. договору при виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установ і мереж, нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Позивач зобов`язався постачати теплову енергію у гарячій воді на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно додатком №1 до цього договору (п. 2.2.1 договору).

Згідно п.п. 2.3.1., 2.3.2. договору відповідач зобов`язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії. Виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору.

Згідно п. 3.1.6. договору у разі порушення відповідачем умов договору, КП "Київтеплоенерго" має право складати відповідні акти, приписи, проводити нарахування штрафних санкцій в п`ятикратному розмірі та стягувати за рішенням суду, у встановленому чинним законодавством порядку.

У разі виявлення самовільного підключення тепловикористовуючого обладнання складати відповідні акти, приписи, проводити нарахування штрафних санкцій в п`ятикратному розмірі від вартості самовільно спожитої теплової енергії та стягувати за рішенням суду, у встановленому чинним законодавством порядку (п. 3.1.9. договору).

Облік споживання відповідачем теплової енергії проводиться за приладами обліку (п. 5.1. договору).

Сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору (п. 6.1. п. 6.3. договору).

Відповідно до п. 6.3.2. договору, відповідач несе відповідальність за споживання теплової енергії без дозволу (наряду) позивачу понад встановлених цим договором максимальних погодинних навантажень по кожному з видів споживання, визначених додатком 1 до цього договору, відповідач сплачує позивачу 5-кратну вартість фактично спожитої та договірної величин.

Відповідач несе відповідальність за самовільний зрив пломб, встановлених позивачу та їх цілістність згідно з Правилами користування тепловою енергією. В такому разі відповідач несе відповідальність, яка передбачена за самовільне підключення до теплових мереж позивачу (п.6.3.3. Договору).

Відповідно до п. 8.4. договору, припинення дії договору не звільніє відповідача від обов`язку повної сплати вартості спожитої теплової енергії.

Згідно п 8.5. договору останній набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2018 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Відповідно до п. 6 розділу X Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затверджених спільним Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства житлово-комунального господарства України від 10.12.2008 року №620/378, включення систем опалення здійснюється власниками теплових господарств за узгодженням з теплопостачальними організаціями за умови, якщо протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря не перевищує 8 град. С.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03.10.2007 року №1198, зокрема п. 42, передбачено, що за споживання теплової енергії без погодження теплопостачальною організацією понад максимальне теплове навантаження, визначене договором, споживач сплачує штраф згідно із законодавством.

Так за твердженням позивача, 08.12.2020 року було складено Акт № 20/3715 про порушення споживачем правил користування тепловою енергією та/або умов договору, згідно якого встановлено самовільне підключення системи центрального опалення відповідачем, по о/р 340072 за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, будинок 27 (а.с. 29).

Відповідно до розрахунку добору за спожиту теплову енергію без дозволу КП"Київтеплоенерго відповідачу донараховано 5-ти кратний розмір фактично спожитої ним теплової енергії за період з 18.11.2020 року по 08.12.2020 року на суму - 22 592,60 грн.

Водночас, колегія суддів відзначає, що Акт № 20/3715 про порушення споживачем правил користування тепловою енергією та/або умов договору, не містить встановлення комісією конкретного періоду (початкової та кінцевої дати) самовільного підключення відповідача до мережі опалення, а зазначена в акті адреса об`єкту є невірною (м. Київ, проспект Перемоги, 27).

Крім того, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не було враховано, що вищевказаний акт складено за відсутності представника відповідача, підтвердженням чого є відсутність підпису АТ КБ «ПриватБанк» та відмітки про відмову відповідача від підписання відповідного акту.

Відповідно до примітки акту № 20/3715 про порушення споживачем правил користування тепловою енергією та/або умов договору «акт про порушення без підпису споживача вважається дійсним, якщо його підписали не менше ніж три представника теплопостачальної організації.

Водночас, жодних доказів на підтвердження повноважень осіб, якими складено відповідний акт з зазначенням їх посад матеріали справи не містять.

Так, за твердженням позивача, останній на адресу відповідача направив вимогу від 16.02.2021 року №30/5/5/2303 про сплату штрафних санкцій за самовільне підключення без дозволу теплопостачальника, сплати 5-кратної вартості фактично спожитої теплової енергії у сумі 22 592,60 грн до 26.02.2021 року.

Проте, матеріали справи не місять належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України доказів направлення відповідачу Акту № 20/3715 про порушення споживачем правил користування тепловою енергією та/або умов договору, як і вимоги щодо сплати штрафних санкцій №30/5/5/2303 від 16.02.2021 року. Чек оплати поштових послуг та поштове повернення не доводить направлення позивачем відповідачу акту чи вимоги, адже опису вкладення поштового відправлення не додано.

Водночас, колегія суддів не приймає як належний та допустимий доказ протокол №4 від 11.02.2021 року засідання комісії з розгляду активів порушень споживачами ПКТЕ та/або умов договору, оскільки останній не підписаний головою комісії, Т.в.о. секретаря комісії та відповідно споживачем послуг, як і не містить підпису останнього про його ознайомлення з даним протоколом.

Згідно з п. 8 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03 2009 року №270 оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою (п. 19 Правил надання послуг поштового зв`язку).

У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися (п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Отже, при прийнятті внутрішнього поштового відправлення з оголошеною цінністю до пересилання працівник поштового зв`язку перевіряє відповідність вкладення опису та засвідчує вказану відповідність розписавшись на описі вкладення та проставляє відбиток календарного штемпеля.

З огляду на викладене, акт про порушення споживачем Правил користування тепловою енергією та/або умов договору №20/3715 від 08.12.2020 року та вимога щодо сплати штрафних санкцій №30/5/5/25303 від 16.02.2021 року не є належними та допустимими доказами на підтвердження неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за спірним договором.

У пунктах 1 - 3 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі «DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS»).

Разом з цим, як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції в порушення вищенаведених норм не дав оцінку запереченням відповідача викладеним у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).

17.10.2019 року набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву ст. 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВП ВС від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Зазначена правова позиція щодо стандарту доказування викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 25.06.2020 року у справі № 924/233/18.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів докази, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог не є більш вірогідними ніж докази, подані відповідачем на їх спростування. Факт порушення відповідачем умов договору не підтверджений матеріалами справи.

Відповідні доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів не дає оцінку твердженням скаржника, що суд першої інстанції не застосував до спірних відносин правову позицію Вищого господарського суду України у постанові від 15.11.2016 року у справі №910/5837/16 та Верховного Суду викладену у постанові від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19, оскільки суд визнав недоведеними первісні позовні вимоги, тоді як стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань є похідними.

Відповідно до ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року у справі №910/14295/21 підлягає скасуванню з вищевикладених підстав, з прийняттям нового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд позовної заяви покладаються на позивача, а також, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача, з позивача підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року у справі № 910/14295/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року у справі № 910/14295/21 скасувати.

3. Прийняти нове рішення про відмову в позові.

4. Стягнути із Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, ) 3405, 00 грн (три тисячі чотириста п`ять гривен 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ.

6. Матеріали справи № 910/14295/21 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич