ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2023 р. м. Рівне Справа № 918/1055/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-ГАЗ-ОЙЛ" (вул. Гетьмана Мазепи, 35/61, Івано-Франківськ, 76018, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВА КОМПАНІЯ" (вул. Зарічна, 29, с. Синів, Гощанський р-н, Рівненська обл., 35426, ) про стягнення 276 000 грн 00 коп.

у судове засідання з`явилися представники:

- від позивача: не з`явився;

- від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

13.12.2022 до Господарського суду Рівненської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-ГАЗ-ОЙЛ" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОВА КОМПАНІЯ" (далі - відповідач) про стягнення 276 000 грн 00 коп.

Ухвалою від 15.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/1055/22. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 10.01.2023.

02.01.2023 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання/заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 05.01.2023 клопотання/заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-ГАЗ-ОЙЛ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі задоволено. Постановлено провести судове засідання 10.01.2023 по справі № 918/1055/22 у Господарському суді Рівненської області із представником позивача Мушинським Віктором Тадеушовичем в режимі відеоконференції (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Ухвалою від 10.01.2023 розгляд справи відкладено на 24.01.2023. Постановлено провести судове засідання по справі № 918/1055/22 у Господарському суді Рівненської області із представником позивача Мушинським Віктором Тадеушовичем в режимі відеоконференції (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

24.01.2023 судом встановлено, що позивач та відповідач у справі не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання.

Ухвалою від 24.01.2023 розгляд справи відкладено на 14.02.2023. Постановлено провести судове засідання 14.02.2023 по справі № 918/1055/22 у Господарському суді Рівненської області із представником позивача Мушинським Віктором Тадеушовичем в режимі відеоконференції (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

14.02.2023 судом встановлено, що позивач та відповідач у справі не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання.

14.02.2023 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі.

Згідно з ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, судом направлялася ухвала від 24.01.2023 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОВА КОМПАНІЯ" (вул. Зарічна, 29, с. Синів, Гощанський р-н, Рівненська обл., 35426), однак повідомлення повернулося на адресу суду внаслідок його невручення із причин "за закінченням терміну зберігання".

Статтею 120 ГПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Факт неотримання адресатом поштової кореспонденції, враховуючи, що суд, з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвали для вчинення відповідних дій за належною адресою та які повернулися до суду у зв`язку з їх неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

При цьому за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18).

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

З огляду на викладене, відповідач в розумінні вимог ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання 14.02.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою та зважаючи на наявність вказаної заяви позивача, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представників позивача та відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що відповідач 10.01.2023 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 373 та витягом з офіційного веб-сайту Укрпошти в мережі Інтернет (том 1, а.с. 39).

Відтак 25.01.2023 сплинув процесуальний строк на подання відповідачем відзиву.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не скористався процесуальним правом на подання відзиву у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР-ГАЗ-ОЙЛ" (далі - покупець) зазначає, що дійшов згоди із Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОВА КОМПАНІЯ" (далі - продавець) про продаж природного газу в кількості 6 000 м. куб. по ціні 46, 0 грн за м. куб всього на загальну суму 276 000 грн 00 коп. Продавець взяв на себе зобов`язання підготувати договір купівлі-продажу природного газу та передати на підпис покупцю. Згідно домовленості, продавець мав виставити рахунок-фактуру для оплати покупцем вартості товару і після оплати покупцем вартості товару, поставити товар в день отримання від нього коштів.

Продавець виставив покупцю рахунок-фактуру № 00001 від 15.08.2022 на суму 246 000 грн 00 коп., в якому є посилання на Договір купівлі-продажу природного газу № 15/08-2022 від 15.08.2022. Однак самого Договору продавець покупцю не надав.

Покупець у свою чергу оплати рахунок згідно з платіжним дорученням № 23 від 15.08.2022, сплатив продавцю 276 000 грн 00 коп. та чекав поставку товару.

Покупець направив продавцю вимогу про поставку газу від 27.09.2022, яка була отримана продавцем 07.10.2022, відтак у продавця виникло зобов`язання поставити покупцю газ протягом 7 днів - до 17.10.2022 у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Незважаючи на звернення покупця до продавця про поставку товару, продавець товар не поставив, а отримані кошти у розмірі 276 000 грн 00 коп. не повернув.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР-ГАЗ-ОЙЛ" звернулося до господарського суду із даним позовом за захистом свої порушених прав з вимогою про повернення суми попередньої оплати у розмірі 276 000 грн 00 коп.

Як встановлено судом, між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) була досягнута домовленість про продаж природного газу (далі - Товар).

15.08.2022 продавець виставив покупцю Рахунок-фактуру на № 000001 на поставку 6 000 м.куб газового палива (природного газу) по ціні 46,0 гривень за м.куб, всього на загальну суму 276 000 грн 00 коп. (з ПДВ) із посиланням на Договір купівлі-продажу природного газу № 15/08-2022 від 15.08.2022.

Однак, як вказує позивач, самого Договору купівлі-продажу природного газу № 15/08-2022 від 15.08.2022 продавець покупцю для підписання не надав.

У свою чергу позивач (покупець) сплатив відповідачу (продавцю) 276 000 грн, що підтверджується платіжними дорученням № 23 від 15.08.2022, та відповідно мав правомірні очікування, що продавець виконає свою частину домовленості щодо поставки Товару згідно виставленого рахунку.

Однак, продавець отримавши кошти, не поставив товар покупцю.

27.09.2022 покупець направив продавцю вимогу, у якій спросив виконати зобов`язання щодо поставки природного газу в обсязі 6000 м.куб. в строки в строки вказані в ч. 2.ст. 530 ЦК України або негайно повернути перераховані кошти в сумі 276 000,00 грн.

У подальшому позивач направив відповідачу претензію № 25/10-1 від 25.10.2022, у якій просив виконати своє зобов`язання щодо поставки природного газу в обсязі 6 000 м.куб. в строки в строки вказані в ч. 2.ст. 530 ЦК України або негайно повернути перераховані кошти в сумі 276 000.00 грн.

Однак, позивач відповіді на вказані претензії від відповідача не отримав, що стало підставою для звернення до господарського суду із даним позовом, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 276 000 грн попередньої оплати.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор мас право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити па користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, с договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст.179 ПІК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами па підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За положенням ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони обумовили між собою всі істотні умови договору продажу товару, зокрема щодо кількості, ціни та строків поставки. Продавець взяв на себе зобов`язання підготувати договір купівлі-продажу природного газу та передати на підпис Покупцю. Згідно з домовленістю продавець виставив рахунок-фактуру для оплати покупцем вартості Товару, а покупець оплатив вартість товару згідно з виставленим рахунком. Однак, товар поставлено не було.

Виставлення Продавцем рахунку-фактури від 15.08.2022 та оплата покупцем згідно з платіжним доручення № 23 від 15.08.2022 вартості газу на суму вказану в рахунку-фактурі свідчить, що сторони дійшли істотних умов договору купівлі продажу щодо об`єму, ціни та загальної вартості поставленого газу.

Не узгодження сторонами строків поставки газу означає, що Покупець має право вимагати у Продавця виконання його зобов`язань у будь-який час.

Продавець повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги (ч.2 ст. 530 ЦК України).

Покупець направив продавцю вимогу про поставку газу від 27.09.2022, а в подальшому від 25.10.2022.

Як встановлено судом, вимога від 27.09.2022 не вручена продавцю, що підтверджується витягом із офіційного веб-сайту Укрпошти в мережі Інтернет https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html по перевірці поштового відправлення за трек-номером 277, та 06.10.2022 повернулася за зворотною адресою.

Претензія від 25.10.2022, у якій просив виконати своє зобов`язання щодо поставки природного газу в обсязі 6 000 м.куб. в строки вказані в ч. 2. ст. 530 ЦК України або негайно повернути перераховані кошти в сумі 276 000 грн 00 коп. - вручена продавцю 05.11.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 260 (том 1, а.с. 14) та фіскальним чеком.

Таким чином у продавця виникло зобов`язання поставити Покупцю газ протягом 7 днів - до 13.10.2022.

Положення ст. 525 Цивільного кодексу України визначають, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мас виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 665 ЦК України передбачено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до положень ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня. коли товар мав бул и переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти па суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов`язання повернути покупцю (позивачу) суму попередньої оплати (тобто сплатити кошти у розмірі 276 000 грн 00 коп. відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, ч. 1 ст. 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку (семиденного строку від дня пред`явлення вимоги), тобто 14.10.2022.

Крім того, господарський суд встановив факт протиправної поведінки відповідача, який допустив одностороннє невиконання зобов`язання за Договором, отримав перераховані йому грошові кошти, що підтверджується платіжними дорученням № 23 від 15.08.2022 на суму 276 000 грн 00 коп., а товар не передав позивачу.

Суд дійшов висновку, що документів, наданих позивачем, достатньо для того, щоб із даних належних та допустимих доказів встановити, що у відповідача виник обов`язок із повернення 276 000 грн 00 коп. попередньої оплати.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 276 000 грн 00 коп. попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі при поданні позовної заяви є стягнення з відповідача 276 000 грн 00 коп.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви з майновими вимогами у розмірі 276 000 грн 00 коп. позивачу слід сплатити судовий збір в розмірі 4 140 грн 00 коп.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у необхідному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 51 від 07.12.2022.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 4 140 грн 00 коп.. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 178, 202, 222, 233, 236-238, 240-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВА КОМПАНІЯ" (вул. Зарічна, 29, с. Синів, Гощанський р-н, Рівненська обл., 35426, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-ГАЗ-ОЙЛ" (вул. Гетьмана Мазепи, 35/61, Івано-Франківськ, 76018, ) 276 000 (двісті сімдесят шість) грн 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВА КОМПАНІЯ" (вул. Зарічна, 29, с. Синів, Гощанський р-н, Рівненська обл., 35426, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-ГАЗ-ОЙЛ" (вул. Гетьмана Мазепи, 35/61, Івано-Франківськ, 76018, ) 4 140 (чотири тисячі сто сорок) 00 грн судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано "20" лютого 2023 року.

Суддя Романюк Ю.Г.