ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2023 р. м. Київ Справа № 911/2356/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісполін Плюс» (49000, м. Дніпро, вул. Артільна, буд. 2; )

до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

про стягнення 6243,60 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «Ісполін Плюс» б/№, б/дати (вх. № 2055/22) до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про стягнення 6243,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає про несвоєчасне повернення Відповідачем грошового забезпечення виконання Договору № 11-22 від 07.02.2022 в сумі 15840,00 грн, у зв`язку з чим Позивачем застосовано до Відповідача штрафні санкції у вигляді: 2547,46 грн інфляційних втрат, 3450,08 грн пені, 246,06 грн 3% річних. Крім того Позивачем заявлено до стягнення витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.11.2022 відкрито провадження у справі № 911/2356/22 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

13.12.2022 до суду надійшов відзив Відповідача від 09.12.2022 № 14/3898-22-вих (вх. № 18367/22) на позовну заяву.

02.01.2023 до суду надійшла відповідь Позивача б/№, б/дати (вх. № 30/23) на відзив.

12.01.2023 до суду надійшли заперечення Відповідача від 09.01.2023 № 14/48-23-вих (вх. № 588/23) на відповідь Позивача на відзив.

02.02.2023 до суду надійшли письмові пояснення Позивача б/№, б/дати (вх. № 2166/23) по суті заперечень Відповідача.

Судом встановлено, що сторонами справи не подавалися до суду заяви в порядку ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Узагальнені доводи Позивача є наступними.

07.02.2022 між сторонами укладено Договір № 11-22, відповідно до умов якого Позивач взяв на себе зобов`язання поставити на користь Відповідача товар (макаронні вироби) на загальну суму 316800,00 грн.

На виконання вимог ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі», після визначення Відповідачем Позивача переможцем процедури закупівлі макаронних виробів, Позивачем було внесено на розрахунковий рахунок Відповідача грошові кошти у розмірі 15840,00 грн в якості забезпечення виконання договору.

Після виконання умов укладеного Договору № 11-22 від 07.02.2022, з боку Позивача на адресу Відповідача було направлено лист від 06.04.2022 № 2, відповідно до якого Позивач просив Відповідача повернути забезпечення виконання укладеного Договору у розмірі 15840,00 грн в найближчий термін, тобто відповідно до умов п. 11.10. Договору, протягом 5 банківських днів. Вказаний лист отримано Відповідачем 06.04.2022.

У зв`язку з неотриманням грошових коштів Позивач листом від 29.07.2022 № 2907/22 направив Відповідачу вимогу про повернення грошового забезпечення в розмірі 15840,00 грн.

У відповідь на вказану вимогу Позивачем отримано від Відповідача лист від 03.08.2022 № 14/2764-22, згідно якого Відповідач повідомив про те, що відповідні грошові кошти були перераховані до Державної казначейської служби України платіжним дорученням від 27.04.2022 № 628 на суму 15840,00 грн.

Аналогічна відповідь була надана Відповідачем згідно листа від 25.08.2022 № 14/2957-22 на адвокатський запит представника Позивача адвоката Мондріч А.Є.

Проте Позивач зазначає, що вказані кошти в дійсності не були перераховані Позивачем у квітні 2022 року та не надійшли у вказаний строк Відповідачу.

Лише 20.10.2022, тобто з пропуском встановленого п. 11.10. Договору строку, Відповідачем було повернуто на рахунок Позивача грошові кошти забезпечення виконання Договору № 11-22 від 07.02.2022 (згідно платіжного доручення від 27.04.2022 № 628).

Таким чином, у зв`язку з пропуском строку повернення грошового забезпечення за Договором, Позивач вважає наявними підстави для застосування до Відповідача штрафних санкції у вигляді: 2547,46 грн інфляційних втрат, 3450,08 грн пені, 246,06 грн 3% річних.

Узагальнені доводи Відповідача, викладені у відзиві на позов, є наступними.

Твердження Позивача про те, що Договір № 11-22 від 07.02.2022 є «закритим», не розкриває фактичних обставин «закриття» даного Договору.

Зокрема, Позивач відповідно до п. 8 Договору звернувся до Відповідача з листом № 3 від 25.03.2022 з проханням про розірвання Договору № 11-22 від 07.02.2022 у зв`язку з різким зростанням цін, неможливістю доставки по країні через активні бойові дії та зіпсовані дорожні шляхи, а також про повернення грошового забезпечення Договору, яке вносилось на розрахунковий рахунок Відповідача в розмірі 15840,00 грн.

29.03.2022 між сторонами укладено Додаткову угоду № 2-22 про розірвання Договору № 11-22 від 07.02.2022, згідно умов якої зобов`язання сторін за Договором припиняються і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками, що виникли із Договору; тобто Відповідач не мав підстав повертати забезпечення виконання Договору.

Отже Позивачем порушено умови, викладені в п. 11.10. Договору, щодо повернення забезпечення виконання Договору, оскільки Договір розірвано за ініціативною Позивача.

В той же час, на звернення Позивача Відповідачем надана відповідь про те, що Військова частина НОМЕР_1 здійснила повернення забезпечення за Договором № 11-22 від 07.02.2022 згідно платіжного доручення від 27.04.2022 № 628.

Відповідач є бюджетною установою, відповідно всі платежі здійснюються через Казначейство України; кошти Позивача, як забезпечення виконання Договору обліковувались на субрахунку в/ч 1471 3551 «Інші рахунки розпорядників бюджетних коштів», що унеможливлює використання таких коштів Відповідачем на власний розсуд; Державна казначейська служба України в умовах воєнного стану керується у своїй діяльності постановою КМУ № 590 від 09.06.2021 «Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану», якою визначається черговість здійснення повернення (перерахування) коштів.

Таким чином Відповідач стверджує, що ним не було допущено господарське правопорушення щодо повернення вказаного забезпечення.

Позивач у відповіді на відзив заперечив проти вказаних вище доводів Відповідача як необґрунтованих та наполягав на задоволенні позовних вимог повністю. При цьому у відповіді на відзив Позивач підтвердив обставини розірвання Договору № 11-22 від 07.02.2022 та зазначив, що Позивач вимушений був піти на крок з приводу дострокового розірвання Договору через форс-мажорні обставини (введення воєнного стану в країні та неможливість безпечно поставляти товар на адресу Відповідача).

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що залишається на позиції, викладеній у відзиві на позовну заяву, а саме, вини Військової частини НОМЕР_1 у порушенні строків повернення забезпечення виконання Договору немає, а тому відсутні підстави для задоволення заявлених Позивачем штрафних санкцій. Водночас Відповідач зауважив, що сплата відсотків річних та інфляційних нарахувань не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач у поясненнях на заперечення відхиляє доводи Відповідача та стверджує, що саме Відповідач несвоєчасно подав до органів казначейської служби доручення щодо повернення суми забезпечення, а тому такі кошти було повернуто лише 20.10.2022, тоді як відповідно до умов пункту 11.10. Договору сума забезпечення виконання Договору повертається протягом 5 банківських днів з моменту подання постачальником запиту про повернення забезпечення, яке Позивачем виконано шляхом направлення Відповідачу листа № 3 від 25.03.2022, листа № 2 від 06.04.2022 та вимоги № 2907/22 від 29.07.2022.

Детально розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне.

07.02.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (Замовник, Відповідач у справі) та ТОВ «Ісполін Плюс» (Постачальник, Позивач у справі) укладено Договір № 11-22, відповідно до умов якого (п. 1.1. Договору) постачальник зобов`язався у визначені договором строки передати замовнику у власність макаронні вироби (код 15850000-1) далі - товар; якість, кількість, асортимент і ціна якого, зазначені у специфікації та технічному завданню, які є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язався прийняти цей товар та оплатити на умовах цього договору.

Загальна сума Договору складає: 316800,00 грн, у тому числі податок на додану вартість (далі по тексту ПДВ - 20%): 52800,00 грн (п. 3.1. Договору).

Згідно п. 3.2. Договору, ціна на товар зазначається у специфікації (додаток 1) із врахуванням тари, упаковки, транспортних та інших витрат. Підставою для оплати вважається рахунок (рахунок-фактура) та накладна постачальника.

