ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

за результатами розгляду заяви кредитора

з грошовими вимогами до боржника

08.02.2023м. ДніпроСправа № 904/8336/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" (місто Дергачі, Дергачівський район, Харківська область)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (місто Дніпро)

про визнання грошових вимог на суму 442 912,86 грн та 4 540,00 грн судового збору

Суддя Примак С.А.

при секретарі судового засідання Балійчук М.В.

За участі представників сторін:

від ТОВ "Трау Нутришин Україна": Сидоренко В.А.

від АТ "Про Кредит Банк": Лисенко А.В.

від боржника: не з`явився

розпорядник майна Касаткін Д.М.

Інші учасники провадження по справі у судове засідання: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою господарського суду від 19.10.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія". Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгоспторг-2021" у розмірі 134 087 332,29 грн - 4 черга задоволення та 76 700,00 грн. - 1 черга задоволення (судові витрати та авансування витрат арбітражного керуючого). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до вимог статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства. Введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" призначено арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича (свідоцтво № 1802 від 22.06.2017). Призначено попереднє засідання на 22.12.2021.

На Веб-сайті Вищого господарського суду України 20.10.2021 оприлюднено повідомлення №67418 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" для заявлення кредиторами грошових вимог до боржника.

До господарського суду 30.11.2021 за допомогою засобів поштового зв`язку надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Віломікс Україна" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" про визнання грошових вимог на суму 141 167,74 грн та 4540,00 грн судового збору. Вказана заява засобами поштового зв`язку була направлена 19.11.2021.

Ухвалою господарського суду від 01.12.2022 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Віломікс Україна" до розгляду. Призначено розгляд заяви у попередньому засіданні на 22.12.2021, зобов`язавши розпорядника майна Касаткіна Дениса Миколайовича (свідоцтво № 1802 від 22.06.2017) та боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" надати повідомлення про результати розгляду грошових вимог кредитора. Також зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Віломікс Україна" надати письмові пояснення з приводу акту Господарського суду Дніпропетровської області №607/21 від 30.11.2021.

До господарського суду 29.11.2021 від розпорядника майна - арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича надійшло повідомлення №01-32/77-11 від 26.11.2021 про розгляд грошових вимог.

Між тим, не погодившись із ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2021 про відкриття провадження у справі №904/8336/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія", Товариство з обмеженою відповідальністю "Трау Нутришин Україна" звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Супровідним листом господарського суду № 904/8336/21/57087/21 від 10.11.2021 справу №904/8336/21 було направлено до Центрального апеляційного господарського суду, для розгляду вказаної апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трау Нутришин Україна" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2021 про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2022 у справі №904/8336/21 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трау Нутришин Україна" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2021 у справі № 904/8336/21.

Після апеляційного перегляду ухвали господарського суду 19.10.2021 про відкриття провадження у справі про банкрутство, 25.05.2021 справа №904/8336/21 повернулася на адресу Господарського суду Дніпропетровської області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням апеляційного суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" 01.06.2022 звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою у якій просить суд мотивувальну частину ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2022 змінити шляхом її доповнення висновками щодо презумпції правомірності правочину та свободи договору, а резолютивну частину ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2022 залишити без змін.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 21.06.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 904/8336/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2022.

Ухвалою господарського суду від 30.06.2022 грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Віломікс Україна" (вх. суду №26-2445/21 від 30.11.2021) призначено до розгляду у попередньому засіданні на 09.11.2022 о 11:30.

Ухвалою господарського суду від 09.11.2022 відкладено розгляд грошових вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Віломікс Україна" (вх. суду №26-2445/21 від 30.11.2021) у попередньому засіданні на 23.11.2022, зобов`язавши кредитора надати до суду до 20.11.2022 письмові пояснення на повідомлення розпорядника майна №01-32/77-11 від 26.11.2021 про розгляд грошових вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Грошові вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" обґрунтовані наступним.

Як вбачається з матеріалів грошових вимог, 24.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм", як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія", як покупцем укладено договір поставки №114, відповідно до умов якого постачальник прийняв на себе зобов`язання з поставки покупцеві ветеринарних препаратів та інших товарів ветеринарного призначення, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити продукцію у порядку та на умовах передбачених договором (пункт 1.1 договору).

