РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.01.2023Справа № 910/21682/15 (910/4534/22)

За позовом Державного підприємства "Конярство України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличне"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна вугільна компанія"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд державного майна України

про стягнення 210 992,50 грн.

В межах справи № 910/21682/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"

до Державного підприємства "Конярство України"

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від позивача Нестеришин Т.С. - представник

Від відповідача 1 не з`явились

Від відповідача 2 не з`явились

Прокурор Київської міської прокуратури Лиховид О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/21682/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.10.2015.

13.06.2022 до Господарського суду м. Києва звернулось Державне підприємство "Конярство України" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличне" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна вугільна компанія" про визнання договорів недійсними.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.06.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом здійснення оплати судового збору в розмірі 84 354,00 грн. та надання відповідного підтвердження суду.

30.06.202 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Державного підприємства "Конярство України" про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.07.2022 прийнято позовну заяву Державного підприємства "Конярство України" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства економіки України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличне" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна вугільна компанія" про визнання договорів недійсними до розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" та підготовче засідання призначено на 05.09.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.09.2022 розгляд справи відкладено на 17.10.2022.

Судове засідання 17.10.2022 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.10.2022 розгляд справи призначено на 26.10.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено позов Державного підприємства "Конярство України" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства економіки України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличне" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна вугільна компанія" про визнання договорів недійсними до розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" до розгляду по суті на 12.12.2022.

У судовому засіданні 12.12.2022 оголошено перерву до 30.01.2023.

22.12.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства економіки України про заміну правонаступником.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.01.2023 задоволено клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства економіки України про заміну сторони правонаступником та замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство економіки України правонаступником - Фондом державного майна України.

Крім того, у судовому засіданні 30.01.2023 представник позивача надав пояснення по суті позову та підтримав його в повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОФАРМАХІМ» і Державним підприємством "Конярство України" (далі позивач), укладались договори поставки № 3259 від 26.04.2012, № 3622 від 06.08.2012, № 05/08/12-П від 05.08.2012, № 3148 від 20.04.2012, № 3133 від 19.04.2012, договір про виконання сільськогосподарських робіт № 45 від 01.04.2012, біржові договори № 19 від 16.05.2012, № 22 від 16.05.2012, № 6 від 11.05.2012, № 5 від 11.05.2012, № 20 від 16.05.2012, № 7 від 11.05.2012, № 9 від 11.05.2012.

Також між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАЛЬП УКРАЇНА» і позивачем укладались договори поставки насіння № 4227 від 12.04.2013, № 4323 від 30.04.2013, № 4228 від 12.04.2013, договори поставки засобів захисту рослин № 4218 від 11.04.2013, № 4222 від 12.04.2013.

Згодом право вимоги за вказаними вище основними договорами на підставі договорів відступлення права вимоги були відступлені ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТАЛОН» і Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна вугільна компанія" (далі відповідач 2) за договорами про відступлення права вимоги № 2 Д від 19.05.2014, № 4228 від 24.07.2015, № 3 Д від 19.05.2014, № 3148 від 25.03.2014, № 3133 від 25.03.2014, № 4323 від 23.07.2015, № 8 Д від 19.05.2014, № 3259 від 25.03.2014, № 3622 від 25.03.2014, № 45 від 25.03.2014, № 7З від 20.05.2014, № 4227 від 23.07.2015, № 4218 від 24.07.2015, № 05/08/12-П від 25.03.2014, № 1 Д від 19.05.2014, № 6 З від 20.05.2012, № 38 З від 20.05.2014, № 4222 від 24.07.2015.

ТОВ «ВЕТАЛОН» після цього було відступлено свої права вимоги за основними договорами на користь відповідача 2 згідно договорів відступлення права вимоги № 7 від 23.07.2015, № 9 від 23.07.2015, № 19 від 23.07.2015, № 22 від 23.07.2015, № 5 від 23.07.2015, № 20 від 23.07.2015, № 6 від 23.07.2015.

Рішеннями Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 у справі № 910/6176/15-г, від 28.10.2015 у справі № 910/342/15-г, від 12.05.2015 у справі № 910/5005/15-г, від 27.04.2015 у справі № 910/6177/15-г, від 08.06.2015 у справі № 910/5663/15-г, 23.03.2015 у справі № 910/2814/15-г, від 12.05.2015 у справі № 910/6174/15-г, від 09.04.2015 у справі № 910/2771/15-г, від 16.03.2015 у справі № 910/921/15-г, від 16.03.2015 у справі № 910/2813/15-г, від 17.03.2015 у справі № 910/901/15-г, від 20.05.2015 у справі № 910/6175/15-г було стягнуто основну заборгованість за окремими основними договорами та судові збори.

Після цього між відповідачем 2, як кредитором (первісним) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне» (відповідач 1), як новим кредитором, були укладені договори відступлення прав вимоги № 7 від 10.08.2015, № 4228 від 17.08.2015, № 9 від 18.08.2015, № 3148 від 14.08.2015, № 3133 від 12.08.2015, № 4323 від 29.09.2015 № 19 від 10.08.2015, № 3259 від 12.08.2015, № 3622 від 27.08.2015, № 45 від 06.07.2015, № 22 від 23.09.2015, № 4227 від 28.09.2015, № 4218 від 01.09.2015, № 05/08/12-П від 27.08.2015, № 5 від 02.09.2015 № 20 від 10.08.2015, № 6 від 30.09.2015, № 4222 від 17.08.2015, за якими було відступлено право вимоги до позивача за Основними договорами.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 25.09.2015 і 18.01.2016 у справі № 910/6176/15-г, від 06.08.2015 і 25.01.2016 у справі № 910/342/15-г, від 22.09.2015 і 16.02.2016 у справі № 910/5005/15-г, від 28.09.2015 і 22.01.2016 у справі № 910/6177/15-г , від 31.08.2015 і 20.01.2016 у справі № 910/5663/15-г, від 29.09.2015 і 14.01.2016 у справі № 910/2814/15-г, від 14.08.2015 і 24.12.2015 у справі № 910/6174/15-г, від 01/09/2015 s 25.02.2016 у справі № 910/2771/15-г, від 06.08.2015 і 28.12.2015 у справі № 910/921/15-г, від 06.08.2015 і 28.12.2015 у справі № 910/2813/15-г, від 25.08.2015 і 12.01.2016 у справі № 910/901/15-г, від 14.08.2015 і 25.12.2015 у справі № 910/6175/15-г було здійснено заміну стягувача на відповідача 1 та відповідача 2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 у зв?язку з набуттям відповідачем 1 права вимоги до позивача за Основними договорами згідно договорів відступлення прав вимоги № 7 від 10.08.2015, № 4228 від 17.08.2015, № 9 від 18.08.2015, № 3148 від 14.08.2015, № 3133 від 12.08.2015, № 4323 від 29.09.2015 № 19 від 10.08.2015, № 3259 від 12.08.2015, № 3622 від 27.08.2015, № 45 від 06.07.2015, № 22 від 23.09.2015, № 4227 від 28.09.2015, № 4218 від 01.09.2015, № 05/08/12-П від 27.08.2015, № 5 від 02.09.2015 № 20 від 10.08.2015, № 6 від 30.09.2015, № 4222 від 17.08.2015, було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., з яких 2436,00 грн. - вимоги першої черги, 29 881 178,73 грн. - вимоги четвертої черги задоволення.

