РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.02.2023Справа № 910/10913/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко - Легких Г.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/10913/22

За позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» (04071, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВЕРХНІЙ ВАЛ, будинок 68; ідентифікаційний код: 30603572)

До Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815)

Про стягнення 10250, 37 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПІІ «Амік Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» про стягнення 10 250, 37 грн штрафу за порушення строків доставки вантажу.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору.

28.10.2022 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 28.10.2022 для усунення недоліків позовної заяви.

07.11.2022 позивача надійшла заява на виконання ухвали від 28.10.2022 (про усунення недоліків позовної заяви), якою позивач усунув недоліки, встановлені ухвалою суду від 28.10.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10913/22, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.02.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

24.12.2021 АТ «Укрзалізниця» прийняло згідно із залізничною накладною №23156598 вантаж для перевезення на адресу ПІІ «Амік Україна».

Накладна складається із двох частин: паперова накладна засвідчує факт перевезення вантажу на території Республіки Білорусь, а електронна - на території України.

ПІІ «Амік Україна» стверджує, що вантаж за залізничною накладною №23156598 доставлено із порушенням строків зі станції "Новополоцьк" Білоруської залізниці до станції «Кременець» Львівської залізниці на 6 (шість) діб.

Ураховуючи, що провізна плата за перевезення вантажу по території України згідно графи 51 електронної накладної №23156598 становить: 34167, 90 грн, внаслідок несвоєчасної доставки вантажу позивачем нараховано штраф у розмірі 30 % від провізної плати на загальну суму 10250, 37 грн (34 167, 90 *30%) грн.

Загальна відстань перевезення становить 851 км, з яких по території Республіки Білорусь 617 км, що значиться в графі 38 накладної, а по території України - 234 км, що значиться в графі 38 електронної накладної.

Зокрема, за розрахунком позивача загальний строк доставки вантажу згідно УМВС повинен був бути 7 (сім) діб: термін доставки вантажу з урахуванням нормативної швидкості - 5 (п`ять) діб, що збільшено на 1 (одну) добу відповідно до акту загальної форми та відповідно до параграфу 3 ст. 24 УМВС на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу. Проте, фактичний строк доставки вантажу становить 13 (тринадцять) діб.

23.02.2022 ПІІ «Амік Україна» звернулося до АТ «Укрзалізниця» з претензією про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу за вих. №403, яка була вручена відповідачу 07.04.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №006. Проте, АТ «Укрзалізниця» відповіді на претензію не надало, вимоги не задовольнило.

На підставі викладеного, ПІІ «Амік Україна» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з АТ «Укрзалізниця» неустойки за порушення строків доставки вантажу у розмірі 10250,37 грн.

II. Предмет позову.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за недотримання терміну доставки вантажу за залізничною накладною №23156598 у розмірі 30 % провізної плати, що становить 10 250, 37 грн.

III. Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2021 року відповідачем до станції призначення «Кременець» Львівської залізниці здійснено перевезення дизельного пального, одержувачем якого є позивач. Однак, пальне доставлено позивачу із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 24 УМВС, а тому позивачем нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу у грудні 2021 року у розмірі 10 250, 37 грн, який відповідачем не було сплачено.

Перевезення вантажу здійснювалось за залізничною накладною №23156598 від 24.12.2021.

Позивач ґрунтує свої вимоги на нормах ст. 316 Господарського кодексу України, статей 253-255 Цивільного кодексу України, статей 3, 5, 6, 14-24, 37-39, 45-48 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 08.12.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, яка була отримана відповідачем 16.12.2022, про що міститься відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (№468), копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно із пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

02.02.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки до 0 грн, що в тому числі підтверджує обізнаність відповідача про розгляд справи.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 910/10913/22, втім відзив або заяву про продовження/поновлення строку для його подання до суду не подав впродовж розумного строку, а відтак, відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки до 0 грн. обґрунтовано наступним:

(1) Указом Президента України із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.

(2) росія продовжує систематичні обстріли об`єктів інфраструктури, у тому числі відповідача;

(3) відповідно до інформації Департаменту майнової політики АТ "Укрзалізниця" станом на 28.10.2022 кількість зруйнованого та пошкодженого майна товариства внаслідок збройної агресії росії - 5 616 одиниць;

(4) з початку повномасштабного вторгнення відповідач здійснює перевезення гуманітарних вантажів, а також організовує евакуаційні рейси.

(5) через військову агресію зберігається зниження обсягів та прибутковості від перевезення, що свідчить про скрутне матеріальне становище АТ "Укрзалізниця".