Так, на виконання умов договору кредитором на адресу боржника було поставлено товар на суму у загальному розмірі 344 163,00 грн, що підтверджується наявними в матерііалах справи видатковими накладними підписаними з боку боржника, а саме:

- №795 від 25.08.2020 на суму 60 255,00 грн, а.с. 16;

- №846 від 07.09.2020 на суму 40 500,00 грн, а.с. 19;

- №847 від 07.09.2020 на суму 40 500,00 грн, а.с. 20,

- №894 від 17.09.2020 на суму 41 700,00 грн, а.с. 25,

- №895 від 17.09.2020 на суму 41 700,00 грн, а.с. 26,

- №896 від 17.09.2020 на суму 11 520,00 грн, а.с. 27,

- №925 від 25.09.2020 на суму 41 700,00 грн, а.с. 31,

- №919 від 24.09.2020 на суму 41 700,00 грн, а.с. 32,

- №979 від 08.10.2020 на суму 24 588,00 грн, а.с. 35.

Відповідно до поданої заяви, отриманий боржником товар оплачено частково на загальну суму 39 000,00 грн. Таким чином заборгованість за поставлений товар складає суму у розмірі 305 163,00 грн.

У зв`язку із простроченням виконання зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару за вказаним договором, заявником на суму боргу було нараховано штрафні санкції на суму у загальному розмірі 83 800,59 грн, з яких 45 703,19 грн - пеня, 37 191,15 грн - інфляційні втрати та 9 906,25 грн - 3 % річних.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Частинами 1 та 2 статті 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Управнена сторона має право не приймати виконання зобов`язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов`язання.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) та у разі його порушення настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Частинами 2 та 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, господарський суд зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" заявлено до стягнення витрати на правничу професійну допомоги у розмірі 40 409,25 грн.

Так, заявником у зв`язку з підготовкою заяви про визнання грошових вимог до боржника та представництвом інтересів у справі про банкрутство понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 409,25 грн.

Відповідно до додаткової угоди №3 від 19.07.2021 до договору про надання правової допомоги №01/21/05 від 21.05.2020, за умовами якої останній зобов`язувався надавати правову допомогу та здійснювати представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" при стягненні заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" в межах позовного провадження.

Між тим, у зв`язку із зупиненням розгляду вищезазначеної справи, було укладено додаткову угоду №3.1 від 15.11.2021 за умовами якої обсяг правової допомоги, обумовленої змістом додаткової угоди №3 від 19.07.2021, було скориговано та доповнено послугою щодо складання заяви про визнання грошових вимог кредитора до боржника. При цьому, гонорар за послугою щодо стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" сплачено 12.08.2021, що підтверджується платіжним дорученням №254 (а.с. 50).

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 64 Кодексу з процедур банкрутства, у першу чергу задовольняються зокрема витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Верховний Суд у постанові по справі №904/4387/19 від 22.10.2020 зазначив, що системний аналіз норм статті 123 Господарського процесуального кодексу України, статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді не є у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами Господарського процесуального кодексу України та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Відтак, керуючись статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, до цієї заяви додається детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та належним чином завірені копії: витягу з ЄРАУ щодо адвоката Зайцевої В.О.; договору №01/21/05 від 21.05.2021; додаткової угоди №3 від 19.07.2021 до договору №01/21/05 від 21.05.2021; рахунку-фактури №106 від 06.08.2021; акту здачі-приймання наданих послуг №000021/21 від 27.10.2021; платіжного доручення №254 від 12.08.2021; додаткової угоди №3.1 від 15.11.2021.

Згідно частин 3-4 статі 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів ; вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку про необхідність визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" на суму 4 540,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 40 409,25 грн (правнича допомога) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 352 260,40 - 4 черга задоволення вимог кредиторів, 45 703,19 - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Керуючись статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" на суму 4 540,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 40 409,25 грн (правнича допомога) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 352 260,40 - 4 черга задоволення вимог кредиторів, 45 703,19 - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у 10-ти денний строк до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя С.А. Примак