ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року м. Дніпро Справа № 904/3491/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Дайсі на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 р. ( суддя Крижний О.М. ) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дайсі, м.Дніпро

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю Топлайн Фінанс, м.Київ

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Лютурус, м.Київ

до відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю Олком-Лізинг, м.Київ

про визнання правочинів недійсними, скасування рішень державного реєстру, витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просить: накласти арешт на нерухоме майно - будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл. м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд. 2б ( реєстраційний номер нерухомого майна № 01 ); заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя будь-яким способом, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна: будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл. м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд. 2б ( реєстраційний номер нерухомого майна № 01 ).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 р. у справі № 904/3491/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Дайсі про забезпечення позову повернуто заявникові з підстав передбачених ч. 7 ст. 140 ГПК України, оскільки заява про забезпечення позову подана без додержання вимог п. 4 ч. 1 ст.139 ГПК України.

Також, господарський суд зазначив, що виходячи з формулювання прохальної частини заяви, заявник, просить одночасно накласти арешт на майно та заборонити реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії, при цьому не обґрунтовує необхідність вжиття саме двох заходів до забезпечення позову. Зокрема, заявник не наводить обґрунтування того, що накладення арешту на спірне майно не буде достатнім заходом забезпечення даного позову та взагалі не наводить обґрунтування необхідності заборонити реєстраторам вчиняти реєстраційні дії відносно цього майна. Таким чином, Позивачу слід навести обґрунтування необхідності вжиття саме двох заходів забезпечення позову.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дайсі" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу Позивача - ТОВ «Дайсі», скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 р. по справі № 904/3491/22. Задовольнити заяву ТОВ «Дайсі» про забезпечення позову у справі № 904/3491/22. Вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на нерухоме майно: будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл. м. Дніпро, вул. Молодогвардійська. буд. 26 ( реєстраційний номер нерухомого майна № 01 ). Вжити заходи забезпечення позову та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та Іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя будь-яким способом, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна: будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл. м. Дніпро, вул. Молодогвардійська. буд. 26 ( реєстраційний номер нерухомого майна № 01 ).

Водночас, на думку Скаржника, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 р. винесеною із неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм процесуального права.

При цьому Скаржник зазначає, що ТОВ «Дайсі» у заяві про забезпечення позову наведено належні докази, які дають підстави стверджувати, що після подання позовної заяви про визнання договорів недійсними, скасування записів та витребування майна із чужого незаконного володіння, ТОВ «Лютурус» та ТОВ «Олком-Лізинг» будуть вчиняти дії, направленні на подальше відчуження майна ( перереєстрація права власності за ТОВ «Олком-Лізинг» або відчуження майна третій особі ), що ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову ТОВ «Дайсі», що свідчить про термінову необхідність задоволення такої заяви про забезпечена позову.

Скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, формально підійшов до аналізу наведеного заявником обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та наданих доказів, і саме необхідність одночасно накласти як арешт на майно так і необхідність заборонити реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Скаржник вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо зміни власника нерухомого майна, направлене виключно па присікання продажу ТОВ «Лютурус» нерухомого майна третій особі або вчинення ТОВ «Олком-Лізинг» дій, направлених на задоволення вимог іпотекодержателя, у зв`язку з чим ТОВ «Дайсі» повинно було би ініціювати нові судові спори задля захисту порушених прав. Тим паче, правомірність застосування одночасно таких заходів забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій та накладення арешту на майно у справах з вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема у справах: № 175/1480/21 ( провадження № 61-15020ев21, постанова від 09.12.2021 р. ), № 757/63060/19-ц ( провадження № 61-844ев21, постанова від 11.03.2021 р. ).

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначає недоліків заяви ТОВ «Дайсі» в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, лише вказує на необгрунтованість доводів щодо заборони вчиняти реєстраційні дії. Вказане свідчить про те, що суд першої інстанції погоджується із доводами Заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та не погоджується із необхідністю вжиття заходів шляхом заборони вчинити реєстраційні дії. При цьому суд не задовольнив заяву ТОВ «Дайсі» частково ( в частині накладення арешту ), а повернув її Заявнику, що також свідчить про порушення судом норм процесуального нрава, в тому числі ч. 5 ст. 140 ГПК України.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю Топлайн Фінанс надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство посилається на те, що оскаржувана ухвала суду постановлена у цілковитій відповідності до норм чинного законодавства. Правова позиція апелянта грунтується виключно на судженнях про припинення іпотеки 25.06.2011 р., що повністю спростовується преюдиційними судовими рішеннями наведеними у даному відзиві, а тому посилання Апелянта на необхідність накладення арешту на предмет іпотеки та забору вчинення реєстраційних дій не може бути реалізовано оскільки останнім не доведено протиправності вчинення Іпотекодержателем звернення стягнення на предмет іпотеки.

Товариство також вказує на те, що Апелянтом не доведено того факту, що існує реальна загроза відчуження предмету іпотеки Відповідачем, невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, Товариство зазначає про те, що Апелянтом у заяві про забезпечення позову не було зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, що є порушенням відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2022 р. визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Білецької Л.М. ( доповідач ), суддів: Вечірко І.О., Паруснікова Ю.Б..

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

П. 6 ч. 1 ст. 255 Кодексу передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 2 ст. 271 Кодексу апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.11.2022 р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Дайсі на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 р. у справі № 904/3491/22, для розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-доповідача Білецької Л.М., на підставі розпорядження керівника апарату суду № 108/23 від 10.01.2023 р., проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2023 р. визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ), суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.01.2023 р., колегією суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач), суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Дайсі на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 р. у справі № 904/3491/22 прийнято до свого провадження, для розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 13.02.2023р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О.., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 904/3491/22, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018р. зі змінами.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Березкіної О.В., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2023р. апеляційну скаргу апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Дайсі на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 р. у справі № 904/3491/22 у справі №904/3491/22 прийнято до свого провадження, для розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Як вбачається із матеріалів оскарження ухвали та встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дайсі" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить:

- скасувати рішення Державного реєстратора Верхівцевської міської ради Хабло К.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62692842 від 30.12.2021, номер запису про іпотеку: 46025661 щодо нерухомого майна за реєстраційним номером: 01;

- припинити іпотеку номер запису: 46025661, дата державної реєстрації: 30.12.2021 о 11:20:34 год. щодо об`єкту нерухомого майна, який розташований: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд. 26, реєстраційний номер нерухомого майна: 01;

- скасувати рішення державного реєстратора Верхівцевської міської ради Хабло К.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62693672 від 30.12.2.2021 номер запису про обтяження: 46026033 щодо нерухомого майна за реєстраційним номером:01;

- припинити обтяження номер запису: 46026033, дата державної реєстрації 30.12.2021 о 11:26:54 год. щодо об`єкту нерухомого майна, який розташований: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд. 26, реєстраційний номер нерухомого майна: 01;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу з відстроченням платежу від 26.08.2022 за реєстровим номером №899, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Топлайн Фінанс" (ідентифікаційний код 43481326) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лютурус" (ідентифікаційний код 40173489);

- скасувати рішення приватного нотаріуса Лозенко В.В. Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64610755 від 26.08.2022 о 12:41:13 год., номер запису про право власності: 47694586 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Лютурус" (ідентифікаційний код 40173489) на нерухоме майно: будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд.26 (реєстраційний номер нерухомого майна: 01);

- припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Лютурус" (ідентифікаційний код 40173489) на об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд.2б (реєстраційний номер нерухомого майна: 01);

- визнати недійсним договір іпотеки від 16.09.2022 р. за реєстровим номером № 352, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лютурус" (ідентифікаційний код 40173489) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг" (ідентифікаційний код 40001502);

- скасувати рішення приватного нотаріуса Мироник О.В. Київського міського нотаріального округу м. Київ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64828826 від 16.09.2022 о 13:09:16 год., номер запису про іпотеку: 47879765 щодо нерухомого майна: будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд.2б (реєстраційний номер нерухомого майна: 01);

- припинити іпотеку номер запису: 47879765, дата державної реєстрації: 16.09.2022 о 12:43:03 год. щодо нерухомого майна: будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд.2б (реєстраційний номер нерухомого майна: 01);

- витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Лютурус" (ідентифікаційний код 40173489) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дайсі" (ідентифікаційний код 39341207) об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд.2б (реєстраційний номер нерухомого майна: 01).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок незаконного відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю "Топлайн Фінанс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лютурус" нерухомого майна, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Дайсі" на праві власності, з подальшим переданням цього майна в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг", було порушено право Позивача на володіння, користування та розпорядження майном, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Дайсі" вимушено звернутись до суду із даним позовом.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просить:

- накласти арешт на нерухоме майно: будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл. м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд. 2б (реєстраційний номер нерухомого майна № 01);

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя будь-яким способом, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна: будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл. м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд. 2б ( реєстраційний номер нерухомого майна № 01).

В обгрунтування своєї заяви, Позивач посилається на наступне.

Первісний власник нерухомого майна Закрита акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю «Rital Limited» звернулась до господарського суду Донецької області із позовом про визнання Іпотечного договору № 2006-310/2 від 16.02.2007 р. недійсним, за результатом розгляду позову 18.03.2011 р. Господарським судом Донецької області визнано Іпотечний договір № 2006-310/2 недійсним, вказане рішення залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.04.2011 р. № 28/267пд (в подальшому вказані рішення суддів скасовані 06.07.2011 р. постановою Вищого господарського суду України 06.07.2011р., справу направлено на новий розгляд. За результатами нового розгляду справи, у задоволені позову відмовлено).

Після набрання рішення Господарського суду Донецької області від 18.03.2011 р. по справі №28/267пд законної сили, записи про обтяження нерухомого майна іпотекою за Іпотечним договором № 2006-310/2 від 16.02.2007 р. вилучено з Державного реєстру іпотек 25.05.2011 р..

25.06.2011 р. між Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «Rital Limited» та ТОВ «Кредо-Юм» укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «Кредо-Юм» 25.06.2011 р..

25.06.2011 р. припиняється право іпотеки за Іпотечним договором № 2006- 310/2 від 16.02.2007 р. у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно ТОВ «Кредо-Юм», яке є добросовісним набувачем. Отже, починаючи з 25.06.2011 р. Іпотечний договір № 2006-310/2 від 16.02.2007 р. є припиненим.

В подальшому право власності на нерухоме майно перейшло до ОСОБА_1 та ТОВ «Дайсі».

Проте, незважаючи на припинення дії Іпотечного договору № 2006-310/2 від 16.02.2007 р., 30.12.2021 р. Державним реєстратором Верхівцевської міської ради Хабло К.В. було протиправно внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про обтяження нерухомого майна іпотекою (яка є припиненою) згідно Іпотечного договору № 2006-310/2 від 16.02.2007 р., де іпотекодержатель ТОВ «Топлайн Фінанс», іпотекодавець ТОВ «Дайсі».

ТОВ «Топлайи Фінанс» на момент укладання оскаржуваного договору купівлі-продажу від 16.08.2022 р. достеменно було відомо про добросовісність ТОВ «Кредо-Юм», ОСОБА_1 та ТОВ «Дайсі», як набувачів нерухомого майна, що підтверджується наступним.

17.01.2022 р. ТОВ «Топлайн Фінанс» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до ТОВ «Дайсі» про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №2006-310/2 від 16.02.2007р..

17.08.2022 р. Господарським судом Дніпропетровської області ухвалено рішення по справі № 904/206/22, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Топлайн Фінанс» до ТОВ «Дайсі» відмовлено у повному обсязі, з наступних підстав: ТОВ «Кредо-Юм», ОСОБА_1 та ТОВ «Дайсі» є добросовісними набувачами нерухомого майна, а отже право іпотеки за Іпотечним договором № 2006-310/2 від 16.02.2007 р. є припиненим; ТОВ «Топлайн Фінанс» було пропущено строк позовної давності на звернення до суду.

Заявник також зазначає, що представник ТОВ «Топлайн Фінанс» був присутній у судових засіданнях під час розгляду справи № 904/206/22, а також ознайомлений із рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2022 р., оскільки подав на вказане рішення апеляційну скаргу до Центрального апеляційного господарського суду.

Позивач звертає увагу на те, що після того, як ТОВ «Дайсі» стало відомо про обтяження його майна іпотекою згідно Іпотечного договору № 2006-310/2 від 16.02.2007 р. право іпотеки за яким є припиненим, 06.06.2022 р. ТОВ «Дайсі» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до державного реєстратора Верхівцевської міської ради Хабло К.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Топлайн Фінанс» про визнання дій протиправними, скасування рішень державного реєстратора та припинення обтяжень. Підстава обґрунтування позовних вимог ТОВ «Дайсі»: припинення дії Іпотечного договору № 2006-310/2 від 16.02.2007 р., у зв`язку із добросовісністю набувача нерухомого майна. 07.06.2022 р. згідно даних з сайту Укрпошта позов ТОВ «Дайсі» разом із додатками вручено особисто представнику ТОВ «Топлайн Фінанс».

17.06.2022 р. Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу по справі № 904/1387/22, якою відмовлено у відкриті провадження по справі за позовом ТОВ «Дайсі» до державного реєстратора Верхівцевської міської ради Хабло К.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Топлайн Фінанс» про визнання дій протиправними, скасування рішень державного реєстратора та припинення обтяжень з підстав невірно визначеної юрисдикції (суд в ухвалі зазначив, що вказаний спір повинен розглядатись в рамках адміністративного судочинства).

29.06.2022 р. ТОВ «Дайсі» знову звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із новим уточненим позовом до Державного реєстратора Верхівецької міської ради Хабло К.В., ТОВ «Топлайн Фінанс» про визнання дій протиправними, скасування рішення державного реєстратора. Підстава обґрунтування позовних вимоги ТОВ «Дайсі»: припинення дії Іпотечного договору №2006-310/2 від 16.02.2007 р., у зв`язку із добросовісністю набувача нерухомого майна. 05.07.2022 р. згідно даних з сайту Укрпошта позов ТОВ «Дайсі» разом із додатками вручено особисто представнику ТОВ «Топлайн Фінанс».

04.07.2022 р. Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу по справі № 904/1739/22, якою позовну заяву ТОВ «Дайсі» до Державного реєстратора Верхівецької міської ради Хабло К.В., ТОВ «Топлайн Фінанс» про визнання дій протиправними, скасування рішення державного реєстратора, повернуто заявнику на підставі п.2 ч.5 ст.174 ГПК України (порушено правила об`єднання позовних вимог).

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2022 р. по справі № 904/1739/22, ТОВ «Дайсі» оскаржило дану ухвалу до Центрального апеляційного господарського суду. 14.07.2022 р. згідно даних з сайту Укрпошта апеляційна скарга ТОВ «Дайсі» разом із додатками вручена особисто представнику ТОВ «Топлайн Фінанс».

За наслідками розгляду скарги ТОВ «Дайсі», 19.09.2022 р. Центральним апеляційним господарським судом прийнято постанову, якою апеляційну скаргу ТОВ «Дайсі» задоволено, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2022 у справі № 904/1739/22 скасовано. Вказану постанову Центральний апеляційний господарський суд також направляв учасникам справи, в тому числі ТОВ «Топлайн Фінанс».

Вказані обставини, за доводами Заявника свідчать про те, що ТОВ «Топлайн Фінанс», укладаючи 16.08.2022 р. оскаржуваний договір купівлі-продажу нерухомого майна № 899 із ТОВ «Лютурус», на підставі якого позбавлено ТОВ «Дайсі» права власності на майно, було достеменно відомо про наступні обставини: рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/206/22 від 17.08.2022 р. встановлено добросовісність ТОВ «Дайсі», як набувача нерухомого майна; рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/206/22 від 17.08.2022 р. встановлено припинення прав Іпотекодержателя за Іпотечним договором № 2006-310/2 від 16.02.2007 р.. ТОВ «Дайсі» ініційовано судовий спір до Державного реєстратора Верхівецької міської ради Хабло К.В., ТОВ «Топлайн Фінанс» про визнання дій протиправними, скасування рішення державного реєстратора про внесення записів обтяження майна іпотекою, а підставою обґрунтування позовних вимог є припинення дії Іпотечного договору № 2006-310/2 від 16.02.2007 р., у зв`язку із добросовісністю набувача нерухомого майна.

Відтак на думку Заявника, в вищевикладеного вбачається, що ТОВ «Топлайн Фінанс», усвідомлюючи протиправність власних дій, все одно відчужив нерухоме майно, належне на праві власності ТОВ «Дайсі», шляхом укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 899 із ТОВ «Лютурус». Більш того, метою укладання між ТОВ «Топлайн Фінанс» та ТОВ «Лютурус» оскаржуваного Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 899 є начебто задоволення вимог іпотекодержателя на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (продаж майна Іпотекодержателем третій особі) задля погашення заборгованості основного боржника ТОВ «СП II «Відродження» за кредитним договором, в забезпечення виконання зобов`язання якого і укладався Іпотечний договір №2006-310/2 від 16.02.2007 р.. Проте, виходячи із умов Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 899 вбачається «прихована» безоплатність даного договору.

Так, ТОВ «Топлайн Фінанс» було відчужено нерухоме майно ТОВ «Лютурус» на підставі Договору купівлі-продажу з відстроченням платежу, під час укладання якого ТОВ «Лютурус» сплатило ТОВ «Топлайн Фінанс» лише 5 720,00 грн. із 2 985 720,00 грн. (ціна продажу майна). Сторони Договору купівлі-продажу погодили, що сума, яка залишилася, тобто 2 980 000,00 грн., розстрочується і сплачується упродовж 12 календарних місяців після завершення військового стану в Україні, запровадженого 24.02.2022 р. Указом Президента №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Заявник вважає, що зазначені обставини також вказують на те, що ТОВ «Топлайн Фінанс» та ТОВ «Лютурус» є заінтересованими та пов`язаними один до одного особами, а Договір купівлі-продажу нерухомого майна укладався не з метою отримання коштів ТОВ «Топлайн Фінанс» для погашення заборгованості боржника за основним договором шляхом звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку, а з метою незаконного заволодіння майном ТОВ «Дайсі», а норми договору в частині оплати вартості майна прописані таким чином, що залишок коштів у розмірі 2 980 000,00 грн. взагалі можна не сплачувати та ніяких спорів з цього питання виникнути не повинно, оскільки сторони договору, як продавець та покупець, є заінтересованим один до одного особами. Відповідачі розуміючи протиправність своїх дій, а також те, що законний власник майна ТОВ «Дайсі» буде оскаржувати незаконні дії по перереєстрації права власності на нерухоме майно, вчинили дії направленні на передання ТОВ «Лютурус» вказаного майна в іпотеку ТОВ «Олком-Лізинг». Кінцевий бенефіціарний власник та керівник ТОВ «Топлайн Фінанс» (особа, яка незаконно відчужила майно належне на праві власності ТОВ «Дайсі» до ТОВ «Лютурус») та ТОВ «Олком-Лізинг» (іпотекодержатель, на користь якого ТОВ «Лютурус» передало в іпотеку нерухоме майно) одна і та сама особа - ОСОБА_2 , що свідчить про пов`язаність та заінтересованість даних юридичних осіб.

Всі вищевикладені обставини у своїй сукупності дають підстави Позивачу вважати, що ТОВ «Топлайн Фінанс», ТОВ «Лютурус» та ТОВ «Олком-Лізинг» є заінтересованими один до одного особами, якими було вчинено дії, направлені на позбавлення ТОВ «Дайсі» права власності на майно та, для ускладнення повернення майна до законного власника, одразу передано в іпотеку за Договором іпотеки № 352 від 16.09.2022 р.

Відтак на думку Позивача, ТОВ «Дайсі» у даній заяві наведено належні докази, які дають підстави стверджувати, що після подання позовної заяви про визнання договорів недійсними, скасування записів та витребування майна із чужого незаконного володіння, ТОВ «Лютурус» та ТОВ «Олком-Лізинг» будуть вчиняти дії, направленні на подальше відчуження майна (перереєстрація права власності за ТОВ «Олком-Лізинг» або відчуження майна третій особі), що ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову ТОВ «Дайсі». Можливість вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження майна, у тому числі у справах про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов), узгоджується з усталеною практикою розгляду подібних справ Верховним Судом, зокрема, справи № 175/1480/21 (провадження № 61 -15020св21, постанова від 09 грудня 2021 року), справи № 161/13664/20 (провадження № 61-1680св21, постанова 31 березня 2021 року), справи № 757/63060/19-ц (провадження № 61-844св21, постанова від 11 березня 2021 року).

За наслідками розгляду вказаної заяви, винесено оскаржувану ухвалу суду про повернення Заявникові заяви про забезпечення позову з підстав передбачених ч. 7 ст. 140 ГПК України, оскільки заява про забезпечення позову подана без додержання вимог п. 4 ч. 1 ст.139 ГПК України.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала суду попередньої інстанції, якою повернуто заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Дайсі про забезпечення позову з підстав передбачених ч. 7 ст. 140 ГПК України, оскільки заяву подано без додержання вимог п. 4 ч. 1 ст.139 ГПК України.

Перевіряючи правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права при постановленні оскаржуваного судового рішення в частині повернення заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша ст. 137 ГПК України).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17.

За змістом ст. 136 ГПК України обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 922/599/19).

Крім того, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Як зазначалося раніше, заява про вжиття заходів забезпечення позову пов`язаних із накладенням арешту на нерухоме спірне майно та заборону органам державної реєстрації прав на спірне нерухоме майно подана в забезпечення позову, відповідно до якого Позивач просить суд: скасувати рішення Державного реєстратора Верхівцевської міської ради Хабло К.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62692842 від 30.12.2021, номер запису про іпотеку: 46025661 щодо нерухомого майна за реєстраційним номером: 01; припинити іпотеку номер запису: 46025661, дата державної реєстрації: 30.12.2021 о 11:20:34 год. щодо об`єкту нерухомого майна, який розташований: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд. 26, реєстраційний номер нерухомого майна: 01; скасувати рішення державного реєстратора Верхівцевської міської ради Хабло К.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62693672 від 30.12.2.2021 номер запису про обтяження: 46026033 щодо нерухомого майна за реєстраційним номером:01; припинити обтяження номер запису: 46026033, дата державної реєстрації 30.12.2021 о 11:26:54 год. щодо об`єкту нерухомого майна, який розташований: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд. 26, реєстраційний номер нерухомого майна: 01; визнати недійсним договір купівлі-продажу з відстроченням платежу від 26.08.2022 за реєстровим номером №899, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Топлайн Фінанс" (ідентифікаційний код 43481326) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лютурус" (ідентифікаційний код 40173489); скасувати рішення приватного нотаріуса Лозенко В.В. Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64610755 від 26.08.2022 о 12:41:13 год., номер запису про право власності: 47694586 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Лютурус" (ідентифікаційний код 40173489) на нерухоме майно: будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд.26 (реєстраційний номер нерухомого майна: 01); припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Лютурус" (ідентифікаційний код 40173489) на об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд.2б (реєстраційний номер нерухомого майна: 01); визнати недійсним договір іпотеки від 16.09.2022 р. за реєстровим номером № 352, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лютурус" (ідентифікаційний код 40173489) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг" (ідентифікаційний код 40001502); скасувати рішення приватного нотаріуса Мироник О.В. Київського міського нотаріального округу м. Київ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64828826 від 16.09.2022 о 13:09:16 год., номер запису про іпотеку: 47879765 щодо нерухомого майна: будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд.2б (реєстраційний номер нерухомого майна: 01); припинити іпотеку номер запису: 47879765, дата державної реєстрації: 16.09.2022 о 12:43:03 год. щодо нерухомого майна: будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд.2б (реєстраційний номер нерухомого майна: 01); витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Лютурус" (ідентифікаційний код 40173489) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дайсі" (ідентифікаційний код 39341207) об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд.2б (реєстраційний номер нерухомого майна: 01).

Разом з тим за висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16.08.2018 р. у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 р. ) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Також відповідно до частини першої ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права.

Як вбачається зі змісту заяви Позивача, остання містит, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу твердження Скаржника щодо того, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, формально підійшов до аналізу наведеного заявником обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та наданих доказів, і саме необхідність одночасно накласти як арешт на майно так і необхідність заборонити реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Як вірно зазначає Скаржник - суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначає недоліків заяви ТОВ «Дайсі» в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, лише вказує на необгрунтованість доводів щодо заборони вчиняти реєстраційні дії.

Наведене дає підстави вважати, що суд першої інстанції погоджується із доводами Заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та не погоджується із необхідністю вжиття заходів шляхом заборони вчинити реєстраційні дії. При цьому суд не розглянув заяву ТОВ «Дайсі» в частині накладення арешту, а повернув її Заявнику, що також свідчить про порушення судом норм процесуального нрава, в тому числі ч. 5 ст. 140 ГПК України.

За таких обставин, судова колегія вважає передчасним висновок суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення позову на підставі ч. 7 ст.140 ГПК України та доходить висновку про наявність підстав для скасуванню прийнятої у даній справі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області як такої, що прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Матеріали оскарження ухвали повертаються до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду заяви.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється ( ч. 14 ст. 129 ГПК України ).

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 46, 178, 180, 255, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дайсі" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 р. по справі № 904/3491/22 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 р. по справі № 904/3491/22 скасувати.

Матеріали оскарження по справі № 904/3491/22 передати до суду першої інстанції для розгляду заяви ТОВ «Дайсі» про забезпечення позову у справі № 904/3491/22.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.В. Чус