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу у загальному розмірі 10 250, 37 грн, за несвоєчасну доставку вантажу, відповідно до залізничної накладної та витрат зі сплати судового збору.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи мало місце прострочення строків доставки вантажу відповідачем?;

- чи правильно здійснено розрахунок розміру неустойки (штрафу)?;

- чи наявні/відсутні підстави для зменшення розміру неустойки (штрафу) за клопотанням відповідача у справі?

Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

За змістом частини 5 статті 307 ГК України, яка кореспондується з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Перевізник звільняється від відповідальності за прострочення в доставці вантажу, якщо прострочення сталося не з його вини.

Розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Сплата штрафу за доставку вантажу з простроченням не звільняє перевізника від відповідальності за втрату, нестачу або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок прострочення.

За приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Частинами 1, 2 статті 3 ГК кодексу України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Отже, до спірних правовідносин в частині нарахування штрафу за порушення термінів доставки вантажу за міжнародними залізничними накладними застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 з відповідними змінами та доповненнями (далі - УМВС).

У відповідності до § 1 статті 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному сполученні та в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

У § 1 статті 8 УМВС передбачено, що порядок застосування умов дійсної Угоди, а також спеціальні умови перевезення окремих видів вантажів встановлюються "Правилами перевезень вантажів" (додаток 1 до цієї угоди).

Згідно з § 1, 3 та 5 статті 14 УМВС у відповідності до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти вантаж відправника до станції призначення по маршруту, визначеному відправником та договірним перевізником, та видати його отримувачу. Укладення договору перевезення підтверджується накладною. Кожний наступний перевізник, який приймає вантаж до перевезення разом з накладною, вступає в договір перевезення та приймає на себе відповідні зобов`язання.

Відповідно до § 1, 2 статті 15 УМВС в накладній повинно міститися обов`язкові відомості: найменування відправника та його адресу; найменування одержувача та його адресу; спосіб визначення маси вантажу; найменування залізниці і станції відправлення; найменування залізниці і станції призначення; найменування прикордонних станцій переходів; найменування вантажу і його код; номер відправки; рід упаковки; кількість місць вантажу; маса вантажу; номер вагона (контейнера), ким надано вагон для перевезення вантажу (відправником або перевізником) перелік супровідних документів, прикладених відправником до накладної; про оплату провізних платежів; кількість і знаки пломб; спосіб визначення маси вантажу; дата укладення договору. У накладній крім відомостей, зазначених у § 1 цієї стаття, у разі необхідності повинні міститися такі відомості: найменування наступних перевізників; заяви відправника, що стосуються вантажу; припортові залізничні станції і порти передачі на водний транспорт; інші відомості, передбачені Правилами перевезення вантажів ( далі - Правила).

Пунктом 7.1. розділу ІІ Правил передбачено, що перевезення вантажу оформляється накладною єдиного зразку за формою, наведеною у додатку 1 до Правил. Накладна складається відправником та пред`являється договірному перевізнику. Графи накладної заповнюються відправником та перевізником у відповідності до приписів Правил.

У відповідності до § 1-5 ст. 24 УМВС якщо відправником і перевізником не погоджене інше, строк доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати строку, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті. Строк доставки вантажу визначається виходячи з таких норм: для інших відправок - 1 доба на кожні початі 200 км. Строк доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з підстав, які не залежать від перевізника. Перебіг строку доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Згідно з ст. 37 УМВС перевізник несе відповідальність перед відправником або отримувачем, що витікає виключно з договору перевезення, в порядку і межах, встановлених цією Угодою. Перевізник несе відповідальність за перевищення строку доставки вантажу.

Відповідно до ст. 45 УМВС якщо перевізником не було дотримано строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Строк доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки. Розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення строку доставки, і величини (тривалості) перевищення строку доставки, що розраховується як відношення перевищення строку доставки (в добі) до загального строку доставки, а саме: 6% провізної плати при перевищенні строку доставки не більше однієї десятої загального строку доставки; 18% провізної плати при перевищенні строку доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального строку доставки; 30% провізної плати при перевищенні строку доставки понад три десятих загального строку доставки.

Суд встановив, що позивачем дотримано вимог щодо досудового порядку врегулювання спору у відповідності до вимог ст. 47 УМВС, відповідно, спір може бути вирішено у судовому порядку.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладній № 23156598 від 24.12.2021, вантаж відповідачем доставлено з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 24 УМВС.

Так, відповідно до відомостей, які містяться у цій накладній загальна відстань перевезення становить 851 км, з яких по території Республіки Білорусь 617 км, що значиться в графі 38 накладної, а по території України - 234 км, що значиться в графі 38 електронної накладної.