В подальшому, 20.11.2017 між відповідачем 1, як первісним кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп», як новим кредитором, було укладено шість договорів про відступлення права вимоги № Т-АП/17/1, № Т-АП/17/2, № Т-АФХ/17/1, № Т-АФХ/17/2, № Т-АФХ/17/3, № Т-АФХ/17/4, відповідно до умов яких первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор набув (прийняв) права вимоги до ДП «Конярство України» Основними договорами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 та постановою Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 910/21682/15 (910/18747/20), було визнано недійсними договори про відступлення права вимоги № Т-АП/17/1, № Т-АП/17/2, № Т-АФХ/17/1, № Т-АФХ/17/2, № Т-АФХ/17/3, № Т-АФХ/17/4 від 20.11.2017, укладені між ТОВ «ТЕПЛЧИНЕ» і ТОВ «Олімпіас Груп».

За переконанням позивача договори відступлення прав вимоги № 7 від 10.08.2015, № 4228 від 17.08.2015, № 9 від 18.08.2015, № 3148 від 14.08.2015, № 3133 від 12.08.2015, № 4323 від 29.09.2015 № 19 від 10.08.2015, № 3259 від 12.08.2015, № 3622 від 27.08.2015, № 45 від 06.07.2015, № 22 від 23.09.2015, № 4227 від 28.09.2015, № 4218 від 01.09.2015, № 05/08/12-П від 27.08.2015, № 5 від 02.09.2015 № 20 від 10.08.2015, № 6 від 30.09.2015, № 4222 від 17.08.2015, № 7 від 23.07.2015, № 4228 від 24.07.2015, № 9 від 23.07.2015, № 3148 від 25.03.2014, № 3133 від 25.03.2014, № 4323 від 23.07.2015, № 19 від 23.07.2015, № 3259 від 25.03.2014, № 3622 від 25.03.2014, № 45 від 25.03.2014, № 22 від 23.07.2015, № 4227 від 24.07.2015, № 4218 від 24.07.2015, № 05/08/12-П від 25.03.2014, № 5 від 23.07.2015, № 20 від 23.07.2015, № 6 від 23.07.2015, № 4222 від 24.07.2015 є недійсними, оскільки вказані договори за своєю правовою природою є договорами факторингу, проте суб`єктний склад сторін цих договорів не відповідає вимогам закону щодо суб`єктного складу таких договорів, адже жодна зі сторін не була станом на момент укладення оспорюваних договорів фінансовою установою, яка мала право здійснювати факторингові операції. Окрім того, за переконанням позивача, сторони оспорюваних договорів не мали право відступати право вимоги щодо сплати судового збору.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Згідно із частинами першою та другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою та необхідною умовою для звернення особи до суду із відповідним позовом є наявність порушеного права та охоронюваного законом інтересу особи - позивача у справі і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зазначеною нормою передбачено можливість оскарження правочину як стороною договору, так і зацікавленою особою, яка не є стороною правочину.

Чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними, а тому, виходячи з вимог статті 16 Цивільного кодексу України, статті 4 Господарського процесуального кодексу України крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів, позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Тобто у разі, якщо договір оскаржує особа, яка не є стороною цього договору, така особа, звертаючись з відповідним позовом до суду, має навести обґрунтування, в чому полягає порушення її прав та охоронюваних законом інтересів цим правочином.

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України.

Договори відступлення права вимоги № 7 від 10.08.2015 і № 7 від 23.07.2015.

11.05.2012 між позивачем та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» був укладений біржовий договір № 7 Запорізької товарної біржи «Гілея», за умовами якого ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» зобов`язалося поставити, а ДП «Конярство України» прийняти засоби захисту рослин.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору № 7 від 11.05.2012 ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» було передано ДП «Конярство України» товар на загальну суму 545 401,51 грн.

19.05.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та ТОВ «ВЕТАЛОН», як новим кредитором, був укладений договір № 2 Д «Про відступлення права вимоги». За цим договором ТОВ «ВЕТАЛОН» отримало право вимоги від ДП «Конярство України» сплати суми боргу в розмірі 545 401,51 грн. за договором № 7 від 11.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ». Пунктом 2.1. договору про відступлення прави вимоги № 2 Д від 19.05.2014 було передбачено, що за відступлення права вимоги на підставі цього договору ТОВ «ВЕТАЛОН» сплачує ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» винагороду в розмірі 10 % від коштів, фактично отриманих від ДП «Конярство України».

Згідно рішення Господарського суду м. Києва від 16.03.2015 у справі № 910/2813/15-г з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «ВЕТАЛОН» стягнуто борг за договором № 7 від 11.05.2012 у сумі 545 401,51 грн. та судовий збір у розмірі 10908,03 грн.

23.07.2015 між ТОВ «ВЕТАЛОН», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 7 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від ДП «Конярство України» сплати суми боргу в розмірі 545 401,51 грн. за договором № 7 від 11.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», та судового збору у розмірі 10908,03 грн., а разом - 556 309,54 грн.

10.08.2015 між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 7, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від позивача сплатити суму боргу в розмірі 545 401,51 грн. за договором № 7 від 11.05.2012, укладеним позивачем та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», та судового збору у розмірі 10908,03 грн., а разом - 556 309,54 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за договором № 7 від 11.05.2012 на загальну суму 1047673,95 грн., в тому числі борг - 556309,54 грн., включаючи судовий збір - 10908,03 грн., а також інфляційне збільшення суми боргу - 432537,55 грн. та 3% річних - 47918,83 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 7 від 10.08.2015 і № 7 від 23.07.2015 (право вимоги за біржовим договором № 7 від 11.05.2012) - 1047673,95 грн. та ціною відступленого права вимоги за біржовим договором № 7 від 11.05.2012, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 7 від 10.08.2015 і № 7 від 23.07.2015 - 556 309,54 грн., складає 491 364,41 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 7 від 10.08.2015 і № 7 від 23.07.2015) складає 491 364,41 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 7 від 10.08.2015 і № 7 від 23.07.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 10908,03 грн.

Договори відступлення права вимоги № 4228 від 17.08.2015 і № 4228 від 24.07.2015.

12.04.2013 між позивачем в особі філії «Дніпропетровський кінний завод № 65» ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» був укладений договір № 4228 договір поставки насіння, за умовами якого ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» зобов`язалося поставити, а філія «Дніпропетровський кінний завод № 65» ДП «Конярство України» прийняти даний товар.

За ствердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору № 4228 від 12.04.2013 ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» було передано філії «Дніпропетровський кінний завод № 65» ДП «Конярство України» товар на загальну суму 533 320 грн.

Згідно рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2015 у справі № 910/6175/15-г з позивача на користь ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» стягнуто борг за договором № 4228 від 12.04.2013 у сумі 533320 грн. та судовий збір у розмірі 10 666 грн.

24.07.2015 між ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 4228 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 533320 грн. за договором № 4228 від 12.04.2013 та судового збору у розмірі 10 666 грн., а разом - 543 986,40 грн.

17.08.2015 між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 4228, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від позивача сплатити суму боргу в розмірі 533320 грн. за договором № 4228 від 12.04.2013, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА», та судового збору у розмірі 10 666 грн., а разом - 543 986,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за договором № 4228 від 12.04.2013 на загальну суму 962 477,48 грн., в тому числі борг - 533320,00 грн., судовий збір - 10666,40 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 418491,08 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 4228 від 17.08.2015 і № 4228 від 24.07.2015 (право вимоги за договором поставки № 4228 від 12.04.2013) - 962 477,48 грн. та ціною відступленого права вимоги за договором поставки № 4228 від 12.04.2013, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 4228 від 17.08.2015 і № 4228 від 24.07.2015 - 543 986,40 грн., складає 418 491,08 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 4228 від 17.08.2015 і № 4228 від 24.07.2015) складає 418 491,08 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 4228 від 17.08.2015 і № 4228 від 24.07.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 10666,40 грн.

