ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" лютого 2023 р. Cправа № 902/1154/22

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Зеленюк О.В.,

прокурора: Чередника Д.В.,

представника позивача: Панасюка В.М.,

представника відповідача: Могир О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (вул. Петра Болбочана, 8, м. Київ, 01014) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ-168, 03168)

до: Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" (вул. Стрілецька, 57, м. Вінниця, 21100)

про стягнення 1 559 769,98 грн,

В С Т А Н О В И В :

Заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону подано позов в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" про стягнення 1 559 769,98 грн.

Ухвалою суду від 14.11.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1154/22 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.12.2022.

Під час підготовчого провадження учасники справи скористалися правом на подання заяв по суті спору: відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 173-246, т. 1) та заперечення на відповіді на відзив прокурора та позивача (а.с. 24-31, т. 2); прокурором та позивачем - відповіді на відзив відповідача (а.с. 1-13, а.с. 14-18, т. 2).

Окрім того, судом відхилено як необґрунтоване викладене у відзиві на позовну заяву клопотання відповідача про залучення до участі у справі ДП "Автомоторс" як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, позаяк рішення у справі у справі не має впливу на права та обов`язки останнього, про що постановлено відповідну ухвалу від 17.01.2023 у протокольній формі.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито таку стадію судового процесу та призначено справу до розгляду по суті на 09.02.2023.

На визначений час у судове засідання 09.02.2023 з`явилися усі учасники справи.

Прокурор та позивач заявлений позов підтримали у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві та відповідях на відзив відповідача.

Представниця відповідача щодо позову заперечила, посилаючись на викладене у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповіді на відзив.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за Договором № 370/3/5/2/1/9 про закупівлю послуг за державні кошти від 25.08.2021 в частині повного та своєчасного здійснення регламентованого ремонту танкоремонтної майстерні ТРМ-80 з доведенням до виду ТРМ-80Д, внаслідок чого Заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону подано позов в інтересах держави в особі Міністерства оборони України про стягнення з Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" 1 559 769,98 грн, з яких: 759 324,45 грн - пені за порушення строків надання послуг; 536 896,08 грн - штрафу за прострочення надання послуг понад 30 днів та 263 549,45 грн - сума процентів за порушення термінів надання звітних документів.

Суть заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву зводиться до того, що останній звільняється від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання за Договором, оскільки з метою виконання умов Договору, на підтвердження існування для ДП "45 експериментальний механічний завод" обставин непереборної сили, підприємство разом із відповіддю на претензію надало Замовнику сертифікат Вінницької ТПП про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №0500-22-0071 від 18.02.2022. Тому твердження у позовній заяві щодо ознайомлення позивача лише 20.10.2022 зі змістом сертифіката Вінницької ТПП не відповідають дійсності.

У відповідях на відзив Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону акцентує увагу, що згідно Календарного плану надання послуг з ремонту виробів термін виконання ремонту - до 15.11.2021, термін надання звітних документів - до 30.11.2021. Поряд з цим відповідач звернувся до Вінницької торгово-промислової палати з листом (заявою) вих. №95 від 15.02.2022 щодо засвідчення форс-мажорних обставин, тобто після закінчення строків, встановлених Договором, на виконання ремонту (15.11.2021) та на надання звітних документів (30.11.2021). Відповідач почав вживати заходи з засвідчення форс-мажорних обставин після звернення позивача до нього з претензіями від 12.01.2022 та 07.02.2022.

Поряд з цим Міністерство оборони України вказує, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Позивач звертає увагу, що Договір № 370/3/5/2/1/9, укладений між Міністерством оборони України та ДП "45 експериментальний механічний завод" 25.08.2021, а договір на поставку двигунів внутрішнього згорання поршневих з компресійним запаленням (дизельний) №009/05/21, укладений між ДП "45 експериментальний механічний завод" та ДП "Автомоторс" (Генеральним представником АТ "Дойтц" в Україні") 26.07.2021.

Отже, на момент укладання вищезазначених договорів та виникнення згідно їх умов відповідних господарських зобов`язань, засвідчені ТПП обставини стихійного лиха (повінь) вже мали місце, у зв`язку з чим відповідачем не доведено прямого причинно-наслідкового зв`язку між наявністю зазначених обставин (оскільки вони виникли до моменту укладення даного договору) та прострочення виконання зобов`язань перед позивачем.

