ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" лютого 2023 р. Cправа № 902/1218/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Глобі А.С.

За участю представників сторін

позивача Кикіш С-М.Р., ордер серії АІ №1293615 від 06.12.2022 (в режимі ВКЗ),

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (вул. Жилянська, буд.43, м. Київ, 01033; вул. Озерна, буд. 5, с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанський район, Київська обл., 08130)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЩЕРБИНИ" (вул. Келецька, буд 64/47-А, офіс 1, м. Вінниця, 21000)

про стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів в сумі 1 108 407,31 грн., розірвання договору фінансового лізингу та повернення об`єкту фінансового лізингу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЩЕРБИНИ" стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів в сумі 1 183 407,31 грн., розірвання договору фінансового лізингу та повернення об`єкту фінансового лізингу.

Ухвалою суду від 02.12.2022 відкрито провадження у справі №902/1218/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 26 грудня 2022 року о 14:30 год.

12.12.2022 на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшла заява представника позивача Вих.№01-34/10683/22 від 06.12.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 13.12.2022 судом задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

За наслідками судового засідання 26.12.2022 суд відклав підготовче засідання на 16.01.2023 о 14:30 год. Крім того, задовольнив усне клопотання представника позивача про участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Враховуючи неявку у судове засідання представника відповідача, суд ухвалою від 26.12.2022 повідомив останнього про дату, час та місце наступного судового засідання у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України.

16.01.2023 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій просить стягнути з відповідача 1 108 407,31 грн. боргу по сплаті лізингових платежів, розірвати договір та зобов`язати повернути об`єкт лізингу. Заяву обґрунтовано тим, що при обрахунку суми боргу позивач допустив помилку. Крім того, просить стягнути з відповідача 85504,61 грн. судового збору та повернути судовий збір у розмірі 1125,00 грн., у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

На визначену судом дату в судове засідання 16.01.2023 з`явився представник позивача який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду, відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується наявними в справі доказами.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про зменшення позовних вимог.

Суд розглянувши дану заяву прийняв її як таку що відповідає приписам ст. 46 ГПК України. Подальший розгляд справи проводився з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

За наслідками судового засідання, суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.02.2023.

Враховуючи неявку у судове засідання представника відповідача, суд ухвалою від 16.01.2023 повідомив останнього про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.02.2023 у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України.

08.02.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату. Згідно довідки №б/н від 08.02.2023 р., складеної відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області, вказане клопотання не містить електронного цифрового підпису.

На визначену судом дату в судове засідання 08.02.2023 з`явився представник позивача який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду, відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується наявними в справі доказами.

Суд повідомив представника позивача про наявність в матеріалах справи клопотання відповідача.

Представник позивача зазначила, що клопотання без цифрового підпису не підлягає до задоволення.

Суд розглянувши подане клопотання встановив, що воно подано без додержання вимог ч. 8 ст. 42 та ч. 2 ст. 170 ГПК України, а тому на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України підлягає залишенню без розгляду.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 08.02.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

15.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (позивач, в договорі Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЩЕРБИНИ" (відповідач, в договорі Лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу № 12221-SME-FL (далі Договір).

Згідно п.3 Індивідуальної частини Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Загальні умови до договору фінансового лізингу в редакції від 17.08.2021, що знаходяться в загальному доступі та розміщенні на Офіційному сайті Позивача за адресою: https://otpleasing.com.ua/agro-auto-fabrica/ та https://otpleasing.com.ua/passenger-car/.

Таким чином, Договір фінансового лізингу складається із Загальних умов до договору фінансового лізингу (надалі - "Загальні Умови"), які є невід`ємною та публічною частиною письмового договору фінансового лізингу, в розумінні статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а також Індивідуальної частини Договору фінансового лізингу (надалі - "Індивідуальна Частина"), яка укладається в письмовій формі, та підписується уповноваженими представниками Сторін.

Згідно пункту 4.1. Загальних Умов та Індивідуальної Частини, Позивач зобов`язався набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно - Сівалку точного висіву Kinze 3600 ASD (надалі - "Об`єкт Лізингу"), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт Лізингу та сплачувати лізингові платежі, та інші платежі згідно з умовами Договору.

Пунктом 6 Індивідуальної Частини Договору визначено строк лізингу - 59 місяців.

Загальна вартість Об`єкта Лізингу, що передається за Договором, на момент укладення Договору становить 6 772 500.00 грн. в т.ч. ПДВ. Графік оплати Лізингових Платежів щодо Об`єкта Лізингу визначається в Графіку згідно Розділу 3 індивідуальної частини Договору (п. 10.1. та п. 10.2. Індивідуальної Частини).

Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю Лізингові Платежі, а також вартість послуг за організацію фінансування, відповідно до Загальних Умов та Графіку, наведеному у Розділі 3 індивідуальної частини Договору. Всі такі платежі виконуються в розмірі та у Дату Платежу, а також у спосіб та на умовах, вказаних для відповідного платежу у Загальних Умовах, Графіку, рахунках виставлених Лізингодавцем та інших Документах Лізингу, в залежності від випадку, та з урахування змін, що можуть відбуватись відповідно до положень Документів Лізингу. Сплачений Лізингоодержувачем Перший Лізинговий Платіж та вартість послуг за організацію фінансування не підлягають поверненню, якщо інше не передбачено цим Договором або не буде погоджено Сторонами (п. 11.1. та п. 11.2. Індивідуальної Частини).

В підп. 9.1.1 п. 9.1. Загальних Умов Договору, істотним порушенням умов Договору Лізингоодержувачем (надалі - «Подія Невиконання Зобов`язання»), є зокрема, якщо Лізингоодержувач не сплатив або неповністю сплатив Лізинговий Платіж або будь-який інший платіж за Договором в Дату Платежу.

У разі настання Події Невиконання Зобов`язань, передбаченої підпунктом 9.1.1 статті 9 Загальних Умов, Лізингодавець має право реалізувати своє право відмови від Договору, передбачене підпунктом 9.2.4 Загальних Умов, лише якщо невиконання (неналежне виконання) триває більше 60 (шістдесяти) днів (п. 14.1. Індивідуальної Частини ).

Підпунктом 9.2.4 п. 9.2. Загальних Умов Договору, визначено, що в будь-який час після настання Події Невиконання Зобов`язань, Лізингодавець за своїм рішенням, та без жодної шкоди для будь-яких інших прав Лізингодавця за Договором, може: розірвати або відмовитись від Договору в односторонньому порядку з настанням наслідків передбачених пунктом 9.3. Загальних Умов, шляхом направлення Повідомлення про Відмову. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від Договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем надсилання Лізингодавцем відповідного Повідомлення про Відмову на поштову адресу вказану Лізингоодержувачем в Індивідуальній частині Договору або в повідомленні про зміну адреси, та/або адресу електронної пошти Лізингоодержувача , зазначену в Індивідуальній частині Договору.

Розірвання Лізингодавцем Договору після настання Події Невиконання Зобов`язань тягне наступні правові наслідки: Лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок передати Лізингодавцю Об`єкт Лізингу в місці та в строк визначений у Повідомленні про Відмову в порядку передбаченому пунктом 9.7 Загальних Умов; Лізингоодержувач зобов`язаний впродовж 10 (десяти) Робочих Днів після дня одержання Повідомлення про Відмову в повному обсязі сплатити всю заборгованість за Договором, строк виконання якої настав в тому числі, несплаченої суми штрафних санкцій і відшкодування заподіяної шкоди, а також сплатити всі несплачені платежі за Договором, строк сплати яких настав до або в день розірвання Лізингодавцем Договору в розмірі вказаному у Повідомленні про Відмову. Сторони прийшли до згоди про те, що з моменту направлення Лізингодавцем Повідомлення про Відмову, строк погашення усієї чергової поточної заборгованості за Договором вважається таким, що настав (п. 9.3. Загальних Умов Договору).

17.12.2021 між сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу № 12221-SME-FL від 15.12.2021 відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в пункт 10 Індивідуальної Частини Договору та викласти в наступній редакції « 10.1. Загальна вартість Об`єкта Лізингу, що передається за Договором, на момент укладення Договору становить 6 810 000.00 грн, в т.ч. ПДВ. 10.2. Графік оплати Лізингових Платежів щодо Об`єкту Лізингу визначається в Графіку сплати лізингових платежів зазначеного в Розділі 3 Індивідуальної частини Договору.»

На виконання умов договору, позивач придбав на підставі Договору купівлі-продажу та передав відповідачу в платне володіння та користування Об`єкт лізингу, що підтверджується Актом приймання-передачі від 17.12.2021 року.

Як зазначено позивачем в позовній заяві відповідач свої зобов`язання, щодо сплати лізингових платежів за Договором фінансового лізингу не виконує та не сплачує лізингові платежі, в результаті чого за період з 26.02.2022 року по 10.11.2022 року утворилася заборгованість в сумі 1 108 407,31 грн.

В зв`язку з несплатою відповідачем лізингових платежів за Договором фінансового лізингу позивач був змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення з відповідача 1 108 407,31 грн - заборгованості за лізингові платежі, розірвання Договору фінансового лізингу та повернення об`єкту фінансового лізингу.