Відповідно до п. 4.2. Договору, розрахунки за товар, що поставляється, проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 45 календарних днів.

Згідно п. 6.3. Договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором.

Пунктом 7.7. Договору передбачено, що замовник не повертає забезпечення виконання договору у разі невиконання (неналежного виконання) постачальником умов договору, в разі порушення ним строку поставки товару більше 10 днів та/або якості поставленого товару.

Відповідно до п. 8.1. Договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання буде наслідком обставин непереборної сили: пожежі, повені, землетрусу, аварії, надзвичайної події, воєнних дій, стихійного лиха, а також актів і рішень органів виконавчої влади та інших обставин, що не залежать від волі й можливостей сторін, якщо ці обставини та їх наслідки впливали на виконання умов цього договору. Термін виконання зобов`язань за цим договором може бути продовжений на період відповідний тому, протягом якого такі обставини та їх наслідки діяли. У разі, якщо форс-мажорні обставини будуть тривати більше місяця, кожна із сторін цього договору має право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань за цим договором. Фактом, підтверджуючим наявність форс-мажорних обставин, є документ виданий Торгово-промисловою палатою України.

Згідно п. 11.10. Договору, замовник повертає забезпечення виконання договору, внесеного постачальником суми, яка дорівнює 5 відсоткам ціни цього договору, після повного належного виконання всіх його умов у випадках, передбачених статтею 27 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з моменту подання постачальником запиту про повернення забезпечення. У разі добровільної несплати постачальником пені передбаченої п. 7.3 цього договору, замовник утримує розмір пені з суми забезпечення виконання договору внесеної постачальником, та повертає решту забезпечення постачальнику.

Відповідно до п. 10.1. Договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами. Датою закінчення строку дії цього договору є 31 грудня 2022 року.

Так, на виконання вимог статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі», після визначення Відповідачем Позивача переможцем процедури закупівлі «макаронні вироби», на розрахунковий рахунок Відповідача UA0017870, Позивачем на підставі платіжного доручення № 131 від 07.02.2022 було внесено грошові кошти у розмірі 15840,00 грн, в якості забезпечення виконання договору, предмет закупівлі: за кодом CPV за ДК 021:2015-15850000-1 Макаронні вироби (Макаронні вироби); без ПДВ.

Як зазначає Позивач у позовній заяві, після виконання умов укладеного Договору № 11-22 від 07.02.2022, з боку Позивача на адресу Відповідача було направлено лист від 06.04.2022 № 2, відповідно до якого Позивач просив відповідача повернути забезпечення виконання укладеного Договору між сторонами у розмірі 15840,00 грн в найближчий термін, тобто відповідно до умов пункту 11.10. Договору, протягом 5 банківських днів. Такий лист, за твердженнями Позивача, отримано Відповідачем 06.04.2022.

Позивач не отримавши відповідні кошти на свій рахунок з боку Відповідача у відповідні строки, що були обумовлені сторонами у Договорі, 29.07.2022 направив на адресу Відповідача вимогу № 2907/22, відповідно до якої просив повернути грошове забезпечення у розмірі 15840,00 грн, де строк такого повернення для Відповідача на момент подачі вимоги у липні 2022 року, сплив (12.04.2022), через що Позивач просив також сплатити штрафні санкції у зв`язку із несвоєчасним поверненням грошового забезпечення Позивачу у сумах: 1451,91 грн інфляційних втрат, 1666,45 грн пені, 140,61 грн 3% річних.

У відповідь на вимогу Позивача, Відповідач листом № 14/2764-22 від 03.08.2022 вказав, що кошти на суму 15840,00 грн, які входили в суму забезпечення, на підставі платіжного доручення № 628 від 27.04.2022 були перераховані до Державної казначейської служби України.

Аналогічна відповідь була надана Відповідачем згідно листа від 25.08.2022 № 14/2957-22 на адвокатський запит представника Позивача адвоката Мондріч А.Є.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звернувся до Відповідача з листом від 25.03.2022 № 3, в якому керуючись п. 8 Договору Позивач просив розірвати Договір у зв`язку з різким зростанням цін, неможливістю доставки по країні через активні бойові дії та зіпсовані дорожні шляхи, а також повернути забезпечення Договору, що вносилось на розрахунковий рахунок Замовника у розмірі 15840,00 грн.

29.03.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та ТОВ «Ісполін Плюс» укладено Додаткову угоду № 2-22 про розірвання Договору від 07.02.2022 № 11-22, відповідно до умов якої замовник і постачальник дійшли згоди розірвати договір від 07.02.2022 № 11-22, у зв`язку з істотними змінами обставин, що призвели до неспроможності постачання товару (макаронні вироби) з боку постачальника, за винятком сплати штрафних санкцій замовнику щодо якості та порушення строків поставки товару з боку постачальника на умовах цього договору, станом на момент підписання цієї додаткової угоди.

Пунктом 2 Додаткової угоди передбачено, що з моменту набрання чинності цією Угодою зобов`язання сторін, що виникли з договору, припиняються і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками, що виникли із договору.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за договором, до моменту його розірвання (п. 3 Додаткової угоди).

Ця Угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами (п. 4 Додаткової угоди).

Суд вважає необґрунтованими та безпідставними твердження Позивача про те, що у Відповідача виник обов`язок щодо повернення суми забезпечення протягом 5 банківських днів з дати отримання листа від 06.04.2022 № 2, зокрема у зв`язку з тим, що наступний зміст абз. 2 вказаного листа «Забезпечення виконання договору у розмірі 15840,00 грн (п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок) на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 АТ КБ «Приватбанк» МФО 305299 в найближчі терміни.» не містить прохання або вимоги про повернення забезпечення виконання Договору.

Відносно доводів Позивача, викладених у відповіді на відзив, про те, що вимога про повернення суми забезпечення виконання Договору була викладена в листі від 25.03.2022 № 3, суд зазначає, що станом на 25.03.2022 Договір № 11-22 від 07.02.2022 був діючим, відповідно Позивач не мав правових підстав вимагати повернення суми забезпечення.

Разом з тим, як зазначає Відповідач та підтверджується Позивачем, Військова частина НОМЕР_1 здійснила повернення забезпечення за Договором № 11-22, про що свідчить платіжне доручення № 628 від 27.04.2022 та про що було повідомлено Позивача листами № 70/894-22-вих від 27.04.2022 та № 14/2764-22-вих від 03.08.2022.

Крім того, Відповідачем надано лист Військової частини НОМЕР_1 , адресований органу ДКСУ, від 06.12.2022 № 14/3847-22-вих, з проханням надати роз`яснення причин проведення органом Держказначейства платіжного доручення від 27.04.2022 № 628 лише 20.10.2022.

Згідно листа УДКСУ у Рокитнянському районі Київської області від 02.01.2023 № 02-06-08/4 повідомлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, військове командування разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування мають забезпечити передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи й повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до пунктів 22 та 22-1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, виконання повноважень органами Казначейства на відповідній території України може здійснюватися в особливому режимі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, затверджений постановою КМУ № 590 від 09.06.2021, визначає механізм виконання в особливому режимі повноважень Казначейством та органами Казначейства, пов`язаних із здійсненням казначейського обслуговування бюджетних коштів та коштів інших клієнтів в умовах воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Відповідно до п. 14 Порядку № 590, розрахунково-касове обслуговування розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, інших клієнтів здійснюється Казначейством та органами Казначейства в особливому режимі в установленому законодавством порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком.

Казначейство та органи Казначейства здійснюють платежі за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунку в черговості, визначеній п. 19 Порядку № 590.

Таким чином, як повідомлено органом ДКСУ, з урахуванням встановленої п. 19 Порядку № 590 черговості, відповідне перерахування коштів за платіжним дорученням Відповідача № 628 від 27.04.2022 було здійснене Казначейством у зазначений строк - 20.10.2022.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені статтею 11 Цивільного кодексу України. Зокрема, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки та із договорів.