У запереченні на відповіді на відзиви відповідач вказує, що виконання ДП "45 експериментальний механічний завод" Договору, укладеного з Міністерством оборони України, напряму залежить від термінів поставки двигунів DEUTZ, що виготовляється Deutz AG (Німеччина) та постачається ДП "Автомоторс". Порушення ДП "Автомоторс" строків виконання за Договором № 009/05/21 тягне порушення строків виконання зобов`язань ДП "45 експериментальний механічний завод" за Договором, що є предметом розгляду даної справи, оскільки за Спільним рішенням, погодженим та затвердженим представниками Командування Сил логістики Збройних Сил України Міністерства оборони України Виконавець вправі використовувати для проведення ремонту та модифікації майстерні технічного обслуговування лише визначені типи двигунів.

ДП "45 експериментальний механічний завод", під час укладення Договору про закупівлю послуг за державні кошти з Міністерством оборони України, та встановлення строків його виконання, розраховував на вчасну поставку ДП "Автомоторс двигунів DEUTZ та не передбачав порушення ним строків у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин та їх наслідків.

Окрім того, на твердження позивача, що ремонт виробів було проведено лише 23.02.2022, відповідач акцентує увагу, що у вказану дату лише підписано акт приймання наданих послуг, однак із копій технологічних паспортів вбачається, що ремонт виробів:

- за номером С/О 822, що відповідає виробу №3 зазначеному у специфікації до Договору закінчено 23.12.2021;

- за номером С/О 203, що відповідає виробу №2 зазначеному у специфікації до Договору закінчено 23.12.2021;

- за номером С/О 947, що відповідає виробу №1 зазначеному у специфікації до Договору закінчено 23.12.2021.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

25.08.2021 між Міністерством оборони України (Замовник, позивач) та Державним підприємством "45 експериментальний механічний завод" (Виконавець, відповідач) укладено Договір № 370/3/5/2/1/9 про закупівлю послуг за державні кошти (Договір), відповідно до п.1.1. якого Виконавець зобов`язується надати Замовникові Послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (регламентований ремонт танко-ремонтної майстерні ТРМ-80 з доведенням до виду ТРМ-80Д) (далі ремонт Виробів) за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у Календарному плані надання послуг (Додаток 1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги.

Відповідно до пунктів 5.1., 5.2. Договору термін надання послуг - відповідно до Календарного плану надання послуг з ремонту Виробів (додаток 1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору. Термін проведення ремонту Виробів встановлюється Календарним планом надання послуг (Додаток 1 до Договору).

За змістом пункту 5.18. Договору зобов`язання Виконавця по наданню послуг за Договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання та затвердження Акту приймання наданих послуг Замовником (Додаток 4 до Договору).

Пунктом 7.2. Договору сторони погодили, що за порушення терміну виконання зобов`язання з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вказаної вартості.

Окрім того, за не повернення попередньої оплати (її частини) або ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання Послуг, Виконавець сплачує проценти за кожний день користування грошовими коштами у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми невикористаних коштів.

Відповідно до п. 8.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Згідно із п. 8.2 Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами (п. 8.3. Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його двома Сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, а з питань розрахунків - до повного виконання Сторонами зобов`язань по цьому Договору. Закінчення строків Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення його умов, які мали місце під час дії Договору (п.п. 10.1., 10.2. Договору).

Додатком №1 до Договору сторони погодили Календарний план надання послуг з ремонту Виробів, визначивши термін виконання ремонту - 15.11.2021 та термін надання звітних документів - 30.11.2021 (а.с. 46, т.1).

У Специфікації до Договору (а.с. 47, т. 1) сторони визначили найменування та номери виробів, щодо яких надаються послуги з регламентованого ремонту.

В подальшому, починаючи з 23.09.2021 між сторонами укладено ряд додаткових угод (а.с. 48-60, т. 1), відповідно до яких внесено зміни до Договору щодо строку попередньої оплати, ціни Договору, зміни до Специфікації та Календарного плану щодо кількості виробів відносно яких надаються послуги з регламентованого ремонту, строку дії Договору.

Так, Додатковою угодою №1 від 23.09.2021 внесено, зокрема, зміни до п. 4.5. Договору та викладено його в такій редакції: "За письмовим погодженням між Сторонами, відповідно до належним чином оформленого Рішення заступника Міністра оборони України, з метою виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави в умовах особливого періоду та у період проведення операції об`єднаних сил, Замовник має право здійснювати попередню оплату у розмірі до 30% від ціни Договору терміном на три місяці (але не пізніше терміну надання послуг за Договором) згідно абзацу 2 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1070 "Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти.

Виконавець у строк не пізніше терміну поетапного надання послуг, після отримання попередньої оплати, повинен надати Замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок Замовника."

Додатковою угодою №4 від 29.12.2021 внесено зміни до п. 10.1. Договору в частині строку дії договору до 30.03.2022. Поряд з цим в редакції Додаткової угоди №5 від 03.03.2022 внесено зміни в Календарний план надання послуг з ремонту Виробів, визначивши кількість регламентованого ремонту 3 одиниць виробів.

28.09.2021 на рахунок ДП "45 експериментальний механічний завод" перераховано попередню оплату за Договором в сумі 6 131 010,43 грн згідно вимоги на оплату №370/3/302 від 27.09.2021.

Факт виконання обумовленого у Специфікації ремонту Виробів підтверджується обопільно підписаним та скріпленим печатками сторін Актом №1 приймання наданих послуг з ремонту Виробів від 23.02.2022 на загальну суму 7 669 944 грн з ПДВ (а.с. 75, т. 1);

Як зазначає прокурор, ДП "45 експериментальний механічний завод" було порушено строки виконання Договору № 370/3/5/2/1/9 від 25.08.2021 в частині надання послуг до 15.11.2021 та звітних документів до 30.11.2021, а також зобов`язань щодо повернення попередньої оплати в сумі 6 131 010,43 грн, внаслідок чого Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Центрального регіону подано позов в інтересах держави в особі Міністерства оборони України про стягнення з Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" 759 324,45 грн - пені за порушення строків надання послуг; 536 896,08 грн - штрафу за прострочення надання послуг понад 30 днів та 263 549,45 грн - суми процентів за порушення термінів надання звітних документів.

Слід зазначити, що Міністерство оборони України двічі зверталося до відповідача із претензіями щодо неналежного виконання умов Договору (а.с. 61-70, т.1), поряд з цим у матеріалах справи міститься відповідь на претензію вих. №130 від 22.02.2022, обґрунтована простроченням виконання зобов`язання внаслідок обставин непереборної сили, що підтверджено копією сертифікату Вінницької ТПП про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №500-22-0071 від 18.02.2022.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши укладений між позивачем та відповідачем Договір № 370/3/5/2/1/9 про закупівлю послуг за державні кошти від 25.08.2021, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є фактично договором підряду, що містить деякі елементи договору надання послуг.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За змістом ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основний критерій відмінності роботи від послуги, на який найчастіше звертається увага при розгляді господарських справ (встановлення дійсних правовідносин між сторонами спору) - майновий результат роботи і відсутність такого у послуги.

Іншими словами різниця між послугами і роботами полягає у тому, що саме оплачується - процес (послуги) чи результат (роботи). У зобов`язаннях по виконанню робіт на одного з контрагентів покладається обов`язок виконати роботу, яка б завершувалась досягненням певного матеріального результату, а в зобов`язаннях про надання послуг діяльність контрагента спрямована на вчинення юридичних і фактичних дій, які безпосередньо не породжують матеріальних наслідків або зовсім не повинні завершуватися матеріальними наслідками, тобто споживання послуги має місце в процесі її надання, на відміну від роботи, споживання результатів якої зазвичай не збігається з часом її надання.

Так, за змістом укладеного договору (п. 4.1. Договору) сторони передбачили, що Замовник здійснює розрахунки з Виконавцем поетапно за фактично надані послуги протягом 30 банківських днів з дати підписання Замовником Акту приймання наданих послуг, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток 4 до Договору), відповідно до наданих Виконавцем рахунків, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Згідно зі ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст. 550 ЦК України).

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, відповідно до Календарного плану надання послуг з ремонту Виробів (Додаток №1 до Договору) сторони визначили термін виконання ремонту - 15.11.2021 та термін надання звітних документів - 30.11.2021. Тобто сам по собі Додаток №1 як календарний план надання послуг містить у собі дві дати та етапи робіт, останньою з яких є 30.11.2021.

Поряд з цим не зважаючи на наявність етапності виконання договору, на думку суду, дані умови Договору не змінюють самої правової природи зобов`язання з виконання підрядних робіт, яке в даному випадку по своїй суті є неподільним зобов`язанням, яке за наявності декількох дат виконання, має бути виконане не пізніше останньої дати, погодженої сторонами.

Пунктом 7.2. Договору сторони погодили, що за порушення терміну виконання зобов`язання з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вказаної вартості.

Отже, відповідальність у вигляді пені за змістом п. 7.2. Договору сторони встановили саме за порушення терміну виконання зобов`язання, а не виконання певних етапів робіт.

Водночас у п. 5.18. Договору сторони визначили, що зобов`язання Виконавця по наданню послуг за Договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання та затвердження Акту приймання наданих послуг Замовником (Додаток 4 до Договору).

