ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 Справа № 914/499/22

За позовом: Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», м. Київ,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Чабан Роксолани Василівни, м. Львів,

про: стягнення заборгованості у сумі 64 662,36 грн.

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання Р.Р. Волошин

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до Фізичної особи-підприємця Чабан Роксолани Василівни про стягнення заборгованості у сумі 64 662,36 грн.

Ухвалою суду від 02.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.04.2022. Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Ухвалою суду від 18.08.2022 закрито підготовче провадження у справі № 914/1241/22 та призначити справу до судового розгляду по суті на 22.09.2022. В подальшому розгляд справи відкладено на 13.10.2022 та 03.11.2022.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором щодо своєчасного повернення Кредиту. У позовній заяві позивач просив проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, на підставі наявних матеріалів справи.

В жодне судове засідання представник відповідача не з`явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, з урахуванням направлення судом на адресу відповідача копії ухвал у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у розгляді справи.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Пунктом 18.1.13. Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» встановлено, що при укладанні договорів та угод, бо вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до цих правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк «ТАС24/БІЗНЕС» або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Чабан Роксоланою Василівною 14.07.2021 електронним цифровим підписом підписано анкету-заяву про надання кредиту фізичній особі-підприємцю Чабан Р. В., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , кредит на розвиток бізнесу у розмірі 64000,00 грн із терміном повернення не пізніше 08.04.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2021 між АТ «Таскомбанк» та ФОП Чабан Р. В. укладено Заяву - договір № ID10846078 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу»). Кредитний договір з усіма додатками підписаний сторонами шляхом накладення електронного цифрового підпису, який, у відповідності до Закону України «Про електронні довірчі послуги» має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Крім цього, як встановлено у п. 4.5. Кредитного договору, дата підписання Заяви-договору шляхом накладення електронних підписів обох сторін вважається датою укладання Договору.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.

Кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , відкритий у АТ «Таскомбанк» з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку (п. 1.2. Кредитного договору).

Розділом 2 вказаного Договору передбачено умови надання кредиту, зокрема, розмір кредиту: 64000,00 грн. Валюта кредиту: гривня. Вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування кредитом: 34 % річних; розмір комісійної винагороди: не передбачається; розмір штрафу (плати) за дострокове/частково дострокове погашення кредиту: 1% від суми, яка перевищує плановий платіж згідно графіку.

За умовами п. 2.4.1. Кредитного договору, погашення основного боргу за Кредитом, сплата процентів - щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення Договору.Строк кредиту: 36 місяців з дати укладення договору (п. 2.7. Договору).

Відповідно до п. 3 договору-заяви позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту. Остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну згідно п. 2.7. цього договору. У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Додатком1 до Заяви-договору № ID10846078 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») є графік погашення кредиту, відповідно до якого ануїтетним платежем по кредиту є 2881 грн щомісяця кожного 14 числа місяця, починаючи з серпня 2021 року по червень 2024 року, а також платіж 13.07.2024 в сумі 2838,71 грн. Вказані суми складаються з основної заборгованості за кредитом, що разом становить 64000грн та 39673,71 грн процентів.

Відповідно до виписки по особовому рахунку ФОП Чабан Р. В. позивачем перераховано відповідачу 64000,00 грн згідно з кредитною угодою № ID 10846078 від 14.07.2021.Позивачем долучено до позову розрахунок суми боргу та нарахованої пені. Останнє додатково підтверджується наявними у справі виписками по особовому рахунку ФОП Чабан Р. В. за період з 14.07.2021 по 30.12.2021.

30 грудня 2021 року позивач направив на адресу відповідача Повідомлення-вимогу № 23755/70.1.1 про дострокове повернення кредиту, сплати процентів, пені та штрафних санкцій. Також, у вказаному Повідомленні-вимозі позивач зазначає, що повернення кредиту та сплата нарахованих процентів, а також штрафних санкцій (пеня, штраф) повинні бути здійснені позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення позичальнику.

Згідно виписок по особовому рахунку за вказаний період заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 61 659,21 грн, за відсотками - 2729,51 грн. Крім того, позивачем також нараховано на суму заборгованості відповідача пеню у розмірі 273,64 грн.

Оскільки, відповідач не погасив свою заборгованість за Договором у встановлений в повідомленні-вимозі строк для відновлення порушених прав позивач звернувся із даним позовом до суду з матеріально - правовою вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 61 659,21 грн, за відсотками - 2729,51 грн та пені у розмірі 273,64 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтовані та такі що підлягають до задоволення частково.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно із ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Як передбачено п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Таким чином, електронні договори за юридичною силою прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі.

Як вбачається зі встановлених вище обставин справи, між сторонами спору виникли правовідносини на підставі Кредитного Договору, укладеного за заявою № ID10846078 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу»). Факт підписання позивачем кваліфікованим електронним підписом (Сертифікат видано: АЦСК АТ КБ «Приватбанк»; серійний номер: 2В6C7DF9A3891DA2FD4E) та відповідачем (Сертифікат видано: КНЕДП-ІДД ДПС; серійний номер: 58Е2D9E7F900307BA43000BA8C8C00) підтверджується роздруківками з офіційного веб-сайту Центрального засвідчувального органу (https://czo.gov.ua/verify).

