УХВАЛА

м. Київ

17.02.2023Справа № 916/98/23

Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши

позовну заяву Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, Код )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АКУМУЛЯТОРНО-БАТАРЕЙНІ СИСТЕМИ» (01014, м. Київ, Військовий проїзд, буд. 1, Код )

про стягнення 10 474 840,54 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Міністерства оборони України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКУМУЛЯТОРНО-БАТАРЕЙНІ СИСТЕМИ» 10 474 840,54 грн заборгованості, з яких 7 368 960,00 грн сплаченої попередньої оплати за непоставлений товар та 3 105 880,54 грн штрафних санкцій, у зв`язку із неналежним виконанням умов укладеного 28.06.2022 договору № 286/1/22/25 в частині своєчасної поставки оплаченого товару.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.01.2023 позовні матеріали Міністерства оборони України передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Суд відзначає, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з позовної заяви, вона містить вимогу майнового характеру, а саме: стягнення 10 474 840,54 грн, а відтак на підставі положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання даної позовної заяви підлягає сплаті судовий збір у розмірі 157 122,61 грн.

Натомість, до позовної заяви позивачем не додано доказів сплати судового збору, в той же час заявлено клопотання про відстрочення судового збору до прийняття рішення у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд приходить до висновку про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Тобто, вказаною нормою визначено вичерпний перелік умов, за яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, з якої вбачається, що такі умови пов`язані з позивачем, який є фізичною особою, тоді як дану позовну заяву подано юридичною особою, що унеможливлює відстрочення або розстрочення сплати судового збору за подачу такої позовної заяви, а відтак клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу Міністерства оборони України на те, що в поставні Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №940/2276/18, а також в інших постановах, на які є посилання в клопотанні про відстрочення сплати судового збору, зроблено висновок про можливість відстрочення або розстрочення сплати судового збору виходячи із передбаченої для цього норми статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини першої якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Натомість, законодавець не передбачив такої норми в господарському процесі і в Господарському процесуальному кодексі України не міститься прямих чи опосередкованих норм права які б надавали суду можливість за клопотанням сторони або з власної ініціативи відстрочити юридичній особі сплату судового збору, хоча в даному випадку, враховуючи те, що заявником є Міністерство оборони України, коли в Україні введено воєнний стан внаслідок військової агресії не дружнього і не братського народу російської федерації, є цілком логічним і правильним використання грошових коштів на посилення обороноздатності держави, а не на судовий збір.

Частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Рішенням Конституційного Суду України від 29.06.2010 №17-рп/2010 у справі №1-25/2010 визначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Тобто, за відсутності в процесуальному законодавстві норми права, яка надає можливість суду відстрочити сплату судового збору юридичній особі і навпаки визначення у спеціальному законі вичерпного переліку умов, які пов`язані з позивачем, який є фізичною особою, позбавляє суд можливості задовольнити клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява Міністерства оборони України підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали.

4. Встановити Міністерству оборони України спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 157 122,61 грн у встановленому законом порядку.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

СуддяМ.Є. Літвінова