ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
15.02.2023 Справа № 905/365/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при помічнику (за дорученням) Лабуня С.Є., розглянувши матеріали справи
за позовом: Маріупольської міської ради Донецької області, Донецька область, місто Маріуполь,
до відповідача: фізичної особи - підприємця Тітової Олесі Федорівни, Донецька область, місто Маріуполь
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Маріупольська міська рада Донецької області звернулася до Господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи - підприємця Тітової Олесі Федорівни про стягнення 11 455,16грн.
Ухвалою суду від 17.02.2022 (суддя Бокова Ю.В.) позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
На адресу суду від позивача надійшли пояснення по справі, в якому останній наполягав на подальшому розгляді справи №905/365/22. Як зазначено у вказаних поясненнях, відповідач користувався спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у період з 31.12.2019 по 31.03.2021 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі. Таким чином, Відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а Позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). І тому Відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Окрім того, позивач наголошує на тому, що спірні правовідносини виникли до 24.12.2022 року, тобто до початку повномасштабного наступу збройних сил Російської Федерації на територію України, та до введення воєнного стану в країні.
На адресу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог та просив закрити провадження у справі №905/365/22.
В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що 30.03.2022 він припинив свою підприємницьку діяльність та був знятий з відповідного обліку фізичних осіб-підприємців, що здійснюють таку підприємницьку діяльність. Відповідач наголошує на тому, що його постійним місцем проживання було місто Маріуполь Донецької області, яке з 24 лютого 2022, на території інтенсивні бойові дії. Під час евакуації відповідача з міста (наприкінці березня 2022року) останній не мав можливості зібрати усі речі, у зв`язку з чим все, що відповідач бажав подати до суду у якості своїх аргументів та заперечень проти позову (листи звернення до міської ради про надання земельної ділянки, листи відповіді про довге очікування отримання земельної ділянки у оренду, усі заявки до Центру надання адміністративних послуг та інші документи) нажаль в нього не збереглися, а розгляд справи без надання можливості подання доказів буде порушувати його права.
Крім того, на думку відповідача актуальність розгляду справи №905/365/22 зараз також зникла й для позивача, оскільки фактично ним та позивачем ще до звернення до суду був укладений договір оренди земельної ділянки, сплата за яку зараз призупинена на підставі чинного законодавства. Відтак, на теперішній час, фактично в справі відсутній предмет спору.
13.01.2023 на електрону адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (з додатками).
У зв`язку з обранням судді Бокової Ю.В. членом Вищої ради правосуддя, на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Донецької області від 16.01.2023, справу №905/365/22 передано на повторний автоматичний розподіл.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 для розгляду даної справи визначено суддю Господарського суду Донецької області Лейбу М.О.
Ухвалою від 20.01.2023 справу прийнято до провадження новим складом суду зі стадії розгляду по суті, судове засідання призначено на 15.02.2023.
Сторін належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи.
13.02.2023 через систему "Електронний суд" надійшла заява позивача про розгляд справи у судовому засіданні 15.02.2023 без участі його представника за наявними матеріалами справи.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні докази, суд зазначає таке.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та правова природа спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.
Згідно із частиною 1 статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його, як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.
При цьому, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадськиї формувань від 15.02.2023, який сформований за запитом судді у цій справі, встановлено, що ОСОБА_1 припинила свою підприємницьку діяльність, за власним рішенням, 31.08.2018. В подальшому ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 02.02.2022 та припинила свою підприємницьку діяльність, за власним рішенням 30.03.2022.
Таким чином у спірний період з 31.12.2019 по 31.03.2021 ОСОБА_1 не здійснювала використання земельної ділянки як фізична особа-підприємець, оскільки припинила свою підприємницьку діяльність та відповідно перебувала у статусі фізичної особи.
Разом з цим, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 22.11.2019 укладений з покупцем ОСОБА_1 як з фізичною особою. Водночас аналізуючи зміст та умови договору оренди земельної ділянки від 16.12.2021 вбачається, що вказаний договір також укладений з ОСОБА_1 як з фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем.
Наведені обставини також підтверджують той факт, що земельна ділянка знаходилась у користуванні фізичної особи ОСОБА_1 , а не фізичної особи-підприємця Тітової Олесі Федорівни.
Доказів того, що Тітова Олеся Федорівна використовувала земельну ділянку для цілей здійснення підприємницької діяльності, починаючи з 31.08.2018 по 31.03.2021 у зв"язку з чим і виник спір, матеріали справи не містять.
Отже, даний спір слід розглядати в порядку цивільної юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Враховуючи вищевикладене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.
При цьому суд роз`яснює, що відповідно до частини 3 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.
Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (частина 4 статті 231 ГПК України).
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).
Враховуючи той факт, що матеріали справи не містять клопотання про повернення судового збору, станом на теперішній час, у суду відсутні правові підстави для повернення судового збору з державного бюджету.
Керуючись статтями 20, 231, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Закрити провадження у справі №905/365/22 за позовом Маріупольської міської ради до до фізичної особи - підприємця Тітової Олесі Федорівни про стягнення 11 455,16грн.
Ухвала набрала законної сили 15.02.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду у строки передбачені ГПК України.

Суддя М.О. Лейба