Договори відступлення прав вимоги № 9 від 18.08.2015 і № 9 від 23.07.2015.

11.05.2012 між позивачем та ТОВ «Агрофармахім» був укладений біржовий договір № 9 Запорізької товарної біржи (далі - договір № 9 від 11.05.2012), за умовами якого ТОВ «Агрофармахім» зобов`язалося поставити, а ДП «Конярство України» прийняти засоби захисту рослин.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору ТОВ «Агрофармахім» було передано ДП «Конярство України» товар на загальну суму 697330,90 грн.

19.05.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та ТОВ «ВЕТАЛОН», як новим кредитором, був укладений договір № З Д «Про відступлення права вимоги», за яким ТОВ «ВЕТАЛОН» отримало право вимоги від ДП «Конярство України» сплати суми боргу в розмірі 697330,90 грн. за договором № 9 від 11.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ». Пунктом 2.1. договору про відступлення прави вимоги № 3 Д від 19.05.2014 було передбачено, що за відступлення права вимоги на підставі цього договору ТОВ «ВЕТАЛОН» сплачує ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» винагороду в розмірі 10 % від коштів, фактично отриманих від ДП «Конярство України».

Згідно рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2015 у справі № 910/901/15-г з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «ВЕТАЛОН» стягнуто борг за договором № 9 від 11.05.2012 у сумі 697330,90 грн. та судовий збір у розмірі 13 946,62 грн.

23.07.2015 між ТОВ «ВЕТАЛОН», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 9 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 697330,90 грн. за договором № 9 від 11.05.2012 укладеним ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», та судового збору у розмірі 13946,62 грн., а разом - 711 277,52 грн.

18.08.2015 між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 9, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від позивача сплатити суму боргу в розмірі 697330,90 грн. за договором № 9 від 11.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», та судового збору у розмірі 13946,62 грн., а разом - 711 277,52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за біржовим договором № 9 від 11.05.2012 на загальну суму 1313526,90 грн., в тому числі борг - 697330,90 грн., судовий збір - 13946,62 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 542183,40 грн. та 3% річних - 60065,98 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 9 від 18.08.2015 і № 9 від 23.07.2015 (право вимоги за біржовим договором № 9 від 11.05.2012) - 1313526,90 грн. та ціною відступленого права вимоги за біржовим договором № 9 від 11.05.2012, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 9 від 18.08.2015 і № 9 від 23.07.2015 - 711 277,52 грн., складає 602 249,38 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 9 від 18.08.2015 і № 9 від 23.07.2015) складає 602 249,38 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 9 від 18.08.2015 і № 9 від 23.07.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 13946,62 грн.

Договори відступлення права вимоги № 3148 від 14.08.2015 і № 3148 від 25.03.2014.

20.04.2012 позивачем в особі філії «Лимарівський кінний завод № 61» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» було укладено договір поставки № 3148, за яким ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» зобов`язалося поставити, а ДП «Конярство України» прийняти товар.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору ТОВ «Агрофармахім» було передано ДП «Конярство України» товар на загальну суму 1 673 736 грн.

25.03.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та відповідачем 2 був укладений договір № 3148 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 1 673 736 грн. за договором поставки від 20.04.2012 № 3148.

14.08.2015 між відповідачем 2 та відповідачем 1 був укладений договір № 3148 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 1 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 1 673 736 грн. за договором поставки від 20.04.2012 № 3148.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за біржовим договором поставки від 20.04.2012 № 3148 на загальну суму 3 122 610,02 грн., в тому числі: борг - 1673736 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 1298375,35 грн., 3% річних 150498,67 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 3148 від 14.08.2015 і № 3148 від 25.03.2014 (право вимоги за договором поставки від 20.04.2012 № 3148) - 3 122 610,02 грн. та ціною відступленого права вимоги за договором поставки від 20.04.2012 № 3148, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 3148 від 14.08.2015 і № 3148 від 25.03.2014 - 1 673 736 грн., складає 1 448 874,02 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 3148 від 14.08.2015 і № 3148 від 25.03.2014) складає 1 448 874,02 грн.

Договори відступлення права вимоги № 3133 від 12.08.2015 і № 3133 від 25.03.2014.

19.04.2012 між ДП «Деркульський кінний завод № 63» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» було укладено договір поставки № 3133, за яким ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» зобов`язалося поставити, а ДП «Деркульський кінний завод № 63» прийняти товар. ДП «Конярство України» є правонаступником прав та обов`язків ДП «Деркульський кінний завод № 63» на підставі наказу Міністерства аграрної політики України від 01.02.2011 № 33 «Про реорганізацію державних підприємств, діяльність яких пов`язана з розвитком конярства».

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору поставки № 3133 від 19.04.2012 ТОВ «Агрофармахім» було передано правопопереднику ДП «Конярство України» товар на загальну суму 2 415 029 грн.

25.03.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 3133 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 2 415 029 грн. за вищевказаним договором поставки від 19.04.2012 № 3133.

12.08.2015 між відповідачем 2 (кредитор) та відповідачем 1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 3133, за яким відповідач 2 відступив право вимоги з боржника - ДП «Конярство України» заборгованості за договором поставки від 19.04.2012 № 3133 в розмірі 2 415 029,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за біржовим договором поставки від 19.04.2012 № 3133 на загальну суму 4 505 605,28 грн. з яких: основний борг в сумі 2415029,00 грн.; інфляційне збільшення суми боргу в сумі 1873422,17 грн; 3 % річних в сумі 217154,11 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 3133 від 12.08.2015 і № 3133 від 25.03.2014 (право вимоги за договором поставки від 19.04.2012 № 3133) - 4 505 605,28 грн. та ціною відступленого права вимоги за договором поставки від 19.04.2012 № 3133, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 3133 від 12.08.2015 і № 3133 від 25.03.2014 - 2 415 029,00 грн., складає 2 090 576,28 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 3133 від 12.08.2015 і № 3133 від 25.03.2014) складає 2 090 576,28 грн.

Договори про відступлення права вимоги № 4323 від 29.09.2015 і № 4323 від 23.07.2015.

30.04.2013 між ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» (Постачальник) та ДП «Конярство України» в особі філії «Лимарівський кінний завод № 61» (Покупець) був укладений договір поставки насіння № 4323, за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору поставки насіння № 4323 від 30.04.2013 ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» передало у власність ДП «Конярство України» товар на загальну суму 264300,00 грн.

Згідно рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі № 910/6177/15-г з ДП «Конярство України» стягнуто на користь ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» борг за договором поставки насіння № 4323 від 30.04.2013 у сумі 264300,00 грн. та судовий збір у розмірі 5286,00 грн.

30.04.2013 ДП «Конярство України» частково погасило заборгованість у сумі 100000,00 грн.

23.07.2015 між ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 4323 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 164300,00 грн. за договором № 4323 від 30.04.2013, укладеним ДП «Конярство України» («Лимарівський кінний завод № 61») та ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» та судовий збір у розмірі 5286,00 грн.

29.09.2015 між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 4323, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від ДП «Конярство України» сплатити суму боргу в розмірі 164300,00 грн. за договором № 4323 від 30.04.2013, укладеним ДП «Конярство України» («Лимарівський кінний завод № 61») та ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» та судовий збір у розмірі 5286,00 грн., а всього - 169586 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за договором поставки № 4323 від 30.04.2013 на загальну суму 297 342,41 грн., в тому числі борг - 164 300,00 грн., судовий збір - 5286,00 грн., індекс інфляції - 127 756,41 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 4323 від 29.09.2015 і № 4323 від 23.07.2015 (право вимоги за договором поставки № 4323 від 30.04.2013) - 297342,41 грн. та ціною відступленого права вимоги за договором поставки № 4323 від 30.04.2013, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 4323 від 29.09.2015 і № 4323 від 23.07.2015 - 169 586 грн., складає 127 756,41 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 4323 від 29.09.2015 і № 4323 від 23.07.2015) складає 127 756,41 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 4323 від 29.09.2015 і № 4323 від 23.07.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 5286,00 грн.

Договори відступлення прав вимоги № 19 від 23.07.2015 і № 19 від 10.08.2015.

16.05.2012 між ДП «Конярство України» та ТОВ «Агрофармахім» був укладений біржовий договір № 19, за умовами якого ТОВ «Агрофармахім» зобов`язалося поставити, а ДП «Конярство України» прийняти товар.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору ТОВ «Агрофармахім» було передано ДП «Конярство України» товар на загальну суму 495115,44 грн.

19.05.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та ТОВ «ВЕТАЛОН», як новим кредитором, був укладений договір № 8 Д «Про відступлення права вимоги», за яким ТОВ «ВЕТАЛОН» отримало право вимоги від ДП «Конярство України» сплати суми боргу в розмірі 495115,44 грн. за договором № 19 від 16.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ». Пунктом 2.1. договору про відступлення прави вимоги № 8 Д від 19.05.2014 було передбачено, що за відступлення права вимоги на підставі цього договору ТОВ «ВЕТАЛОН» сплачує ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» винагороду в розмірі 10 % від коштів, фактично отриманих від ДП «Конярство України».

Згідно рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.2015 у справі № 910/342/15-г з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «ВЕТАЛОН» стягнуто борг за договором № 19 від 16.05.2012 у сумі 495115,44 грн. та судовий збір у розмірі 9902,30 грн.

23.07.2015 між ТОВ «ВЕТАЛОН», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 19 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 490454,33 грн. за договором № 19 від 16.05.2012р., укладеним ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та судового збору у розмірі 9902,30 грн., а разом - 500 356,63 грн.

10.08.2015 між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 19, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від ДП «Конярство України» сплатити суму боргу в розмірі 490454,33 грн. за договором № 19 від 16.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та судового збору у розмірі 9902,30 грн., а разом - 500 356,63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за біржовим договором № 19 від 16.05.2012 на загальну суму 923896,89 грн., в тому числі борг - 490454,33 грн., судовий збір - 9902,30 грн., індекс інфляції - 381334,31 грн. та 3% річних - 42205,95 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 19 від 23.07.2015 і № 19 від 10.08.2015 (право вимоги за біржовим договором № 19 від 16.05.2012) - 923 896,89 грн. та ціною відступленого права вимоги за біржовим договором № 19 від 16.05.2012, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 19 від 23.07.2015 і № 19 від 10.08.2015 - 500 356,63 грн., складає 423 540,26 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 19 від 23.07.2015 і № 19 від 10.08.2015) складає 423 540,26 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 19 від 23.07.2015 і № 19 від 10.08.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 9902,30 грн.

Договори відступлення права вимоги № 3259 від 12.08.2015 і № 3259 від 25.03.2014.

26.04.2012 між ДП «Конярство України» в особі філії «Лозівський кінний завод № 124» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» було укладено договір поставки № 3259, за яким ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» зобов`язалося поставити, а ДП «Конярство України» прийняти товар.

За твердженням відповідача у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору поставки № 3259 від 26.04.2012 ТОВ «Агрофармахім» було передано ДП «Конярство України» товар на загальну суму 288 326,40 грн.

25.03.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 3259 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 288 326,40 грн. за вищевказаним договором поставки № 3259 від 26.04.2012.

12.08.2015 між відповідачем 2 (кредитор) та відповідачем 1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 3259, за яким відповідач 2 відступив право вимоги з позивача заборгованості за договором поставки № 3259 від 26.04.2012 в розмірі 288 326,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за біржовим договором поставки № 3259 від 26.04.2012 на загальну суму 537916,92 грн. з яких: основний борг в сумі 288326,40 грн.; інфляційне збільшення суми боргу в сумі 223664,84 грн; 3 % річних в сумі 25925,68 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 3259 від 12.08.2015 і № 3259 від 25.03.2014 (право вимоги за договором поставки № 3259 від 26.04.2012) - 537 916,92 грн. та ціною відступленого права вимоги за договором поставки № 3259 від 26.04.2012, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 3259 від 12.08.2015 і № 3259 від 25.03.2014 - 288 326,40 грн., складає 249 590,52 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 3259 від 12.08.2015 і № 3259 від 25.03.2014) складає 249 590,52 грн.

Договори відступлення права вимоги № 3622 від 27.08.2015 і № 3622 від 25.03.2014.

06.08.2012 між ДП «Конярство України» в особі філії «Дніпропетровський кінний завод № 65» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» було укладено договір поставки № 3622, за яким ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» зобов`язалося поставити, а ДП «Конярство України» прийняти товар.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору поставки № 3622 від 06.08.2012 ТОВ «Агрофармахім» було передано ДП «Конярство України» товар на загальну суму 926263,74 грн.

25.03.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 3622 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 1 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 926263,74 грн. за вищевказаним договором поставки № 3622 від 06.08.2012.

27.08.2015 між відповідачем 2 (кредитор) та відповідачем 1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 3259, за яким відповідач 2 відступив право вимоги з боржника - позивача заборгованості за договором поставки № 3622 від 06.08.2012 в розмірі 926263,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за договором поставки № 3622 від 06.08.2012 на загальну суму 1 728 086,42 грн. з яких: основний борг в сумі 926263,74 грн.; інфляційне збільшення суми боргу в сумі 718535,07 грн; 3 % річних в сумі 83287,61 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 3622 від 27.08.2015 і № 3622 від 25.03.2014 (право вимоги за договором поставки № 3622 від 06.08.2012) - 1 728 086,42 грн. та ціною відступленого права вимоги за договором поставки № 3622 від 06.08.2012, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 3622 від 27.08.2015 і № 3622 від 25.03.2014 - 926 263,74 грн., складає 801 822,68 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 3622 від 27.08.2015 і № 3622 від 25.03.2014) складає 801 822,68 грн.

Договори відступлення права вимоги № 45 від 06.07.2015 і № 45 від 25.03.2014.

01.04.2012 між ДП «Конярство України» в особі філії «Дніпропетровський кінний завод № 65» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» було укладено договір про виконання сільськогосподарських робіт № 45, за яким ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» зобов`язалося надати послуги по проведенню сільськогосподарських робіт на земельних ділянках ДП «Конярство України», а ДП «Конярство України» зобов?язалося забезпечити розрахунки за виконані роботи.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору про виконання сільськогосподарських робіт № 45 від 01.04.2012 ТОВ «Агрофармахім» було виконано ДП «Конярство України» робіт на загальну суму 974 152,35 грн.

25.03.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 45 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 974 152,35 грн. за вищевказаним договором про виконання сільськогосподарських робіт № 45 від 01.04.2012.

06.07.2015 між відповідачем 2 (кредитор) та відповідачем 1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 45, за яким відповідач 2 відступив право вимоги з боржника - позивача заборгованості за договором про виконання сільськогосподарських робіт № 45 від 01.04.2012 в розмірі 974 152,35 грн.

Як вказував відповідач 1, 15.09.2015 позивач частково погасив заборгованість у сумі 500 000,00 грн. Непогашеною залишилась заборгованість у сумі 474152,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за договором про виконання сільськогосподарських робіт № 45 від 01.04.2012 на загальну суму 877 882,83 грн. з яких: основний борг в сумі 474 152,35 грн.; інфляційне збільшення суми боргу в сумі 367917,02 грн; 3 % річних в сумі 35813,46 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 45 від 06.07.2015 і № 45 від 25.03.2014 (право вимоги за договором про виконання сільськогосподарських робіт № 45 від 01.04.2012) - 877 882,83 грн. та ціною відступленого права вимоги за договором про виконання сільськогосподарських робіт № 45 від 01.04.2012, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 45 від 06.07.2015 і № 45 від 25.03.2014 - 474 152,35 грн., складає 403 730,48 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 45 від 06.07.2015 і № 45 від 25.03.2014) складає 403 730,48 грн.

Договори відступлення прав вимоги № 22 від 23.09.2015 і № 22 від 23.07.2015.

16.05.2012 між ДП «Конярство України» та ТОВ «Агрофармахім» був укладений біржовий договір № 22, за умовами якого ТОВ «Агрофармахім» зобов`язалося поставити, а ДП «Конярство України» прийняти товар.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору ТОВ «Агрофармахім» було передано ДП «Конярство України» товар на загальну суму 581576,78 грн.

20.05.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та ТОВ «ВЕТАЛОН», як новим кредитором, був укладений договір № 7 З «Про відступлення права вимоги», за яким ТОВ «ВЕТАЛОН» отримало право вимоги від ДП «КОНЯРСТВО УКРАЇНИ» сплати суми боргу в розмірі 581576,78 грн. за договором № 22 від 16.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ». Пунктом 2.1. договору про відступлення прави вимоги № 7 З від 20.05.2014 було передбачено, що за відступлення права вимоги на підставі цього договору ТОВ «ВЕТАЛОН» сплачує ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» винагороду в розмірі 10 % від коштів, фактично отриманих від ДП «Конярство України».

Згідно рішення Господарського суду м. Києва від 12.05.2015 у справі № 910/5005/15-г з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «ВЕТАЛОН» стягнуто борг за біржовим договором № 22 від 16.05.2012 у сумі 581576,78 грн. та судовий збір у розмірі 11631,55 грн.

23.07.2015 між ТОВ «ВЕТАЛОН», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 22 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 581576,78 грн. за договором № 22 від 16.05.2012, укладеним ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та судового збору у розмірі 11631,55 грн., а разом - 593 208,33 грн.

23.09.2015 між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 22, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від позивача сплатити суму боргу в розмірі 581576,78 грн. за договором № 22 від 16.05.2012, укладеним ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та судового збору у розмірі 11631,55 грн., а разом - 593 208,33 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за біржовим договором № 22 від 16.05.2012 на загальну суму 1 095 438,94 грн., в тому числі основний борг - 581576,78 грн., судовий збір - 11631,55 грн., індекс інфляції - 452183,14 грн. та 3% річних - 50047,47 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 22 від 23.09.2015 і 22 від 23.07.2015 (право вимоги за біржовим договором № 22 від 16.05.2012) - 1 095 438,94 грн. та ціною відступленого права вимоги за біржовим договором № 22 від 16.05.2012, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 22 від 23.09.2015 і 22 від 23.07.2015 - 593 208,33 грн., складає 502 230,61 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 22 від 23.09.2015 і 22 від 23.07.2015) складає 502 230,61 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 22 від 23.09.2015 і 22 від 23.07.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 11631,55 грн.

Договори про відступлення права вимоги № 4227 від 28.09.2015 і № 4227 від 24.07.2015.

Між ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» (Постачальник) та ДП «Конярство України» в особі філії «Запорізький кінний завод № 86» (Покупець) був укладений договір поставки насіння № 4227 від 12.04.2013, за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору поставки насіння № 4227 від 12.04.2013 ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» передало у власність ДП «Конярство України» товар на загальну суму 252800,00 грн.

Згідно рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 у справі № 910/6176/15-г з ДП «Конярство України» стягнуто на користь ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» борг за договором поставки насіння 4227 від 12.04.2013 у сумі 252800 грн. та судовий збір у розмірі 5056 грн.

24.07.2015 між ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 4227 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплатити суму боргу в розмірі 252 800,00 грн. за договором № 4227 від 12.04.2013, укладеного ДП «Конярство України» («Запорізький кінний завод № 86») та ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» та судовий збір у розмірі 5056,00 грн.

28.09.2015 між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 4227, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від ДП «Конярство України» сплатити суму боргу в розмірі 252 800,00 грн. за договором № 4227 від 12.04.2013, укладеного ДП «Конярство України» («Запорізький кінний завод № 86») та ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» та судовий збір у розмірі 5056,00 грн., а всього - 257 856,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за договором поставки насіння поставки насіння № 4227 від 12.04.2013 на загальну суму 609 775,76 грн., в тому числі борг - 252800,00 грн., судовий збір - 5056,00 грн., індекс інфляції - 198369,73 грн. та проценти річних - 153550,03 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 4227 від 28.09.2015 і № 4227 від 24.07.2015 (право вимоги за договором поставки № 4323 від 30.04.2013) - 609 775,76 грн. та ціною відступленого права вимоги за договором поставки № 4227 від 12.04.2013, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 4227 від 28.09.2015 і № 4227 від 24.07.2015 - 257 856,00 грн., складає 351 919,76 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 4227 від 28.09.2015 і № 4227 від 24.07.2015) складає 351 919,76 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 4227 від 28.09.2015 і № 4227 від 24.07.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 5056,00 грн.

Договори про відступлення права вимоги № 4218 від 01.09.2015 і № 4218 від 24.07.2015.

Між ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» (Постачальник) та ДП «Конярство України» в особі філії «Дніпропетровській кінний завод № 65» (Покупець) був укладений договір поставки засобів захисту рослин № 4218 від 11.04.2013, за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору поставки насіння № 4218 від 11.04.2013 ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» передало у власність ДП «Конярство України» товар на загальну суму 1797569,07 грн.

Згідно рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 у справі № 910/5663/15-г з ДП «Конярство України» стягнуто на користь ТОВ «АГРАЛЬП Україна» борг за договором поставки засобів захисту рослин № 4218 від 11.04.2013 у сумі 1797569,07 грн. та судовий збір у розмірі 35951,38 грн.

24.07.2015 між ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 4218 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплатити суму боргу в розмірі 1797569,07 грн. за договором № 4218 від 11.04.2013, укладеним ДП «Конярство України» (філія «Дніпропетровській кінний завод № 65») та ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» та судовий збір у розмірі 35951,38 грн.

01.09.2015 між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 4218, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від позивача сплатити суму боргу в розмірі 1797569,07 грн. за договором № 4218 від 11.04.2013, укладеним ДП «Конярство України» (філія «Дніпропетровській кінний завод № 65») та ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» та судовий збір у розмірі 35951,38 грн., а всього - 1 833 520,45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за договором № 4218 від 11.04.2013 на загальну суму 4 308 338,32 грн., в тому числі борг - 1797569,07 грн., судовий збір - 35951,38 грн., індекс інфляції - 1397753,88 грн. та проценти річних - 1077063,99 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 4218 від 01.09.2015 і № 4218 від 24.07.2015 (право вимоги за договором поставки № 4218 від 11.04.2013) - 4 308 338,32 грн. та ціною відступленого права вимоги за договором поставки № 4218 від 11.04.2013, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 4218 від 01.09.2015 і № 4218 від 24.07.2015 - 1 833 520,45 грн., складає 2 474 817,87 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 4218 від 01.09.2015 і № 4218 від 24.07.2015) складає 2 474 817,87 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 4218 від 01.09.2015 і № 4218 від 24.07.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 35951,38 грн.

Договори відступлення права вимоги № 05/08/12-П від 27.08.2015 і № 05/08/12-П від 25.03.2014.