Системно проаналізувавши у своїй сукупності вищезазначені умови Договору, погоджені на розсуд сторін, суд приходить до висновку, що відповідальність відповідача як Виконавця за Договором у вигляді пені та штрафу має місце у разі виконання відповідачем зобов`язання за Договором поза межами 30.11.2021. Адже у розумінні положень договору та чинного законодавства про підряд невиконання таких робіт саме у строк по 30.11.2021 призводить до прострочення виконання зобов`язання та настання відповідальності.

Однак в даному випадку, факт остаточного (повного) виконання ремонту виробів, обумовлених у Специфікації, зафіксовано у Акті №1 приймання наданих послуг з ремонту Виробів, який датовано 23.02.2022. При цьому такий Акт обопільно підписано сторонами без жодних зауважень і застережень та сторони підтвердили, що взаємних претензій (щодо якості та комплектності Виробу) не мають.

Слід зазначити, що Договором не передбачено яким документом визначається дата факту виконання ремонту, однак виконання зобов`язання Виконавця за Договором сторони погодили саме за фактом підписання та затвердження Акту приймання наданих послуг Замовником (п. 5.18 Договору).

Підписання такого Акту як засвідчення факту виконання зобов`язання щодо передання робіт підрядником і прийняття їх замовником відповідає приписам ч. 4 ст. 882 ЦК України.

Отже, зобов`язання відповідача за Договором є простроченим з 01.12.2021, а не з 16.11.2021, як визначено позивачем.

Здійснивши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" перерахунок пені за період прострочення з 01.12.2021 по 22.02.2022 на суму 7 669 944 грн, судом встановлено обґрунтованість такого нарахування в сумі 644 275,3 грн, що є на 115 049,15 грн менше, аніж заявлено позивачем.

Відтак суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача пені у визначеній судом сумі 644 275,3 грн та у стягненні 115 049,15 грн пені слід відмовити як заявленій безпідставно.

Арифметичною перевіркою правильності нарахованого позивачем штрафу в порядку п. 7.2. Договору помилок не виявлено (7 669 944 грн х 7% = 536 896,08 грн), що свідчить про обґрунтованість такої вимоги. Внаслідок чого суд дійшов висновку про задоволення цієї позовної вимоги повністю.

Окрім того, пунктом 7.2. Договору сторони погодили, що за не повернення попередньої оплати (її частини) або ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання Послуг, Виконавець сплачує проценти за кожний день користування грошовими коштами у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми невикористаних коштів. Водночас у цьому ж пункті зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України Сторони встановили інший розмір відсотків - 0 (нуль) відсотків для Замовника.

Проаналізувавши п. 7.2. Договору в частині сплати процентів, суд приходить до висновку, що таке нарахування за своєю правовою природою є пенею, позаяк визначене у відсотках за кожний день користування грошовими коштами.

Так, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення). Проценти, які відповідно до договору нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою підпадають під визначення пені, передбаченої статтею 549 ЦК України.

Тобто, в даному випадку має місце фактично подвійне нарахування пені, яка визначена у різному розмірі (у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг та у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення).

Отже, пунктом 7.2. Договору сторони встановили відповідальність за невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором у вигляді подвійного стягнення одного й того ж виду неустойки в різному розмірі, що є неприпустимим, оскільки одночасне застосування одного виду цивільно-правової за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Поряд з цим суд наголошує, що зобов`язання відповідача за Договором є цілісним, та сторони погодили його виконання саме за фактом підписання та затвердження Акту приймання наданих послуг Замовником (п. 5.18 Договору). Тобто допущене відповідачем прострочення виконання зобов`язання є одним і тим же правопорушенням, що не може передбачати подвійну відповідальність.

Окремо суд наголошує, що принцип свободи договору належить до загальних засад цивільного законодавства, закріплених у ст. 3 ЦК України, та є одним із принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав. Водночас в межах свободи договору дозволено все те, що не суперечить Закону, а в даному випадку пункт 7.2. Договору в частині визначення процентів суперечить ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, що у разі їх одночасного застосування із визначеною сторонами пенею призведе до порушення положень ст. 61 Конституції України.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 263 549,45 грн - процентів за порушення термінів надання звітних документів слід відмовити.

За змістом ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем слідує із умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково з урахуванням мотивів безпідставності стягнення 115 049,15 грн пені внаслідок неправильного визначення початку прострочення виконання зобов`язання, а також безпідставності стягнення процентів, що по своїй суті є пенею та призводить до подвійного стягнення.

