ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

15.02.2023м. ДніпроСправа № 904/4728/22

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (м. Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-Д" (м. Дніпро),

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кайра" (м. Дніпро)

про витребування з чужого незаконного володіння та припинення права власності

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Комунальне підприємство "Криничанське бюро технічної інвентаризації" (Дніпропетровська обл., Криничанський р-н, смт. Кринички)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Іванютіна-Сандомирського Леоніда Олеговича (м. Дніпро)

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (м. Дніпро)

Суддя: Татарчук В.О.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулось з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-Д" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Кайра", в якій просить:

- витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-Д" (, вул. Володимира Мономаха, 6, м. Дніпро) адміністративну будівлю загальною площею 714,6кв.м., опис: адміністративна будівля літ.Б-2, прибудова б-1, тамбур б(1)-1, ґанок б(2), які розташовані за адресою: вул. Володимира Мономаха (Московська), 6, м. Дніпро, на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (, вул. Центральна, 6, м. Дніпро);

- припинити право власності на адміністративну будівлю загальною площею 714,6кв.м., опис: адміністративна будівля літ.Б-2, прибудова б-1, тамбур б(1)-1, ґанок б(2), які розташовані за адресою: вул. Володимира Мономаха (Московська), 6, м. Дніпро, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Квартал-Д" (, вул. Володимира Мономаха, 6, м. Дніпро).

Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нерухоме майно, а саме адміністративна будівля загальною площею 714,6кв.м., опис: адміністративна будівля літ.Б-2, прибудова б-1, тамбур б(1)-1, ґанок б(2), які розташовані за адресою: вул. Володимира Мономаха (Московська), 6, м. Дніпро є власністю держави, однак право власності зареєстровано за відповідачем-1. Позивач вважає, що спірне майно вибуло із його володіння поза його волею, а тому підлягає поверненню у його власність.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 12.01.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2023 відкладено підготовче засідання на 26.01.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2023 відкладено підготовче засідання на 09.02.2023.

08.02.2023 представник позивача подав до канцелярії суду клопотання про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідачів:

- Комунальне підприємство "Криничанське бюро технічної інвентаризації" (; адреса: 52300, Дніпропетровська обл., Криничанський р-н, смт Кринички, вул. Виконкомівська, б. 5);

- Приватного нотаріуса Іванютіна-Сандомирського Леоніда Олеговича (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №9336; адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Шолом-Алейхема, буд. 4/26, прим. 232-237).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2023 залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Комунальне підприємство "Криничанське бюро технічної інвентаризації", Приватного нотаріуса Іванютіна-Сандомирського Леоніда Олеговича, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 02.03.2023.

15.02.2023 позивач подав до канцелярії суду заяву про забезпечення позову в якій просить:

- накласти арешт на адміністративну будівлю загальною площею 714,6кв.м., опис: адміністративна будівля літ.Б-2, прибудова б-1, тамбур б(1)-1, ґанок б(2), які розташовані за адресою: вул. Володимира Мономаха (Московська), буд. 6, м. Дніпро;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Квартал-Д" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії відносно адміністративної будівлі загальною площею 714,6кв.м., опис: адміністративна будівля літ.Б-2, прибудова б-1, тамбур б(1)-1, ґанок б(2), які розташовані за адресою: вул. Володимира Мономаха (Московська), буд. 6, м. Дніпро.

Вказана заява обґрунтована тим, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони на вчинення будь-яких дій щодо спірного нерухомого майна, унеможливить виконання рішення суду відносно повернення спірних об`єктів до державної власності, оскільки володілець вказаного спірного нерухомого майна має реальні можливості здійснити його відчуження.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ч. 1 ст. 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 139 ГК України, майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів. Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 №4-рп/2011).

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.05.2020 у справі № 910/11739/19.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як зазначено вище, предметом цього спору є вимога про витребування з незаконного володіння спірного майна у Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-Д" (як титульного власника нерухомого майна) та припинення права власності на спірне майно.

З предмету спору вбачається, що позов такого типу може бути поданий лише до титульного власника адміністративної будівлі. У разі задоволення позову та одночасної зміни власника, під час розгляду справи в суді, виконання рішення такого рішення суду буде неможливим. Що в свою чергу, може призвести до необхідності подання нового позову до наступного власника та виникненню нового спору.

Разом з тим, здійснюючи оцінку адекватності обраного заявником способу забезпечення позову, слід значити, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідіча-1, оскільки арештоване майно фактично залишиться у володінні та користуванні титульного власника (відповідача-1), а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним.

За таких обставин, з метою забезпечення реального захисту порушених прав та інтересів позивача в майбутньому, заяву позивача слід задовольнити частково та застосувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: на адміністративну будівлю загальною площею 714,6кв.м., опис: адміністративна будівля літ.Б-2, прибудова б-1, тамбур б(1)-1, ґанок б(2), які розташовані за адресою: вул. Володимира Мономаха (Московська), буд. 6, м. Дніпро.

Щодо вимог позивача про заборону відповідачу-1 та будь-яким іншим особам вчинення будь-яких дій, пов`язаних з відносно адміністративної будівлі - слід зазначити про таке.

Накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна та неможливість здійснення жодних реєстраційних дій стосовно такого майна.

За таких обставин, накладення арешту на спірне майно є достатнім заходом забезпечення позову, що сприятиме реальному захисту порушених прав та інтересів позивача в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 136, 137, ст. 140, ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: на адміністративну будівлю загальною площею 714,6кв.м., опис: адміністративна будівля літ.Б-2, прибудова б-1, тамбур б(1)-1, ґанок б(2), які розташовані за адресою: вул. Володимира Мономаха (Московська), буд. 6, м. Дніпро, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Відмовити у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Квартал-Д" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії відносно адміністративної будівлі загальною площею 714,6кв.м., опис: адміністративна будівля літ.Б-2, прибудова б-1, тамбур б(1)-1, ґанок б(2), які розташовані за адресою: вул. Володимира Мономаха (Московська), буд. 6, м. Дніпро.

Стягувач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (ідентифікаційний код: 42767945; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Квартал-Д" (ідентифікаційний код 43266863, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Володимира Мономаха, буд. 6).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 15.02.2023 та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала є виконавчим документом, підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", та може бути пред`явлена до виконання у строк до 15.02.2026 включно.

Суддя В.О. Татарчук