РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2023Справа № 910/11214/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Приватного підприємства "Кристал ХХІ"

до Фізичної особи-підприємця Войцехівського Максима Едуардовича

про стягнення 144 477,73 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Кристал ХХІ" звернулось із позовом до Фізичної особи-підприємця Войцехівського Максима Едуардовича про стягнення заборгованості у сумі 144 477,73 грн. за Договором суборенди нежилих приміщень № КВ308 від 01.11.2021 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.11.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановив строк учасникам справи для реалізації процесуальних прав.

30.11.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на неможливість користуватися орендованим приміщенням у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин спричинених військовою агресією російської федерації, а тому це вплинуло на своєчасність проведення розрахунків за договором. Також посилався на прийняття Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного часу», відповідно до якого він звільняється від сплати неустойки та інших штрафних санкції. Заперечував проти покладення на нього понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

18.01.2023 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій проти викладених відповідачем у відзиві обставинах заперечував.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2021 між позивачем (орендар за договором) та відповідачем (суборендар за договором) було укладено договір суборенди № КВ308, у відповідності до умов якого орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове платне користування нежиле приміщення розташоване за адресою: м. Київ, пр-т Григоренка, 5-А, загальною площею 109 м2.

Згідно умов п.п. 6.3, 6.4 договору суборендну плату суборендар зобов`язаний сплачувати орендарю до 20 числа кожного поточного календарного місяця. Крім суборендної плати суборендар компенсує витрати на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, земельного податку, податку на нерухоме майно та інші витрати, що несе орендар у зв`язку з діяльністю суборендаря пропорційно площі суборендованого приміщення.

Згідно умов п. 1.1 договору щомісячний суборенд ний платіж становить 27 250 грн. Строк дії договору до 31.12.2022.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором суборенди (піднайму) та підставою для виконання між сторонами взаємних прав та обов`язків.

Згідно вимог ч. 3 ст. 774 ЦК України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами частини першої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною першою статті 286 Господарського кодексу України також визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що за актом приймання-передачі нежилих приміщень № 1 від 01.11.2021 позивачем передано, а відповідачем прийнято у користування майно передбачене договором.

11.07.2022 відповідач через сервіс «вчасно» та на електронну пошту позивача надіслав повідомлення про розірвання спірного договору з 11.07.2022, а також зазначив, що борг у розмірі 81 750 грн. не має можливості сплатити. Просив на підставі п. 10 договору анулювати вказану заборгованість.

11.07.2022 сторонами підписано акт приймання-передачі приміщення (повернення), в якому сторони погодили, що датою припинення договору є 11.07.2022.

Таким чином договір є припиненим з 11.07.2022.

Звертаючись в суд з указаним позовом позивач вказує, що у відповідача існує заборгованість у розмірі 90 874,69 грн., з якої 90 058,35 грн. заборгованість за суборендну плату за період з 01.04.2022 по 11.07.2022 та заборгованість за комунальні витрати у розмірі 816,34 грн. за період з 01.05.2022 по 11.07.2022.

Вказаний факт заборгованості відповідачем не оспорюється.

Проте, відповідач посилається на неможливість користуватися орендованим приміщенням у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин спричинених військовою агресією російської федерації, тому на підставі ст. 617 ЦК України вважає, що він звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки воно сталося внаслідок непереборної сили.

З приводу вищевказаних заперечень відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно вимог ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно умов п. 10.5 договору сторони також погоджуються, що не є обставинами непереборної сили, обставини, які хоч і віднесені законом до таких, але заважають сторонам цього договору виконувати його умови.

Всупереч ст. 74 ГПК України доказів неможливості використовувати орендоване приміщення у спірний період відповідачем не надано.

Доводи відповідача з приводу виданого ним наказу про припинення діяльності № 32 від 24.02.2022 необгрунтовані, оскільки вказаний наказ не доводить факту неможливості використовувати орендоване приміщення.

Посилання відповідача на сертифікат Торгово-промислової палати України № 319/05-4 від 26.10.2022 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) суд оцінює критично, оскільки форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання. Доказів які б це засвідчували суду також не подано.

Тому посилання відповідача з цього приводу є безпідставними.

Враховуючи, що відповідачем доказів здійснення платежів з орендної плати та відшкодування комунальних витрат за період з 01.04.2022 по 11.07.2022 суду не надано, то вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 90 874,69 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно умов п.п. 8.2, 8.3, 8.6 договору у випадку прострочення суборендарем орендної плати або інших платежів передбачених цим договором, суборендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у періоді за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення та за весь період прострочення. За умови прострочення суборендарем будь-якого платежу визначеного цим договором, в тому числі гарантійного платежу, суборендар окрім встановленої пені , додатково сплачує штраф у розмірі 30% від суми несплаченого платежу. У випадку ненадання або несвоєчасного надання суборендарем орендареві акту звірки взаєморозрахунків чи будь-якого іншого акту чи документу визначеного цим договором, суборендар сплачує орендареві штраф у розмірі 500 грн. за кожний документ.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 18 333,09 грн. пені, 27 262,40 грн. 30% штрафу, 4500 грн. штрафу за неповернення документів суд задовольняються вказані вимоги, оскільки вказані розрахунки є вірними.

Також за прострочення виконання зобов`язання з орендної плати позивачем нараховано до стягнення з відповідача 2 237,31 грн. інфляційних втрат та 1 270,24 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 2 237,31 грн. інфляційних втрат та 1 270,24 грн. 3% річних, судом задовольняються вказані вимоги оскільки вказані розрахунки є вірними.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Войцехівського Максима Едуардовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства "Кристал ХХІ" (03680, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 9, код 32384087) 90 874 (дев`яносто тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 69 коп. основного боргу, 18 333 (вісімнадцять тисяч триста тридцять три) грн. 9 коп. пені, 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. штрафу за неповернення документів, 2 237 (дві тисячі двісті тридцять сім) грн. 31 коп. інфляційних втрат, 1 270 (одну тисячу двісті сімдесят) грн. 24 коп. 3% річних, 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак