ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2023 р. Справа № 926/738/22

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від позивача - Герегова Н.І. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon)

від відповідача-1 - Теутуляк С.А. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon)

від відповідача-2 (скаржника) - не з`явився

від третьої особи - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", б/н від 10 жовтня 2022 року

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 12 вересня 2022 року (підписане 19.09.2022), суддя Байталюк В.Д.

у справі №926/738/22

за позовом Фізичної особи-підприємця Попович Павла Івановича, с. Волока, Глибоцький район, Чернівецька область

до відповідача-1 Головного управління ДПС у Чернівецькій області, м. Чернівці

до відповідача-2 Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Калашнікова Інна Сергіївна, м. Чернівці

про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом зняття заборони відчуження

в с т а н о в и в :

15 лютого 2022 року Фізична особа-підприємець Попович Павло Іванович звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до відповідачів: Головного управління ДПС у Чернівецькій області та Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття заборони на відчуження нерухомого майна, яке належить позивачу на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 вересня 2020 року та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження №38250130 від 20 березня 2005 року та №38249976 від 20 березня 2008 року, погасивши відомості про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №1786832 від 22 березня 2005 року та №6823440 від 20 березня 2008 року.

Протокольною ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 20 квітня 2022 року замінено відповідача-1 - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (ідентифікаційний код 43143196) на його правонаступника - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (ідентифікаційний код 44057187).

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 11 травня 2022 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Калашнікову Інну Сергіївну.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 12 вересня 2022 року у справі №926/738/22 позов задоволено в повному обсязі. Суд вирішив усунути перешкоди у користуванні майном шляхом зняття заборони на відчуження нерухомого майна, яке належить Поповичу Павлу Івановичу на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 вересня 2020 року та виключити із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про обтяження №38250130 від 20 березня 2005 року та №38249976 від 20 березня 2008 року, погасивши відомості про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №1786832 від 22 березня 2005 року та №6823440 від 20 березня 2008 року. Поряд з тим, суд присудив до стягнення з АТ «Райффайзен Банк» на користь ФОП Поповича П.І. 2 481 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач фізична особа-підприємець Попович П.І. є добросовісним набувачем спірного майна, його дії щодо набуття права власності на вказане майно не суперечать вимогам законодавства України, відтак, спосіб захисту порушеного права у вигляді усунення перешкод у користуванні майном є найбільш ефективним. Суд у рішенні зазначив, що позивач добросовісно набув нерухоме майно, а існуюче обтяження, до якого він не має жодного стосунку, не дає можливості здійснювати з належним йому, на праві власності, майном всього спектру дій, передбачених правом власності, відтак, постала необхідність у захисті такого порушеного права шляхом усунення перешкод у користуванні майном.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач-2 - Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 12 вересня 2022 року у справі №926/738/22 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції повністю проігноровано питання пріоритету застави, яка виникла швидше аніж податковий арешт, оскільки зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Крім того, наголошує, що збереження права застави стосовно нового власника майна не залежить від того, чи знала особа, яка одержала це майно, про таке право. Також скаржник зазначає, що станом на час звернення до суду з цим позовом та розгляду справи, застава є чинною, а заборгованість за кредитом не погашена в повному обсязі, відтак, вважає відсутніми підстави для зняття заборони відчуження спірного майна, накладеної у 2003 році. Щодо вимоги про зняття арешту, накладеного у 2005 році на підставі наказу Господарського суду Чернівецької області №6/277 від 16 грудня 2004 року, апелянт вказує, що такі вимоги також є безпідставними, оскільки судом не встановлено обставин, за яких такий арешт підлягає зняттю, а АТ «Райффайзен Банк» не є належним відповідачем за такою вимогою. Поряд з тим, зазначає, що вказаний наказ не був виконаний боржником та органом виконання рішень у примусовому порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема, зазначає, що він є добросовісним набувачем, оскільки на момент участі у торгах не знав про існування будь-яких арештів та заборон на відчуження придбаного майна. Поряд з цим, наголошує, що наказ Господарського суду Чернівецької області №6/277 від 16 грудня 2004 року, на підставі якого накладено арешт на майно у 2005 році, не пред`являвся стягувачем до виконання, у 2015 році судом відмовлено стягувачу у видачі дублікату вказаного наказу. Також позивач зазначає, що банком не вчинено жодних дій щодо стягнення заборгованості за кредитом з боржника - ДП «Карапчівський спиртзавод». У зв`язку з наведеним, вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідач-1 - Головне управління ДПС у Чернівецькій області у відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема, зазначає, що обтяження ГУ ДПС у Чернівецькій області припинено 28 серпня 2020 року на підставі листа щодо зняття заборони Сторожинецького управління ГУ ДПС у Чернівецькій області від 20.08.2020 року. Разом з цим, наголошує, що продаж майна відбувся на законних підставах, а за рахунок такого продажу погашено податковий борг ДП «Карапчівський спиртзавод» та знята податкова застава.

Судові засідання з розгляду справи в апеляційному суді проводилися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon, на підставі клопотань позивача і відповідача-1 та відповідних ухвал суду.

Представники позивача та відповідача-1 в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзивах на апеляційну скаргу.

Представники відповідача-2 та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

У попередніх судових засіданнях представник відповідача-2 (скаржника) підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 12 вересня 2022 року у справі №926/738/22 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Оскільки явка представників відповідача-2 та третьої особи в судове засідання не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено апеляційним судом та вбачається з матеріалів справи, за договором застави від 03 жовтня 2003 року, укладеним між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», найменування якого змінено на АТ «Райффайзен Банк») та ДП «Карапчівський спиртовий завод», реєстровий №4703, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Н.М., в заставу передано нежитлові будівлі, що знаходяться по вул. Першотравнева, 41 у смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області.

Згідно з актуальною інформацією про державну реєстрацію обтяжень (Інформаційна довідка №224662093 від 18 вересня 2020 року) приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Калашніковою І.С. 20 березня 2008 року зареєстровано обтяження №38249976, а саме: заборона на нерухоме майно Державного підприємства «Карапчівський спиртовий завод»; підстава для державної реєстрації - договір застави №4703/85 від 03 жовтня 2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Кінащук Н.М.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06 грудня 2004 року у справі №6/277 присуджено до стягнення з Державного підприємства «Карапчівський спиртовий завод» на користь Акціонерного поштового-пенсійного Банку «Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції АППБ «Аваль» 645 385,41 грн. боргу за кредитним договором, відсотків та пені, 1700 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення суду 16 грудня 2004 року видано наказ.

Згідно з актуальною інформацією про державну реєстрацію обтяжень (Інформаційна довідка №224662093 від 18 вересня 2020 року) приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Калашніковою І.С. 22 березня 2005 року зареєстровано обтяження №38250130, а саме: арешт нерухомого майна ДП «Карапчівський спиртовий завод»; підстава для державної реєстрації - наказ Господарського суду Чернівецької області №6/277 від 16 грудня 2004 року.

У письмових поясненнях Глибоцького відділу ДВС, що містяться у матеріалах справи, останнім підтверджено, що 22 березня 2005 року за заявою Відділу Державної виконавчої служби приватним нотаріусом накладено арешт на нерухоме майно Державного підприємства «Карапчівський спиртовий завод» в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернівецької області №6/277 від 16 грудня 2004 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24 лютого 2015 року у справі №6/277, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01 квітня 2015 року у справі №6/277 відмовлено у задоволенні заяви Чернівецької обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату наказу Господарського суду Чернівецької області у справі №6/277.

Поряд з тим, судом встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року у справі №824/2660/14-а за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Глибоцькому районі Чернівецької області до Державного підприємства «Карапчівський спиртзавод» надано дозвіл на погашення суми податкового боргу у розмірі 796 979,39 грн. за рахунок майна Державного підприємства «Карапчівський спиртзавод», що перебуває у податковій заставі.

Листом за вих.№188/7/2570 від 21 липня 2020 року Головне управління ДПС у Чернівецькій області просило АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернутися до приватного нотаріуса Кінащук Н.М., якою зареєстровано обтяження на майно (за адресою: Чернівецька область, смт. Глибока, вул. Першотравнева, будинок 41) або іншої нотаріальної контори чи приватного нотаріуса з метою зняття заборони на нерухоме майно ДП «Карапчівський спиртзавод» (підстава обтяження - договір застави №4703/85 від 03.10.2003).

У відповідь на вказаний лист банк повідомив Головне управління ДПС у Чернівецькій області (лист за вих.№188/2/899 від 31 серпня 2020 року) про відсутність підстав для зняття заборони за договором застави, оскільки станом на 28 серпня 2020 року загальна заборгованість ДП «Карапчівський спиртзавод» перед банком за кредитним договором складає 649 088,91 грн., з яких: 599 923,46 грн. - заборгованість по сплаті основного боргу за кредитом та 49 165,45 грн. - заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом.

Разом з тим, 04 серпня 2020 року між Державним підприємством «Карапчівський спиртзавод» (в тексті договору - продавець) та Фізичною особою-підприємцем Попович Павлом Івановичем (в тексті договору - покупець) укладено договір №10/08-20 купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі, за умовами якого, а саме: розділу 1, продавець продав на цільовому аукціоні з продажу майна платника податків - ДП «Карапчівський спиртзавод», майно, що перебуває у податковій заставі, який відбувся 04 серпня 2020 року на Західно-Українській регіональній промисловій біржі, на підставі протоколу аукціону №1 від 04 серпня 2020 року, а покупець купив на умовах цього договору комплекс нежитлових будівель та споруд харчосмакового цеху, а саме: адмінбудинок з прохідною та навісом (літ.А) загальною площею 456,9 кв. м, консервний цех (літ.Б) загальною площею 855,3 кв. м, безалкогольний цех (літ.В) загальною площею 1353,6 кв. м, овочесховище (літ.Ж) загальною площею 672,9 кв. м, трансформаторна підстанція (літ.З), площа по зовнішніх обмірах 30,6 кв. м, соковий цех (літ.К) загальною площею 294,7 кв. м. Місцезнаходження нерухомого майна: Чернівецька область, Глибоцький район, смт. Глибока, вул. Першотравнева, 41.

Згідно з п.1.4 Договору товар, що реалізується, перебуває у повному господарському віданні ДП «Карапчівський спиртзавод» згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 218763254 від 03.08.2020 року).

У відповідності до п.6.4 Договору вказана інформаційна довідка на трьох аркушах є Додатком №5 до договору купівлі-продажу.

Листом за вих.№5611/10/24-13-55-05 від 20 серпня 2020 року Сторожинецьке управління ГУ ДПС у Чернівецькій області звернулося до державного реєстратора з метою зняття обтяження №9703239 ЕЕТ 587074 від 08 липня 2014 року (щодо податкової застави) і таке припинено 28 серпня 2020 року.

На підставі договору купівлі-продажу №10/80-20 від 04 серпня 2020 року за Поповичем Павлом Івановичем 16 вересня 2020 року зареєстровано право власності на зазначене вище майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 224662093 від 18.09.2020 року).

У лютому 2022 року ФОП Попович П.І. звернувся до суду з цим позовом до відповідачів: Головного управління ДПС у Чернівецькій області та Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом зняття заборони на відчуження нерухомого майна, яке належить позивачу на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 вересня 2020 року та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження №38250130 від 20 березня 2005 року та №38249976 від 20 березня 2008 року, погасивши відомості про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №1786832 від 22 березня 2005 року та №6823440 від 20 березня 2008 року.

Як зазначалося вище, рішенням місцевого господарського суду позов задоволено в повному обсязі, однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне:

Фізична особа-підприємець Попович Павло Іванович, звертаючись до суду з позовом про захист права власності шляхом усунення перешкод у користуванні майном, а саме: зняття заборони на відчуження нерухомого майна, відповідачами визначив: Головне управління ДПС у Чернівецькій області (відповідач-1) та Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (відповідач-2).

Відповідно до ст.45 ГПК України сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачем у судовому процесі є особа, якій пред`явлено позовну вимогу.

Отже, належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі - належному відповідачеві. Належним відповідачем є особа, яка дійсно є суб`єктом відповідного матеріального правовідношення.

Визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц).

Задовільняючи позов у повному обсязі, місцевий господарський суд вважав Головне управління ДПС у Чернівецькій області належним відповідачем у справі, поряд з АТ «Райффайзен Банк», однак, не обґрунтував в оскаржуваному рішенні, яку саме вимогу позивача суд задоволив за рахунок Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

Колегія суддів звертає увагу, що Головне управління ДПС у Чернівецькій області не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт на майно, а отже, є неналежним відповідачем у цій справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, постановах Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18, від 31 серпня 2021 року у справі №921/273/20).

У справі, що розглядається, позивач клопотань про заміну первісного відповідача-1 належним відповідачем, яким у спірному випадку, поряд з банком, міг бути боржник - ДП «Карапчівський спиртзавод», не заявляв.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Головне управління ДПС у Чернівецькій області (відповідач-1) не є належним відповідачем у цій справі, у зв`язку з чим, у задоволенні позову, пред`явленого до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, слід відмовити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 також викладено наступні висновки: при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності (стаття 20 Господарського процесуального кодексу України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Такі справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб`єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 4 Господарського процесуального кодексу України. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

З урахуванням наведених вище висновків, колегія суддів вважає помилковими твердження АТ «Райффайзен Банк» про те, що відповідачем у цій справі повинен бути також орган Державної виконавчої служби, яким накладено арешт у 2005 році в межах виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду Чернівецької області №6/277 від 16.12.2004 року.

Щодо позовних вимог, пред`явлених до відповідача-2 - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», колегія суддів вважає такі безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що на момент звернення до суду з цим позовом Попович Павло Іванович є власником нерухомого майна - комплексу нежитлових будівель та споруд харчосмакового цеху, розташованого по вул. Першотравневій, 41 у смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області, яке він придбав на цільовому аукціоні з продажу майна платника податків - ДП «Карапчівський спиртзавод» 04 серпня 2020 року.

Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні вказаним майном, шляхом зняття заборони на відчуження нерухомого майна та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження, погасивши відомості про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зокрема, щодо заборони на нерухоме майно, внесеної на підставі договору застави №4703/85 від 03 жовтня 2003 року, укладеним між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», найменування якого змінено на АТ «Райффайзен Банк») та ДП «Карапчівський спиртовий завод», посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Н.М., згідно з яким в заставу передано нежитлові будівлі, що знаходяться по вул. Першотравнева, 41 у смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області.

Відповідно до ст.3 ГПК України іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно з актуальною інформацією про державну реєстрацію обтяжень (Інформаційна довідка №224662093 від 18 вересня 2020 року) приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Калашніковою І.С. 20 березня 2008 року зареєстровано обтяження №38249976, а саме: заборона на нерухоме майно Державного підприємства «Карапчівський спиртовий завод»; підстава для державної реєстрації - договір застави №4703/85 від 03 жовтня 2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Кінащук Н.М. У розділі «Відомості про реєстрацію до 01 01 2013 року» зазначено про реєстрацію обтяження №6823440 від 20 березня 2008 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

З наведеного вбачається, що застава нерухомого майна ДП «Карапчівський спиртзавод» виникла раніше аніж податкова застава, у зв`язку з якою реалізовано нерухоме майно боржника платника податків - ДП «Карапчівський спиртзавод», та на підставі чого позивач набув права власності на нерухоме майно, разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що податковий орган звертався до банку та просив вчинити дії щодо зняття заборони на нерухоме майно, однак, банк повідомив, що станом на 28 серпня 2020 року загальна заборгованість ДП «Карапчівський спиртзавод» перед банком за кредитним договором складає 649 088,91 грн., з яких: 599 923,46 грн. - заборгованість по сплаті основного боргу за кредитом та 49 165,45 грн. - заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом, відтак, відсутні підстави для зняття заборони, накладеної на підставі договору застави (лист за вих.№188/2/899 від 31 серпня 2020 року).

Одночасно колегія суддів вважає підставними твердження скаржника про те, що незважаючи на зміну власника предмету застави, остання зберігає свою силу.

Так, відповідно до ст.27 ЗУ «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Поряд з тим, статтею 23 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

Слід зазначити, що твердження позивача про те, що станом на момент придбання нерухомого майна, він не знав про наявну заборону на таке нерухоме майно на підставі договору застави, не відповідає дійсності, оскільки, про всі наявні обтяження, в тому числі і про заборону на нерухоме майно на підставі договору застави, зазначено у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 218763254 від 03.08.2020 року), яка у відповідності до п.6.4 Договору купівлі продажу, є Додатком №5 до такого договору. Договір купівлі-продажу підписаний позивачем.

У відповідності до ст.28 ЗУ «Про заставу» застава припиняється: - з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; - в разі загибелі заставленого майна; - в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; - в разі примусового продажу заставленого майна; - при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; - в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів не вбачає підстав для виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження за договором застави від 03 жовтня 2003 року.

Щодо позовної вимоги про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження №38250130 від 20 березня 2005 року, колегія суддів зазначає наступне:

По-перше, вказане обтяження зареєстровано в реєстрі 22 березня 2005 року, а не 20, як зазначає позивач у позовній заяві та суд у резолютивній частині рішення.

По-друге, апеляційним судом встановлено, що підставою для державної реєстрації вказаного обтяження (арешт нерухомого майна ДП «Карапчівський спиртовий завод») слугував наказ Господарського суду Чернівецької області №6/277 від 16 грудня 2004 року, що підтверджується актуальною інформацією про державну реєстрацію обтяжень (Інформаційна довідка №224662093 від 18 вересня 2020 року).

Разом з тим, у матеріалах справи знаходяться письмові пояснення Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області, в яких останнім підтверджено, що 22 березня 2005 року за заявою Відділу Державної виконавчої служби приватним нотаріусом накладено арешт на нерухоме майно Державного підприємства «Карапчівський спиртовий завод» в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернівецької області №6/277 від 16 грудня 2004 року.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні помилково зазначає, що наказ Господарського суду Чернівецької області від 16 грудня 2004 року у справі №6/277 не пред`являвся до виконання, оскільки саме орган виконання рішень був заявником щодо вказаного вище обтяження (накладення арешту). Разом з тим, місцевим господарським судом не з`ясовано, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання вказаного вище наказу та наявності підстав для зняття спірного арешту.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що у лютому 2015 року Чернівецька обласна дирекція Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» зверталася до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу дублікату наказу Господарського суду Чернівецької області від 16 грудня 2004 року у справі №6/277, однак, ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 24 лютого 2015 року у справі №6/277, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01 квітня 2015 року, у задоволенні вказаної заяви відмовлено, зокрема, через закінчення строку пред`явлення наказу до виконання.

Разом з тим, наведене не позбавляє стягувача права на звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу.

Відтак, твердження місцевого господарського суду про те, що банк не вчиняв жодних дій з метою стягнення заборгованості за зазначеним вище наказом не відповідають дійсності.

Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у провадженні Глибоцького районного суду Чернівецької області перебувала справа №715/2159/21 за позовом Поповича П.І. до відповідачів: Головного управління ДФС у Чернівецькій області та АТ «Райффайзен Банк» про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом зняття заборони відчуження, в межах розгляду якої, банк звернувся до суду із зустрічним позовом, зокрема, до Поповича П.І. та ДП «Карапчівський спиртзавод» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Поряд з тим, ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2021 року суд закрив провадження у справі №715/2159/21, вказавши, що спірні правовідносини підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Крім цього, ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 30 червня 2022 року у справі №926/2407/22 позовну заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до Фізичної особи-підприємця Поповича Павла Івановича про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 23 ЗУ "Про іпотеку" та додані до неї документи повернуто позивачу.

В подальшому банком повторно подано позов до Господарського суду Чернівецької області про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою місцевого господарського суду від 29 липня 2022 року відкрито провадження у справі №926/2765/22 за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до Фізичної особи-підприємця Поповича Павла Івановича про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 23 Закону України "Про іпотеку".

Про вказані обставини відповідач-2 зазначав у поданій суду першої інстанції заяві, однак, останнім в оскаржуваному рішенні помилково зазначено, що банком не вчинено жодних дій, спрямованих на стягнення заборгованості.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів вважає відсутніми підстави для зняття заборони на відчуження нерухомого майна та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження №38250130 від 22 березня 2005 року (у позовній заяві позивач помилково зазначає 20 березня 2005 року) та №38249976 від 20 березня 2008 року.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, шляхом зняття заборони на відчуження нерухомого майна та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження №38250130 від 22 березня 2005 року та №38249976 від 20 березня 2008 року, а відтак, і про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Місцевий господарський суд помилково не врахував наведені вище обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку про: задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи положення ст.129 ГПК України, з позивача на користь відповідача-2 (скаржника) слід стягнути 3 721,50 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 236, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" задоволити.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 12 вересня 2022 року у справі №926/738/22 скасувати.

Прийняти нове рішення. У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Поповича Павла Івановича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ідентифікаційний код - 14305909) 3 721,50 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Матеріали справи №926/738/22 повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 20 лютого 2023 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.