Відтак, між сторонами Договору виникли кредитні правовідносини, правове регулювання яких здійснюється положеннями параграфу 2 «Кредит» Глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Факт надання кредиту у визначеній сумі підтверджується Випискою по особовому рахунку за період з 14.07.2021 по 30.12.2021. Зокрема, 14.07.2021 АТ «Таскомбанк» перерахувало на поточний рахунок ФОП Чабан Р. В. кредитні кошти у розмірі 64 000,00 грн, що вбачається з призначення платежу: «перерахування коштів зг. кредитної угоди № ID 10846078 від 14.07.2021 ФОП ЧАБАН РОКСОЛАНА ВАСИЛІВНА, без ПДВ».

Відповідно до виписок по рахунку відповідачем здійснено часткову оплату в грудні 2021 року. У погашення основного боргу зараховано лише 2340,79 грн. Відповідно, 61659,21 грн залишаються не сплаченими.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач у позовній зазначає, що право на дострокове стягнення передбачено умовами кредитного договору, зокрема в п. 4.2.1 зазначено, що умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому.

Згідно з п. 18.2.23.8 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК», банк, незалежно від настання строків виконання зобов`язань клієнтом за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, право банку на отримання яких передбачено цим договором, при настанні умов, передбачених п. 18.2.2.2.5 цього договору, або порушення Клієнтом вимог у частині цільового використання кредитних коштів.

Відповідно до п. 18.2.2.2.5 Правил, клієнт доручає банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, сплати комісії за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті банку, при настанні строку здійснення платежу згідно з заявою (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі відсутності на поточних рахунках клієнта суми коштів достатньої для оплати чергового платежу за кредитом, клієнт доручає банку встановити овердрафт на поточний рахунок на суму, необхідну для сплати чергового платежу або використати кошти надані банком згідно та у порядку зазначеному в розділі 18.1 цих Правил.

Тобто, наявність очевидних ознак неспроможності позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов договору має наслідком виникнення у банку права вимагати дострокового повернення суми кредиту, що також передбачено нормами ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, у зв`язку із чим відповідачу було надіслано відповідне повідомлення вимогу.

Як вбачається із виписки по рахунку відповідача та із розрахунку заборгованості, відповідачем не здійснювалось своєчасне повернення грошових коштів відповідно до графіку, у зв`язку з чим відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання, а у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредитних коштів, яким останній скористався звернувшись до відповідача із Повідомленням-вимогою № 23755/70.1.1 від 30.12.2021.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення 61659,21 грн основного боргу, яка на час звернення з позовом до суду є простроченою і не сплаченою відповідачем.

Суд зазначає, що сплачені частково відповідачем платежі позивач мав право зараховувати першочергово на погашення процентів, адже відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 34 % передбачене п. 2.3.1 Заяви-договору. Тому позивач має право здійснювати в межах визначеної і погодженої в договорі сторонами процентної ставки відповідні нарахування.

Здійснюючи перерахунок заявленої до стягнення суми процентів, суд зауважує, що позивачем здійснено розрахунок процентів за користування кредитом у межах дії кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості - такі нараховуються до 29.12.2021. Наведене відповідає судовій практиці та, зокрема, висновкам Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 про те, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється.

Здійснивши перевірку розрахунку процентів позивача, суд зазначає, що залишок несплачених процентів становить 2729,51, що також не заперечується відповідачем. Відтак, вимога позивача в частині стягнення заявлених вимог з заборгованості по відсоткам підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені та заперечень відповідача, суд зазначає таке.

Так, статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд зауважує, що заявкою-договором сторони передбачили, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Разом з тим, пунктом 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Аналогічні приписи містяться і у пункті 8 розділу 9 Прикінцевих положень Господарського кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин.

В подальшому Кабінетом Міністрів України неодноразово продовжувалася дія карантину на всій території України, який на сьогодні також триває.

Отже, наявна законодавчо встановлена заборона на стягнення пені та штрафу за прострочення кредитних зобов`язань позичальником в період дії карантину. Тому, від сплати пені, нарахованої за період 30.06.2021-29.12.2021, на прострочену суму боргу та прострочену суму процентів відповідач звільнений і позовні вимоги в частині стягнення пені заявлені безпідставно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду, надані позивачем докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Відповідач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2470,5 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 247 - 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чабан Роксолани Василівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, місто Київ, вулиця С. Петлюри, будинок 30; ідентифікаційний код 09806443) 61659,21грн заборгованості по тілу кредиту, 2729,51 грн - заборгованості по відсотках та 2470,5 грн - відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.02.2023.

Суддя Березяк Н.Є.