05.08.2012 між ДП «Конярство України» в особі філії «Дніпропетровський кінний завод № 65» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» було укладено договір поставки № 05/08/12-П, за яким ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» зобов`язалося передати у власність ДП «Конярство України» товар, а ДП «Конярство України» зобов`язалося прийняти та оплатити товар.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору 05/08/12-П від 05.08.2012 ТОВ «Агрофармахім» було поставлено ДП «Конярство України» товар на загальну суму 59920,00 грн.

25.03.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 05/08/12-П «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 59920,00 грн. за договором № 05/08/12-П від 05.08.2012, укладеного ДП «Конярство України» («Дніпропетровський кінний завод № 65») та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ».

27.08.2015 між відповідачем 2 (кредитор) та відповідачем 1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 05/08/12-П, за яким відповідач 2 відступив право вимоги з боржника - позивача заборгованості за договором 05/08/12-П від 05.08.2012 в розмірі 59920,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за договором № 05/08/12-П від 05.08.2012 на загальну суму 112196,73 грн., з яких: основний борг - 59920,00 грн., індекс інфляції - 46588,43 грн. та 3% річних - 5688,30 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 05/08/12-П від 27.08.2015 і № 05/08/12-П від 25.03.2014 (право вимоги за договором № 05/08/12-П від 05.08.2012) - 112 196,73 грн. та ціною відступленого права вимоги за договором № 05/08/12-П від 05.08.2012, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 05/08/12-П від 27.08.2015 і № 05/08/12-П від 25.03.2014 - 59 920,00 грн., складає 52 276,73 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 05/08/12-П від 27.08.2015 і № 05/08/12-П від 25.03.2014) складає 52 276,73 грн.

Договори відступлення прав вимоги № 5 від 02.09.2015 і № 5 від 23.07.2015.

11.05.2012 між ДП «Конярство України» та ТОВ «Агрофармахім» був укладений біржовий договір № 5 (далі - договір № 5 від 11.05.2012), за умовами якого ТОВ «Агрофармахім» зобов`язалося поставити, а ДП «Конярство України» прийняти товар.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору № 5 від 11.05.2012 ТОВ «Агрофармахім» було передано ДП «Конярство України» товар на загальну суму 987893,38 грн.

19.05.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та ТОВ «ВЕТАЛОН», як новим кредитором, був укладений договір № 1 Д «Про відступлення права вимоги», за яким ТОВ «ВЕТАЛОН» отримало право вимоги від ДП «Конярство України» сплати суми боргу в розмірі 987893,38 грн. за договором № 5 від 11.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ». Пунктом 2.1. договору про відступлення прави вимоги № 1 Д від 19.05.2014 було передбачено, що за відступлення права вимоги на підставі цього договору ТОВ «ВЕТАЛОН» сплачує ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» винагороду в розмірі 10 % від коштів, фактично отриманих від ДП «Конярство України».

Згідно рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2015 у справі № 910/2771/15-г з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «ВЕТАЛОН» стягнуто борг за біржовим договором № 5 від 11.05.2012 у сумі 987893,38 грн. та судовий збір у розмірі 19757,89 грн.

23.07.2015 між ТОВ «ВЕТАЛОН», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 5 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 987893,38 грн. за договором № 5 від 11.05.2012р., укладеним ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та судового збору у розмірі 19757,89 грн., а разом - 1 007 651,27 грн.

02.09.2015 між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 5, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від позивача сплатити суму боргу в розмірі 987893,38 грн. за договором № 5 від 11.05.2012, укладеним ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та судового збору у розмірі 19757,89 грн., а разом - 1 007 651,27 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за біржовим договором № 5 від 11.05.2012 на загальну суму 1 860 763,55 грн., в тому числі основний борг - 987893,38 гри., судовий збір - 19757,89 грн., індекс інфляції - 768099,32 грн. та 3% річних - 85012,96 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 5 від 02.09.2015 і № 5 від 23.07.2015 (право вимоги за біржовим договором № 5 від 11.05.2012) - 1 860 763,55 грн. та ціною відступленого права вимоги за біржовим договором № 5 від 11.05.2012, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 5 від 02.09.2015 і № 5 від 23.07.2015 - 1 007 651,27 грн., складає 853 112,28 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 5 від 02.09.2015 і № 5 від 23.07.2015) складає 853 112,28 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 5 від 02.09.2015 і № 5 від 23.07.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 19757,89 грн.

Договори відступлення прав вимоги № 20 від 10.08.2015 і № 20 від 23.07.2015.

16.05.2012 між ДП «Конярство України» та ТОВ «Агрофармахім» був укладений біржовий договір № 20 (далі - договір № 20 від 16.05.2012), за умовами якого ТОВ «Агрофармахім» зобов`язалося поставити, а ДП «Конярство України» прийняти товар.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору № 20 від 16.05.2012 ТОВ «Агрофармахім» було передано ДП «Конярство України» товар на загальну суму 708390,38 грн.

20.05.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та ТОВ «ВЕТАЛОН», як новим кредитором, був укладений договір № 6 З «Про відступлення права вимоги», за яким ТОВ «ВЕТАЛОН» отримало право вимоги від ДП «Конярство України» сплати суми боргу в розмірі 708390,38 грн. за договором № 20 від 16.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ». Пунктом 2.1. договору про відступлення прави вимоги № 6 З від 20.05.2014 було передбачено, що за відступлення права вимоги на підставі цього договору ТОВ «ВЕТАЛОН» сплачує ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» винагороду в розмірі 10 % від коштів, фактично отриманих від ДП «Конярство України».

Згідно рішення Господарського суду м. Києва від 16.03.2015 у справі № 910/921/15-г з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «ВЕТАЛОН» стягнуто борг за біржовим договором № 20 від 16.05.2012 у сумі 708390,38 грн. та судовий збір у розмірі 14167,81 грн.

23.07.2015 між ТОВ «ВЕТАЛОН», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 20 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 708390,38 грн. за договором № 20 від 16.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та судового збору у розмірі 14167,81 грн., а разом - 722 558,19 грн.

10.08.2015 між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 20, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 708390,38 грн. за договором № 20 від 16.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та судового збору у розмірі 14167,81 грн., а разом - 722 558,19 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за біржовим договором № 20 від 16.05.2012 на загальну суму 1 334 300,86 грн., з яких: основний борг - 708390,38 грн., судовий збір - 14167,81 грн., індекс інфляції - 550782,28 грн. та 3% річних - 60960,39 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 20 від 10.08.2015 і № 20 від 23.07.2015 (право вимоги за біржовим договором № 20 від 16.05.2012) - 1 334 300,86 грн. та ціною відступленого права вимоги за біржовим договором № 20 від 16.05.2012, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 20 від 10.08.2015 і № 20 від 23.07.2015 - 722 558,19 грн., складає 611 742,67 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 20 від 10.08.2015 і № 20 від 23.07.2015) складає 611 742,67 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 20 від 10.08.2015 і № 20 від 23.07.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 14167,81 грн.

Договори відступлення прав вимоги № 6 від 30.09.2015 і № 6 від 23.07.2015.

11.05.2012 між ДП «Конярство України» та ТОВ «Агрофармахім» був укладений біржовий договір № 6 (далі - договір № 6 від 11.05.2012), за умовами якого ТОВ «Агрофармахім» зобов`язалося поставити, а ДП «Конярство України» прийняти товар.

За ствердженням ТОВ «Тепличне» у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. (міститься у томі № 7 справи № 910/21682/15) на виконання умов договору № 6 від 11.05.2012 ТОВ «Агрофармахім» було передано ДП «Конярство України» товар на загальну суму 944513,36 грн.

20.05.2014 між ТОВ «АГРОФАРМАХІМ», як первісним кредитором, та ТОВ «ВЕТАЛОН», як новим кредитором, був укладений договір № 38 З «Про відступлення права вимоги», за яким ТОВ «ВЕТАЛОН» отримало право вимоги від ДП «Конярство України» сплати суми боргу в розмірі 944513,36 грн. за біржовим договором № б від 11.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ». Пунктом 2.1. договору про відступлення прави вимоги № 38 З від 20.05.2014 було передбачено, що за відступлення права вимоги на підставі цього договору ТОВ «ВЕТАЛОН» сплачує ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» винагороду в розмірі 10 % від коштів, фактично отриманих від ДП «Конярство України».

Згідно рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 у справі № 910/2814/15-г з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «ВЕТАЛОН» стягнуто борг за біржовим договором № 6 від 11.05.2012 у сумі 944513,36 грн. та судовий збір у розмірі 18890,26 грн.

23.07.2015 між ТОВ «ВЕТАЛОН», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 6 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 936883,10 грн. за договором № 6 від 11.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та судового збору у розмірі 18890,26 грн., а разом - 955 773,36 грн.

30.09.2015 між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 6, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від ДП «Конярство України» сплатити суму боргу в розмірі 936883,10 грн. за договором № 6 від 11.05.2012, укладеного ДП «Конярство України» та ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» та судового збору у розмірі 18890,26 грн., а разом - 955 773,36 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за біржовим договором № 5 від 11.05.2012 на загальну суму 1764834,84 грн., з яких: основний борг - 936883,10 грн., судовий збір -18890,26 грн., індекс інфляції - 728438,20 грн. та 3% річних - 80623,28 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 6 від 30.09.2015 і № 6 від 23.07.2015 (право вимоги за біржовим договором № 6 від 11.05.2012) - 1 764 834,84 грн. та ціною відступленого права вимоги за біржовим договором № 6 від 11.05.2012, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 6 від 30.09.2015 і № 6 від 23.07.2015 - 955 773,36 грн., складає 809 061,48 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 6 від 30.09.2015 і № 6 від 23.07.2015) складає 809 061,48 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 6 від 30.09.2015 і № 6 від 23.07.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 18890,26 грн.

Договори про відступлення права вимоги № 4222 від 17.08.2015 і № 4222 від 24.07.2015.

Між ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» (Постачальник) та ДП «Конярство України» в особі філії «Запорізькій кінний завод № 86» (Покупець) був укладений договір поставки засобів захисту рослин № 4222 від 12.04.2013, за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.

За твердженням відповідача 1 у заяві про визнання грошових вимог до боржника в сумі 38 085 223,89 грн. на виконання умов договору поставки насіння № 4222 від 12.04.2013 ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» передало у власність ДП «Конярство України» товар на загальну суму 1546199,65 грн.

Згідно рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/6174/15-г з ДП «Конярство України» стягнуто на користь ТОВ «АГРАЛЬП Україна» борг за договором поставки засобів захисту рослин № 4222 від 12.04.2013 у сумі 1546199,85 грн. та судовий збір у розмірі 30924,00 грн.

24.07.2015 між ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА», як первісним кредитором, та відповідачем 2, як новим кредитором, був укладений договір № 4222 «Про відступлення права вимоги», за яким відповідач 2 отримав право вимоги від позивача сплати суми боргу в розмірі 1531495,92 грн. за договором № 4222 від 12.04.2013, укладеного ДП «Конярство України» («Запорізькій кінний завод № 86») та ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» та судовий збір у розмірі 30924,00 грн., а разом: 1 562 419,92 грн.

17.08.2015 року між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір «Про відступлення права вимоги» № 4222, за яким відповідач 1 отримав право вимоги від позивача сплатити суму боргу в розмірі 1531495,92 грн. за договором № 4222 від 12.04.2013, укладеного ДП «Конярство України» («Запорізькій кінний завод № 86») та ТОВ «АГРАЛЬП УКРАЇНА» та судовий збір у розмірі 30924,00 грн., а разом: 1 562 419,92 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15 було визнано грошові вимоги відповідача 1 до позивача у розмірі 29 883 614,73 грн., в тому числі й заявлені вимоги за договором № 4222 від 12.04.2013 на загальну суму 3 670 919,42 грн., в тому числі борг - 1531495,92 грн., судовий збір - 30924,00 грн., індекс інфляції - 1190860,71 грн. та проценти річних - 917638,79 грн.

В свою чергу, різниця між реальним розміром права вимоги за договорами відступлення прав вимоги № 4222 від 17.08.2015 і № 4222 від 24.07.2015 (право вимоги за договором поставки № 4222 від 12.04.2013) - 3 670 919,42 грн. та ціною відступленого права вимоги за договором поставки № 4222 від 12.04.2013, що вказана в договорах відступлення прав вимоги № 4222 від 17.08.2015 і № 4222 від 24.07.2015 - 1 562 419,92 грн., складає 2 108 499,50 грн.

Отже, в даному випадку розмір дисконту (різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорах відступлення прав вимоги № 4222 від 17.08.2015 і № 4222 від 24.07.2015) складає 2 108 499,50 грн.

Крім того, за договорами відступлення прав вимоги № 4222 від 17.08.2015 і № 4222 від 24.07.2015 було відступлено також право вимоги сплати судового збору в розмірі 30924,00 грн.

У статті 1077 Цивільного кодексу України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Таким чином, у Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

З аналізу статей 512-518 Цивільного кодексу України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Разом з тим, із частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України, статті 350 Господарського кодексу України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

У статті 350 Господарського кодексу України зазначено, що фактором може бути лише банк, разом з тим, у пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (статті 515 Цивільного кодексу України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 Цивільного кодексу України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається.

Згідно з частиною першою статті 1084 Цивільного кодексу України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Також розмежування розглядуваних договорів здійснюється за їх формою: правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (стаття 513 Цивільного кодексу України). Оскільки факторинг визначено пунктом 3 частини першої статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/21682/15, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 та постановою Верховного Суду від 03.04.2018 кредиторські вимоги відповідача 1 до позивача заявлені та визнані на підставі оспорюваних договорів, в розмірі 29 881 178,73 грн., яке є реальною ціною відступлених прав вимоги, та сукупну номінальну ціну за відступлення прав вимоги за оспорюваними договорами в розмірі 15 350 526,62 грн., що вказана в кожному з оспорюваних договорів, відповідно розмір дисконту (різниці між номінальною ціною права вимоги та реальним розміром права вимоги) складає 14 530 652,11 грн.

За таких обставин первісні кредитори (ТОВ «Агрофармахім», ТОВ «Агральп Україна», ТОВ «Веталон», ТОВ «Східна Вугільна Компанія») за оспорюваними договорами відступили грошові вимоги до ДП «Конярство України» (боржника) в обмін на грошові кошти, які нові кредитори (ТОВ «Східна Вугільна Компанія», ТОВ «Тепличне») зобов`язалися сплатити первісним кредиторам, тобто фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу.

Суд погоджується з доводами позивача щодо того, що уклавши оспорювані договори ТОВ «Агрофармахім», ТОВ «Агральп Україна», ТОВ «Веталон», ТОВ «Східна Вугільна Компанія» отримали фінансування у загальному розмірі 15 350 526,62 грн., а відповідачів, в свою чергу, укладаючи кожен з оспорюваних договорів, набули право одержання прибутку у формі різниці між реальною вартістю права вимоги, що відступається, і ціною вимоги, що передбачена кожним з оспорюваних договорів. Така різниця виразилася в отриманні відповідачами від первісних кредиторів таких прав щодо боржника (позивача):

а) права вимоги на стягнення (отримання) від боржника інфляційних втрат;

б) права вимоги на стягнення (отримання) від боржника трьох процентів річних;

в) права вимоги на стягнення (отримання) від боржника інших сум, що належать до сплати та передбачені Основними Договорами, в тому числі й сум судового збору.

