ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 Справа № 914/2925/22

За позовом: Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс», м.Львів,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ібрагімова Натика Акіф Огли, с.Ражнів, Бродівського району Львівської області,

про стягнення 47'682,42 грн. заборгованості.

Суддя Б. Яворський,

при секретарі О. Муравець.

Представники сторін:

від позивача: І. Гнатів,

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» до Фізичної особи-підприємця Ібрагімова Натика Акіф Огли про стягнення 47'682,42 грн. заборгованості за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №80116 від 02.02.2018, з яких: 32'681,68 грн основний борг, 12'553,34 грн. втрат від інфляції та 2'447,40 грн 3% річних. У позовній заяві позивач просив розглядати справу з повідомленням сторін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.11.2022 року справу №914/2925/22 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою суду від 21.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; суд встановив строк для реалізації учасниками справи процесуальних прав. Ухвала суду була надіслана на поштову адресу відповідача. Подальший хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду. Ухвали суду від 15.12.2022 та 26.01.2023 також були надіслані на адресу відповідача, докази про що знаходяться в матеріалах справи.

Отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення відповідача та на нього як на особу, яка здійснює підприємницьку діяльність, покладається організація належного отримання поштової кореспонденції, пов`язаної із здійсненням ним такої діяльності. Отже, негативні наслідки неодержання товариством звернення до нього за юридичною адресою, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на нього (аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Відтак, в розумінні ст. 242 ГПК України відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі. Окрім того, за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18.).

19.01.2023 позивач подав заяву (вх.№1379/23) про долучення до матеріалів справи копій платіжних реєстрів про здійснені відповідачем оплати.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.248 ГПК України).

Згідно з ч. 2 та ч. 8 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх пояснення. Судові дебати не проводяться.

Стаття 114 ГПК України визначає, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Явка сторін у судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Ухвала від була надіслана на електронні адреси сторін, докази про що знаходяться в матеріалах справи.

Представник позивача у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав.

Відповідач участь повноважного представника у судові засідання не забезпечував, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався, правом на подання відзиву не скористався.

Згідно пункту 1 ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження та судові засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, відповідач не з`являвся у судові засідання, відзиву не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні 09.02.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

02 лютого 2018 року Львівським комунальним підприємством «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» (виконавець) та ФОП Ібрагімовим Натиком Акіф Огли (споживач) укладено договір №80116, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги у строки і на умовах, передбачених цим договором (далі - послуги).

Відповідно до пунктів 8 та 9 договору обсяг та вартість надання послуг розраховується виконавцем на підставі норм та тарифів, затверджених органом місцевого самоврядування. При зміні норм та тарифів вартість послуг автоматично змінюється, при цьому обсяг, тариф та вартість послуг зазначаються в рахунку на оплату за надані послуги та вважаються погодженими сторонами у випадку відсутності письмових заперечень протягом 3-х календарних днів з дати отримання або вчинення стороною дій, що свідчать про його погодження, зокрема здійснення оплати за надані послуги.

Умовами договору визначено, що оплата послуг здійснюється згідно з договором в наступному порядку: платіж у розмірі 100% від суми рахунку, виставленого за попередній місяць, в якому надавалися послуги здійснюється споживачем до 05 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надавалися послуги; решта вартості наданих послуг оплачується споживачем згідно наданого рахунку до 20 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надавалися послуги.

Згідно з п.п.1 п.17 договору споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк надані йому послуги з вивезення відходів, а виконавець відповідно до п.п.1 п.19 договору зобов`язаний надавати послуги відповідно до вимог законодавства про відходи, санітарних норм і правил, Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Кабінетом Міністрів України, та даного договору.

Пунктом 23 договору сторони погодили, що у разі ненадання або надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості споживач викликає представника виконавця для складення акта-претензії, в якому зазначаються строки, види порушення кількісних і якісних показників тощо.

Строк дії договору визначений сторонами у п.27 та п.30 договору.

Відповідно до додатка №1 до договору сторони погодили обсяг та вартість послуг.

Позивач стверджує, що договір передбачає обслуговування відповідача «по нормі», тобто відповідач мав право користуватися загальними контейнерами позивача як єдиного надавача послуг. Відповідач не повідомляв позивача про припинення діяльності чи не користування послугами позивача. Заява про скасування судового наказу у справі №914/1921/21 не охоплює весь період заборгованості, яка виникла у відповідача

На виконання умов договору позивачем у період 01.05.2019-20.09.2022 було надано послуги, які не оплачені відповідачем, на суму 32'681,68 грн.

Матеріали справи містять копії рахунків на оплату, а саме: №15968 від 31.05.2019 на суму 3'488,74 грн (з урахуванням заборгованості за попередній період), № 17615 від 30.06.2019 на суму 2'114,33 грн, № 22213 від 31.07.2019 на суму 2'637,09 грн, № 25379 від 31.08.2019 на суму 4'340,03 грн, № 29327 від 30.09.2019 на суму 6'037,79 грн, №34106 від 31.10.2019 на суму 7'756,66 грн., №36676 від 30.11.2019 на суму 9'492,52 грн., №41384 від 31.12.2019 на суму 11'247,07 грн, №90 від 31.01.2020 на суму 12'968,49 грн, №7950 від 29.02.2020 на суму 14'654,51 грн, №17253 від 30.04.2020 на суму 18'014,16 грн, №22424 від 31.05.2020 на суму 19'661,24 грн, №26656 від 30.06.2020 на суму 21'308,32 грн, №31819 від 31.07.2020 на суму 22'955,40 грн, №34930 від 31.08.2020 на суму 22'916,46 грн, №39128 від 30.09.2020 на суму 24'563,54 грн, №45568 від 31.10.2020 на суму 26'191,78 грн, №50503 від 30.11.2020 на суму 27'869,04 грн, №54542 від 31.12.2020 на суму 29'519,60 грн, №2621 від 31.01.2021 на суму 31'165,38 грн та №8668 від 28.02.2021 на суму 32'751,68 грн.

Згідно складеного позивачем акта звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2019-20.09.2022, за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 33'188,88 грн. Крім того, позивач стверджує, що відповідач у спірний період здійснював часткові оплати за надані послуги (10.06.2019 на суму 2'000,00 грн, 17.07.2019 на суму 1'200,00 грн та 27.08.2020 на суму 1'686,02 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних реєстрів), тому його заборгованість становить 32'681,68 грн

За неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати вартості наданих послуг просить стягнути з відповідача 2'447,40 грн. 3% річних та 12'553,34 грн інфляційних втрат.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

Договір, відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору №801106 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 02.02.2018 з додатком 1 до нього.

Доказів розірвання договору або визнання його недійсним матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відходи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), послуги з вивезення побутових відходів - збирання, зберігання та перевезення побутових відходів, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 35-1 вказаного Закону власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів.

Отже, в силу названих норм вивезення побутових відходів здійснюється на підставі договору з виконавцем послуг, укладення якого є обов`язковим.

Відповідно до пунктів 27-28, 30 укладений між сторонами договір діє з 02.02.2018 до 31.12.2018 і набирає чинності з дня його підписання сторонами. Сторони встановили, що умови цього договору застосовуються до відносин, що виникли між ними з 08.08.2018 відповідно до п.3 ст.631 Цивільного кодексу України. Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодна із сторін не заявила про відмову від договору або про зміну його умов.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

05.07.2021 Господарським судом Львівської області було видано судовий наказ про стягнення з ФОП Ібрагімова Натика Акіфа Огли заборгованості за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів № 801106 від 02.02.2018 в сумі 32'961,88грн, а також судового збору в сумі 227,00 грн, який в подальшому, за заявою відповідача скасовано судом. Заява про скасування судового наказу обгрунтована тим, що у зв`язку із призупиненням Урядом діяльності сфери послуг, що охоплює комерційну діяльність фізичної особи-підприємця Ібрагімова Натика Акіфа Огли, господарська діяльність ним не велась, послуги не надавались, а тому рахунків від ЛКП «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» на оплату послуг не надходило.

Позивач у позовній заяві зазначив, що заборгованість позивача виникла до введення на території України карантину; об`єкти сфери обслуговування працювали з обмеженням, а не припиняли господарську діяльність, відповідач не повідомляв комунальне підприємство про зміни в його діяльності. Отже, відповідач у 2021 році був обізнаним про вимогу позивача про оплату за надані послуги, однак жодних заходів не вживав.

Суд зазначає, що Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в чинній редакції та в редакції на момент укладення договору з відповідачем) передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №?259 від 30.07.2010 врегульовано визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів.

Рішенням Львівської міської ради №675 від 04.08.2017 встановлено тарифи на послуги з вивезення побутових відходів для різних груп споживачів.

Умовами п.23 договору сторони передбачили, що у разі ненадання або надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості споживач викликає представника виконавця для складення акта-претензії, в якому зазначаються строки, види порушення кількісних і якісних показників тощо. Відповідачем не надано суду доказів того, що він не користувався послугами з вивезення ТПВ чи відмовився від таких послуг в спірний період. Доказів укладення договору відповідачем з іншим надавачем послуг з вивезення ТПВ матеріали справи також не містять.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо оплати наданих послуг. Доказів наявності обставин зазначених у ст.617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем не подано, і такі підстави судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань з оплати, відтак, позовна вимога про стягнення 32'681,68 грн основного боргу є обґрунтованою.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму боргу, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, із врахуванням положень ст.ст.13, 14 та ч.2 ст.237 ГПК України, суд встановив, що до стягнення з відповідача підлягають заявлені позивачем 12'553,34 грн інфляційних втрат та 2'447,40 грн 3% річних.

Оскільки відповідач доводів позивача не спростував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням № 2347 від 10.11.2022 на суму 2'481,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ібрагімова Натика Акіф Огли ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» (79019, Львівська обл., місто Львів, вулиця Жовківська, будинок 18; ) 32'681,68 грн основного боргу, 12'553,34 грн інфляційних втрат, 2'447,40 грн 3% річних та 2'481,00 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 13.02.2023.

Суддя Б. Яворський.