Проаналізувавши умови Договору № 11-22 від 07.02.2022, суд дійшов висновку, що за своєю юридичною природою даний договір є договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що належним виконанням зобов`язання є виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається, зокрема, на положення статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та пункт 11.10. Договору, які визначають умови та порядок повернення внесеного забезпечення виконання договору про закупівлю.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі», замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю: 1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю; 2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; 3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; 4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин. Розмір забезпечення виконання договору про закупівлю не може перевищувати 5 відсотків вартості договору про закупівлю.

Тобто, закон наводить вичерпний перелік умов для повернення забезпечення виконання договору.

Договір, укладений між сторонами, а саме пункт 11.10., як умову повернення забезпечення виконання Договору визначає повне, належне виконання всіх його умов у випадках, передбачених статтею 27 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з моменту подання постачальником запиту про повернення забезпечення. У разі добровільної несплати постачальником пені передбаченої п. 7.3. цього договору, замовник утримує розмір пені з суми забезпечення виконання договору внесеної постачальником та повертає решту забезпечення постачальнику.

В той же час, суд не вбачає обставин повного та належного виконання постачальником умов Договору № 11-22 від 07.02.2022, Договір було достроково розірвано, зокрема у зв`язку з неспроможністю постачання товару з боку постачальника.

Як вказано вище, пунктом 7.7. Договору сторони погодили, що замовник не повертає забезпечення виконання договору в повному обсязі у разі невиконання (неналежного виконання) постачальником умов договору, в разі порушення ним строку поставки товару на 10 днів і більше та/або якості поставленого товару.

Зазначення у Додатковій угоді № 2-22 від 29.03.2022 пункту 3, який передбачає, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за договором, до моменту його розірвання, свідчить про суперечливу поведінку Позивача при зверненні до Відповідача з вимогою № 2907/22 від 29.07.2022 та в подальшому з позовом про стягнення заборгованості.

Зокрема, дії/поведінка, що не відповідають попереднім заявам або поведінці, якщо інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них, суперечать такому засадничому положенню цивільного законодавства як добросовісність (ст. 3 ЦК України) та суперечать чесній діловій репутації, тому є недопустимими.

Верховний Суд неодноразово у своїй практиці неодноразово застосовував доктрину «venirecontrafactumproprium» (заборона суперечливої поведінки).

З огляду на визначені законом та Договором підстави повернення внесеного забезпечення, наведене свідчить про відсутність у Позивача права на повернення внесеного забезпечення виконання Договору у розмірі 15840,00 грн.

Відповідно, відсутність права на повернення забезпечення виконання Договору унеможливлює застосування Позивачем до Відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат, а також пені, яка, до того ж, не передбачена ні умовами Договору, ні законом, за невиконання зобов`язання з повернення внесеного забезпечення.

Крім того суд звертає увагу на неправильне визначення Позивачем правової природи заявлених до стягнення сум.

Відповідно до положень частини першої статті 216, частини другої статті 217 та частини першої статті 230 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (девальвації грошової одиниці України) та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці міри відповідальності нараховуються незалежно від наявності вини боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності), оскільки передбачена законом і є частиною грошового зобов`язання боржника до моменту його припинення згідно норм матеріального права України.

Отже, формулювання статті 625 ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер, тому 3% річних та інфляційні нарахування не є штрафними санкціями у розумінні статті 549 ЦК України і статті 230 ГК України.

Крім того суд звертає увагу на недотримання Позивачем положень статті 42 ГПК України, які передбачають, що до обов`язків учасників справи відноситься: сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подача усіх наявних у них доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

За змістом частини першої статті 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви, Позивач не виклав повно та об`єктивно всіх обставин справи; доказів дострокового розірвання Договору № 11-22 від 07.02.2022 не надав та не зазначив факт такого розірвання і його причини; при викладенні обставин зазначав докази і трактував їх зміст на свою користь, змінюючи при цьому фактичний зміст доказів (зокрема в частині змісту листа від 06.04.2022 № 2).

Відповідно до частин першої, третьої статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності; основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність.

Згідно зі статтею 7 ГПК України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу (стаття 13 ГПК України).

Частиною першою статті 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду.

Згідно із частиною першою статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частин першої та третьої статті 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права та відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи все викладене вище суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу, покладаються на Позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата виготовлення і підписання рішення 20.02.2023.

Суддя С.Ю. Наріжний