Окрім того, умовами договорів про відступлення права вимоги:

- № 7 від 23.07.2015, укладеним між ТОВ «Веталон» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 556309,54 грн;

- № 4228 від 24.07.2015, укладеним між ТОВ «Агральп Україна» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 543986,40 грн;

- № 9 від 23.07.2015, укладеним між ТОВ «Веталон» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 711277,52 грн.;

- № 3148 від 25.03.2014, укладеним між ТОВ «Агрофармахім» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 1673736,00 грн.;

- № 3133 від 25.03.2014, укладеним між ТОВ «Агрофармахім» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 2415029,00 грн.;

- № 4323 від 25.07.2015, укладеним між ТОВ «Агральп Україна» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 169586,00 грн.;

- № 19 від 23.07.2015, укладеним між ТОВ «Веталон» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 500356,63 грн.;

- № 3259 від 25.03.2014, укладеним між ТОВ «Агрофармахім» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 288326,40 грн.;

- № 3266 від 25.03.2014, укладеним між ТОВ «Агрофармахім» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 926263,74 грн.;

- № 45 від 25.03.2014, укладеним між ТОВ «Агрофармахім» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 974152,35 грн.;

- № 22 від 23.07.2015, укладеним між ТОВ «Веталон» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 593208,33 грн.;

- № 4227 від 24.07.2015, укладеним між ТОВ «Агральп Україна» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 257856,00 грн.;

- № 4218 від 24.07.2015, укладеним між ТОВ «Агральп Україна» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 1833520,45 грн.;

- № 05/08/12-П від 25.03.2014, укладеним між ТОВ «Агрофармахім» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 59920,00 грн.;

- № 5 від 23.07.2015, укладеним між ТОВ «Веталон» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 1007651,27 грн.;

- № 20 від 23.07.2015, укладеним між ТОВ «Веталон» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 722558,19 грн.;

- № 6 від 23.07.2015, укладеним між ТОВ «Веталон» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 955773,36 грн.;

- № 4222 від 24.07.2015, укладеним між ТОВ «Агральп Україна» (первісний кредитор) і ТОВ «Східна Вугільна Компанія» (новий кредитор), було передбачено термін сплати винагороди за відступлення права вимоги заборгованості до 31.12.2035 в розмірі 1562419,92 грн.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що первісні кредитори за цими договорами - ТОВ «Агрофармахім», ТОВ «Агральп Україна», ТОВ «Веталон» були припинені внаслідок ліквідації в процедурах банкрутства.

Таким чином, на підставі встановлених обставин та наведених норм, суд дійшов висновку, що оспорювані договори за своєю правовою природою є договорами факторингу.

Згідно зі статтею 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

В свою чергу, згідно Переліку фінансових установ, унесених до Державного реєстру фінансових установ, що міститься на веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відповідачі не належать до фінансових установ, а їх відсутність у Державному реєстрі фінансових установ виключає можливість укладення ними договорів факторингу та порушує вимоги законодавства щодо суб`єктного складу договору факторингу.

Частинами першою, другою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а також особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним (частина перша статті 227 Цивільного кодексу України).

За таких обставин наведене свідчить про те, що оспорювані правочини суперечать наведеним вище приписам цивільного законодавства України щодо суб`єктного складу договору факторингу, а тому вони підлягають визнанню недійсними відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України.

Окрім того, як було зазначено вище, умовами оспорюваних договорів було передбачене також відступлення на користь відповідачів прав вимоги до позивача щодо сплати сум судових зборів.

Проте сплата суми судового збору, визначеного рішенням суду, не є зобов`язанням у розумінні положень статті 509 Цивільного кодексу України, а, отже, не може бути предметом відступлення за договором.

З урахуванням приписів статей 11, 202, 509, 510, 512, 513, 514, 516, 517 Цивільного кодексу України обов`язок зі сплати судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів, не є за своє суттю цивільним чи господарським зобов`язанням, і включається до складу судових витрат, а не до предмету і ціни позову (саме які виникають з цивільних та господарських правовідносин), і, відповідно, його процесуальний розподіл судом за результатами вирішення господарського спору між сторонами процесу в межах «позивач-відповідач» не є виникненням саме господарського чи цивільного зобов`язання в межах «кредитор-боржник».

При цьому, стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає заміну кредитора саме у цивільному або господарському зобов`язанні.

Заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, в тому числі, щодо стягнення/відшкодування судового збору, характеру цивільно-правових не мають.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 05.05.2018 у справі № 913/54/16, від 28.03.2018 у справі № 906/110/16, від 05.04.2018 у справі № 923/607/16, від 27.03.2019 у справі № 910/386/17, від 16.04.2019 у справі № 910/377/17, від 13.05.2019 у справі № 916/106/15-г, від 08.08.2019 у справі № 911/1677/18.

Зважаючи на встановлені обставини та з огляду на те, що за змістом ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а оскаржувані правочини прямо суперечать вимогам статей 203, 1077, 1079 ЦК України, адже: за своєю правовою природою є договорами факторингу та містять всі притаманні даному правочину умови, зокрема щодо наявності плати, яка виражена у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі та не відповідають суб`єктному складу договору факторингу, наявні всі правові підстави для визнання оскаржуваних договорів недійсними.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 7 від 10.05.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

3. Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги № 7 від 23.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веталон» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

4. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 4228 від 17.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

5. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 4228 від 24.07.2015, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агральп Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія»

6. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 9 від 18.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

7. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 9 від 23.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веталон» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

8. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 3148 від 14.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

9. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 3148 від 25.03.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофармахім» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

10. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 3133 від 12.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

11. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 3133 від 25.03.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофармахім» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

12. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 4323 від 29.09.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

13. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 4323 від 25.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агральп Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

14. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 19 від 10.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

15. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 19 від 23.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веталон» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

16. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 3259 від 12.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

17. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 3259 від 25.03.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофармахім» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

18. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 3622 від 27.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

19. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 3266 від 25.03.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофармахім» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

20. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 45 від 06.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

21. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 45 від 25.03.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофармахім» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

22. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 22 від 23.09.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

23. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 22 від 23.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веталон» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

24. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 4227 від 28.09.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

25. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 4227 від 24.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агральп Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

26. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 4218 від 01.09.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

27. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 4218 від 24.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агральп Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

28. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 05/08/12-П від 27.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

29. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 05/08/12-П від 25.03.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофармахім» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

30. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 5 від 02.09.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

31. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 5 від 23.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веталон» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

32. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 20 від 10.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

33. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 20 від 23.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веталон» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

34. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 6 від 30.09.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

35. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 6 від 23.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веталон» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

36. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 4222 від 17.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепличне».

37. Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 4222 від 24.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агральп Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна Вугільна Компанія».

38. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличне" (93108, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Коцюбинського, буд. 6А; ідентифікаційний код 25358926) на користь Державного підприємства «Конярство України» (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1; ідентифікаційний код 37404165) 44 568 (сорок чотири тисячі п`ятсот шістдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

39. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна вугільна компанія" (62416, Харківська обл., Харківський р-н, смт. Пісочин, буд. 15, оф. 305; ідентифікаційний код 32727602) на користь Державного підприємства «Конярство України» (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1; ідентифікаційний код 37404165) 44 568 (сорок чотири тисячі п`ятсот шістдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

40. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

41. Копію рішення направити сторонам, розпоряднику майна, Фонду державного майна України та Київській міській прокуратурі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.02.2023.

Суддя П.П. Чеберяк