Відповідач відзиву чи будь яких заперечень на спростування викладених в позовній заяві обставин до суду не подав.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Приписами статей ст. 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" Лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

Згідно пункту 8.1. Загальних Умов Договору, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю Лізингові Платежі, а також вартість послуг за організацію фінансування, відповідно до цих Загальних Умов та Графіку. Всі платежі за Договором виконуються у розмірі та у Дату Платежу, а також у спосіб та на умовах, вказаних для відповідного платежу у цих Загальних Умовах, індивідуальній частині Договору, відповідному Графіку, рахунках виставлених Лізингодавцем та інших Документах Лізингу, в залежності від випадку, та з урахування змін, що можуть відбуватись відповідно до положень Документів Лізингу. Сплачений Лізингоодержувачем Перший Лізинговий Платіж та вартість послуг за організацію фінансування не підлягають поверненню йому за будь-яких умов.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач контррозрахунку суми боргу не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 1 108 407,31 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач просить розірвати Договір фінансового лізингу посилаючись на те, відповідач більш ніж 60 днів не виконує зобов`язання по сплаті лізингових платежів, що є істотним порушенням умов договору, у зв`язку з чим позивач позбавився того на що розраховував при укладенні договору.

У відповідності до частини 6 статті 17 Закону України "Про фінансовий лізинг", договір фінансового лізингу може бути достроково розірваний з підстав встановлених законом або таким договором.

Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктом 9.1. Загальних Умов Договору, передбачено, що подія вважається істотним порушенням умов Договору Лізингоодержувачем, зокрема коли Лізингоодержувач не сплатив або неповністю сплатив Лізинговий Платіж або будь-який інший платіж за Договором в Дату Платежу.

У разі настання Події Невиконання Зобов`язань, передбаченої підпунктом 9.1.1 статті 9 Загальних Умов, Лізингодавець має право реалізувати своє право відмови від Договору, передбачене підпунктом 9.2.4 Загальних Умов, лише якщо невиконання (неналежне виконання) триває більше 60 (шістдесяти) днів (п. 14.1. Індивідуальної Частини).

Судом встановлено, що відповідач не сплачував лізингові платежі більш ніж 60 днів, що є істотним порушенням умов договору, тому вимога позивача про розірвання договору фінансового лізингу №12221-SME-FL від 15.12.2021 підлягає задоволенню.

Крім того, позивач ставить вимогу про повернення йому Об`єкту лізингу посилаючись на те, що у разі розірвання Договору фінансового лізингу зобов`язання Сторін припиняються, та як наслідок у Відповідача відсутні правові підстави для подальшого користування Об`єктом лізингу, в зв`язку з чим відповідно до умов Договору фінансового лізингу та вимог чинного законодавства Об`єкт лізингу підлягає поверненню Позивачу, як власнику Об`єкту лізингу.

За приписами ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно пункту 7 частини 2 статті 21 Закону України "Про фінансовий лізинг", Лізингоодержувач зобов`язаний у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

З огляду на те, що відповідач в порушення умов договору фінансового лізингу не сплачував лізингові платежі, що порушило інтереси позивача, який укладаючи договір з відповідачем розраховував на його виконання та отримання прибутку, вимога позивача про розірвання договору фінансового лізингу №12221-SME-FL від 15.12.2021 задоволена судом, суд вважає вимогу позивача про повернення Об`єкту лізингу правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволенні повністю, судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Звертаючись з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в загальному розмірі 86629,61 грн., що підтверджується платіжним дорученням №40022922 від 21.11.2022, а саме за вимогу немайнового характеру (розірвання договору) в розмірі 2481,00 грн, за вимогу про повернення майна в розмірі 66397,50 грн. та за стягнення заборгованості (1 183 407,31 грн) в розмірі 17751,11 грн.

Заявою від 16.01.2023 позивач зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення боргу по сплаті лізингових платежів з 1 183 407,31 грн. до 1 108 407,31 грн.

За приписами ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Судовий збір за вимогу про стягнення боргу у розмірі 1 183 407,31 грн. становить 17 751,11 грн., у розмірі 1 108 407,31 грн. становить 16626,11 грн.

Таким чином, з Державного бюджету на користь позивача підлягає поверненню 1125,00 грн. (17 751,11 -16 626,11 = 1 125,00) судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЩЕРБИНИ" (вул. Келецька, буд 64/47-А, офіс 1, м. Вінниця, 21000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (вул. Жилянська, буд.43, м. Київ, 01033; вул. Озерна, буд. 5, с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанський район, Київська обл., 08130, ) 1 108 407,31 грн - заборгованості за лізинговими платежами та 85504,61 грн - відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Розірвати договір фінансового лізингу №12221-SME-FL від 15.12.2021 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЩЕРБИНИ" ().

4. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЩЕРБИНИ" () повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" () Сівалку точного висіву Kinze 3600 ASD, 2020 року виготовлення, серійний №731816.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Надлишково сплачені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 1125,00 грн повернути позивачу за окремою ухвалою.

7. Примірник повного судового рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , відповідача -

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 20 лютого 2023 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

3 - відповідачу (вул. Келецька, буд 64/47-А, офіс 1, м. Вінниця, 21000)