ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" лютого 2023 р. Справа № 924/940/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області

до фермерського господарства "Україна", с. Ходаківці Хмельницького району Хмельницької області

про припинення права постійного користування земельною ділянкою та скасування державного акта на право постійного користування землею

за участю представників:

позивача: Лізун О.В. - згідно з довіреністю від 27.01.2023

відповідача: Ярош В.Ю. - згідно з ордером від 05.01.2023

Ухвала постановляється 15.02.2023, оскільки підготовче засідання 17.01.2023, 30.01.2023, 09.02.2023 відкладалось.

У засіданні оголошено вступну і резолютивну частини ухвали.

встановив: Лісовогринівецька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області звернулась до суду з позовом до фермерського господарства "Україна", с. Ходаківці Хмельницького району Хмельницької області, в якому просить припинити право постійного користування земельною ділянкою площею 59,17 га, яка розташована на території Печеськівської (на даний час - Лісовогринівецької) сільської ради, згідно Державного акту на право постійного користування землею, що видавався громадянину України ОСОБА_2 , серії ХМ №б/н від 15.04.1999, та який було зареєстровано в книзі записів державних актів на право користування землею за №79; скасувати державний акт на право постійного користування землею, що видавався громадянину України ОСОБА_2 , серії ХМ №б/н від 15.04.1999, та який було зареєстровано в книзі записів державних актів на право користування землею за №79.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що право постійного користування земельною ділянкою площею 59,17 га згідно з державним актом на право постійного користування землею від 15.04.1999, виданим ОСОБА_2 для створення фермерського господарства, підлягає припиненню, оскільки фермерське господарство "Україна" систематично не вносить земельний податок, не приступало до обробітку та користування землею, не винесло в натурі на місцевості межі земельної ділянки. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 15, 21 ЦК України, ст. ст. 22, 27, 92, 141, 152, Земельного кодексу України.

Відповідач у відзиві (від 05.01.2023) зазначив, що відповідно до рішень Хмельницької районної ради народних депутатів від 06.02.1998 №3 та від 24.03.1999 №32 ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку площею 59,17 га в межах згідно плану, яка розташована на території Печеськівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства. У подальшому - 11.03.1998 зареєстровано ФГ "Україна", розташоване в с. Ходаківці (голова господарства - Козловський Ю.К.), та 15.04.1999 видано відповідний Державний акт на право постійного користування. Повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спадщину на ФГ "Власник" прийняла ОСОБА_3 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.12.2015).

З огляду на положення ч. 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" відповідачем вчинено дії з метою реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, зокрема, укладено із ТОВ "Подільський земельний центр" договір на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). ТОВ "Подільський земельний центр" повідомило відповідачу про те, що в межах земельної ділянки ФГ "Україна" розташовані інші земельні ділянки, а рішенням Державного кадастрового реєстратора №РВ-022 від 06.10.2022 відповідачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав, зокрема розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (накладення 83,3332 відсотка).

З огляду на це зазначає, що реєстрація в межах земельної ділянки, право користування якої не припинялося і яка вважається сформованою, інших ділянок, які надані іншим особам, унеможливлює повноцінне її використання, позаяк призводить, зокрема до неможливості її реєстрації у визначених державним актом межах та використання її в цих межах за цільовим призначенням. Вважає, що незалежно від того, чи здійснював землекористувач сплату земельного податку і обробіток земель, від об`єктивно позбавлений можливості це зробити як з огляду на відсутність кадастрового номера земельної ділянки (її реєстрації в ДЗК), так і внаслідок фактичної належності частин його земельної ділянки іншим особам.

Щодо попереднього періоду до лютого 2016 року, коли за рахунок земельної ділянки відповідача були сформовані інші, то до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 і був, ймовірно, безпосередньо платником земельного податку як особа, що вказана користувачем землі згідно державного акту. Також зауважив, що позивач, надаючи докази відсутності сплати від самого господарства, не надає відповідних доказів стосовно ОСОБА_2 , як і доказів того, що відповідач не використовував ділянку до лютого 2016.

У письмових поясненнях (від 30.01.2023) відповідач, посилаючись на інформаційно-довідкові ресурси ДПС України зазначає, що фізична особа (засновник фермерського господарства), що отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку, в якому визначено цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства, сплачує земельний податок за вказану земельну ділянку, нарахування сум плати за землю проводиться контролюючими органами, які надсилають платнику повідомлення-рішення про внесення податку. Тому робить висновок, що допустимим доказом систематичної несплати земельного податку за земельну ділянку може бути факт надсилання відповідного здійсненого податковим органом розрахунку та відсутність його оплати, однак позивачем таких доказів не подано.

Посилаючись на положення ст. 206 Земельного кодексу України, п.п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, зазначає, що контроль за сплатою земельного податку віднесено до повноважень податкового органу, проте відсутні докази про порушення господарством сплати земельного податку, в тому числі і шляхом неподання декларації. Акцентує увагу на тому, що платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності, зокрема щодо податку на земельні ділянки. Щодо обраного способу судового захисту звертає увагу на те, що зі ст. 144 Земельного кодексу України в редакції Закону України №1423-IX від 28.04.2021 (набрав чинності 27.05.2021) виключено ч. 3 та викладено в новій редакції ч. 2 цієї статті.

Від позивача надійшли пояснення (від 08.02.2023), в яких, зокрема звернуто увагу на те, що з моменту створення фермерського господарства до нього переходять правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника. З огляду на положення ст. ст. 46, 270, 297 Податкового кодексу України вважає, що для того, щоб отримати звільнення від сплати податку на майно (у частині земельного податку), земельні ділянки мають використовуватися платниками єдиного податку для провадження господарської діяльності чи ведення сільськогосподарського виробництва. Зазначив, що юридичні особи - платники єдиного податку не сплачують земельний податок за земельні ділянки, які належать їм на правах власності або постійного користування та використовують для господарської діяльності. Звертає увагу на п. "д" ст. 141 Земельного кодексу України, згідно з яким підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку.

Також позивачем було подано клопотання (від 15.02.2023) про витребування доказів, у якому просив витребувати у Головного управління ДПС у Хмельницькій області інформацію щодо сплати фермерським господарством "Україна" земельного податку, а також копій податкових декларацій з плати за землю з 1999 року та статистичну звітність, подану фермерським господарством "Україна", у Головного управління статистики у Хмельницькій області.

Представник відповідача заперечив проти даного клопотання, оскільки воно подано з порушенням визначених законодавством строків без клопотання про їх поновлення, та зазначені докази (зокрема, декларації) не підтвердять та не спростують спірні обставини у справі.

Наведене вище клопотання позивача залишене судом без задоволення з огляду на недотримання вимог щодо строку подання такого клопотання, визначеного ч. 1 ст. 81 ГПК України, та вимог щодо змісту клопотання, визначеного ч. 2 ст. 81 ГПК України.

Представник позивача в підготовчому засіданні позовні вимоги вважає обґрунтованими.

Представник відповідача в підготовчому засіданні підтвердив свою позицію, викладену у відзиві та поясненнях.

Інших клопотань, в тому числі щодо обставин, які потребують дослідження в порядку ст. 182 ГПК України, суду не подано.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 121, 177, 182, 185, 195, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити підготовче провадження у справі №924/940/22.

Призначити справу №924/940/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 11:00 год 23 лютого 2023 року.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Хмельницької області за адресою: м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1.

Повідомити учасників справи про час, дату та місце судового засідання шляхом направлення їм цієї ухвали.

Участь учасників справи у судовому засіданні не є обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили 15.02.2023, оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.02.2023.

Суддя В.В. Виноградова

1 - до справи,

2 - позивачу (31340, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, 4; ),

3 - відповідачу (31320, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Ходаківці; ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3).