При постановленні цього рішення суд врахував висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Серявін та інші проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Так, заперечення відповідача щодо позову судом оцінюються критично, оскільки не спростовують правомірності та обґрунтованості заявлених позовних вимог, а також наведених мотивів суду щодо часткового задоволення позову.

Так, саме лише посилання на наявність форс-мажорних обставин не ставить у пряму залежність неможливість виконання Державним підприємством "45 експериментальний механічний завод" зобов`язання за Договором.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 зі справи № 915/531/17, від 26.05.2020 зі справи № 918/289/19, від 17.12.2020 зі справи № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- статтею 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Такий же висновок підтримано КГС ВС у постанові від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Дійсно, відповідно до Сертифікату Вінницької ТПП №0500-22-0071 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (вих. № 23/12/50 від 18.02.2022) засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): обмеження, встановлені адміністративними та нормативно-правовими актами у зв`язку з пандемією COVID-19 в Німеччині та наслідки повені, що сталася влітку 2021 року у районі м. Кельн (Німеччина).

Поряд з цим слушними є доводи позивача, що Договір № 370/3/5/2/1/9, укладений між Міністерством оборони України та ДП "45 експериментальний механічний завод" 25.08.2021, а Договір на поставку двигунів внутрішнього згорання поршневих з компресійним запаленням (дизельний) №009/05/21, укладений між ДП "45 експериментальний механічний завод" та ДП "Автомоторс" (Генеральним представником АТ "Дойтц" в Україні") 26.07.2021.

Отже, на момент укладання вищезазначених договорів та виникнення згідно їх умов відповідних господарських зобов`язань, засвідчені ТПП обставини стихійного лиха (повінь) вже мали місце.

Зазначене підтверджується Сертифікатом ТПП України №3100-22-0058 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим ДП "Автомоторс" (а.с. 229-230, т.1), відповідно до якого засвідчено форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили): виняткові погодні умови, зокрема повінь 14 липня 2021 року в м. Кельн (Німеччина) за місцезнаходженням компанії DEUTZ AG; обмеження, встановлені адміністративними та нормативно-правовими актами у зв`язку з пандемією COVID-19 в Німеччині.

Суд акцентує увагу, що згідно з п. 8.1. Договору № 370/3/5/2/1/9 про закупівлю послуг за державні кошти від 25.08.2021 сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Враховуючи викладене, посилання відповідача на обставини непереборної сили, які існували на час укладення Договору не є підставою для звільнення останнього від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Більше того неможливість невиконання свого зобов`язання іншим контрагентом відповідача - ДП "Автомоторс" не має прямого впливу на зобов`язання сторін за Договором № 370/3/5/2/1/9 про закупівлю послуг за державні кошти від 25.08.2021, позаяк ДП "Автомоторс" не є стороною такого Договору.

Визначаючись щодо наявності підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства оборони України, судом враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, зокрема про те, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Листом вих. №15-190 вих-22 від 26.10.2022 Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону повідомила Міністерство оборони України про намір в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" звернутися в інтересах держави в його особі до Господарського суду Вінницької області з відповідним позовом.

Суд акцентує увагу, що обставини бездіяльності компетентного органу є предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин, про що також зазначено у пункті 67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Протягом розгляду даної справи Міністерство оборони не заперечило щодо здійснення представництва інтересів держави у даному спорі прокурором та не повідомило про намір самостійно звернутися з позовом до суду. Поряд з цим позивач у даному спорі підтримав позицію прокурора щодо задоволення позову.

Отже, наявні підстави вважати, що прокурором дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".

Більше того, підстави представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства оборони України не оспорювалися відповідачем, тому суд вважає надмірну оцінку процесуального статусу прокурора у даному випадку надмірним формалізмом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати на сплату судового збору в сумі 17 718,02 грн покладаються на відповідача та такі витрати в сумі 5 678,98 грн (у частині безпідставного нарахування пені та процентів) залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" (вул. Стрілецька, 57, м. Вінниця, 21100, ) на користь Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ-168, 03168, ) 644 275,3 грн - пені; 536 896,08 грн - штрафу та 17 718,02 грн - витрат на сплату судового збору.

3. У стягненні 115 049,15 грн пені та 263 549,45 грн процентів відмовити, у результаті чого витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 678,98 грн залишити за позивачем.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відповідні адреси електронної пошти: прокурора - ; позивача - ; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повне рішення складено 20 лютого 2023 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Центрального регіону - вул. Петра Болбочана, 8, м. Київ, 01014;

3 - позивачу - Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ-168, 03168;

4 - відповідачу - вул. Стрілецька, 57, м. Вінниця, 21100.