Таким чином, строк доставки вантажу згідно ст. 24 УМВС - 5 діб (851/200), який був збільшений на 2 доби, а саме: 1 доба - збільшення терміну доставки на операції, пов`язані з відправленням вантажу згідно статті 24 УМВС та 1 (одна) доба - час затримки на шляху слідування (графи 20 та 32 накладної № 23156598 «Відмітки перевізника» та «Продовження строку доставки» - затримка - 1 (одна) доба.

Отже, нормативний строк доставки вантажу становить 7 (сім) діб. Проте, фактичний строк доставки склав 13 (тринадцять) діб з 24.12.2021 (графа 26 накладної) по 06.01.2022 (графа 27 накладної), що перевищує термін доставки вантажу на 6 (шість) діб (13-7=6).

Суд констатує, що провізна плата за перевезення вантажу становить: 34 167, 90 грн.

Таким чином, мало місце прострочення строків доставки вантажу відповідачем на 6 (шість) діб, що перевищує строк доставки понад три десятих загального строку доставки (6/7=0,8), а розмір неустойки становить: 34 167, 90 *30%=10 250, 37 грн.

Однак, з огляду на те, що 02.02.2023 до суду від відповідача надійшло мотивоване клопотання про зменшення розміру неустойки до 0 грн, суд дійшов висновку про його часткове задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Завдання неустойки - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Вона не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (подібний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Суд зазначає, що 24.02.2022 російською федерацією було розпочато повномасштабні військові дії проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/20222 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

З 18 листопада 2022 року діє Закон №2738, яким воєнний стан в Україні продовжується до 19 лютого 2023 року.

АТ "Українська залізниця" після початку збройної агресії виконує евакуаційні рейси, перевезення військових та військових вантажів по всій Україні.

Систематично здійснюються ракетні обстріли залізничної інфраструктури, і відповідач власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності нашої держави.

Суд враховує, що до повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились. Тобто, відповідач, наразі, докладаючи всіх зусиль для збереження життів людей та зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомість фактів військової агресії російської федерації, виконання відповідачем евакуаційних рейсів, здійснення перевезення для потреб Збройних Сил України, ракетні обстріли об`єктів залізничної інфраструктури підтверджуються органами державної влади та місцевого самоврядування України, публікаціями ЗМІ, а також не заперечується агресором.

Таким чином, наведені факти є загальновідомими обставинами, а отже в силу приписів частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування. При цьому, ці обставини (повинні бути) відомі обом сторонам.

Порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії російської федерації, проте наведене не нівелює права суду за наявності наведених обставин станом на дату розгляду спору зменшити розмір неустойки.

Суд враховує, що предметом позову є стягнення з відповідача неустойки за перевищення нормативного строку доставки, при цьому жодних збитків позивач не зазнав, вантаж було отримано в належному об`ємі та матеріали справи не містять доказів зворотного, суду не відомі загальновідомі обставини, які б свідчили про аналогічний чи більший негативний вплив військової агресії на діяльність позивача, ніж на діяльність відповідача, про що зазначено вище.

Разом з тим, суд враховує те, що в умовах військової агресії, діяльність і позивача, як суб`єкта підприємницької діяльності є утрудненою, і на нього, так само впливають негативні фактори, пов`язані з воєнними діями на території України та це ускладнює ведення господарської діяльності.

З огляду на наведене, враховуючи баланс інтересів обох сторін, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання про зменшення розміру неустойки (штрафу), який підлягає стягненню з АТ "Українська залізниця". Розмір неустойки суд зменшує на 50% від заявленої суми, враховуючи стратегічне значення залізниці в умовах військової агресії, а також виконання нею соціальної функції щодо евакуації населення в умовах збройної агресії.

Ураховуючи встановлене вище, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення неустойки за несвоєчасну доставку відповідачем вантажу частково з урахуванням часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки - у розмірі 5 260, 18 грн. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення 5 260, 18 грн слід відмовити.

VI. Розподіл судових витрат.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, проте без урахування зменшеного судом розміру неустойки, оскільки, в даному випадку суд користується наданим йому правом на зменшення штрафних санкцій, а позовні вимоги є обґрунтованими у заявленому позивачем розмірі та підлягали б задоволенню в повному обсязі, якби розмір неустойки не було зменшено.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 2481,00 грн. покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Україна, 03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 68, ідентифікаційний код: 30603572) 5 260 (п`ять тисяч двісті шістдесят) грн 18 коп. - неустойки за порушення строку доставки вантажу, а також 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог про стягнення 5 260, 18 грн неустойки відмовити, у зв`язку із частковим задоволенням клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких