ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2023 р. Справа№ 920/625/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання : Місюк О.П.

представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Скубира О.М. ( ордер серії ВМ від 12.10.2022);

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш"

на рішення Господарського суду Сумської області від 29.09.2022

у справі № 920/625/22 (суддя Заєць С.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Науково-дослідний і проектно - конструкторський інститу атомного та енергетичного насособудування"

до Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш"

про стягнення 244 325, 67грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 29.09.2022 у справі №920/625/22 позовні вимоги Акціонерного товариства «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» до Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про стягнення 244325 грн 67коп задоволено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- спірним періодом, у якій утворилась заборгованість у сумі 201770грн 90 коп є лютий 2022 року;

- офіційний лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання;

- оскільки судом встановлено факт порушення з боку відповідача грошового зобов`язання за оренду майна, а стягнення штрафних санкцій (пені та штрафу) передбачена умовами договору та нормами чинного законодавства, позовні вимоги про стягнення пені, інфляційних та 3% річних є обґрунтованими.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Північний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 29.09.2022 та ухвалити нове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- при підписанні договору форс-мажорних обставин не було, ні позивач ні відповідач не могли знати про можливе виникнення таких обставин; обставини форс-мажору, в тому числі прийняття Правлінням Національного Банку України постанови «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24.02.2022 №18 мають винятковий характер і не залежать від волі сторін договору, у зв`язку з чим дані обставини є невідворотні та надзвичайні;

- прийняття правлінням НБУ постанови «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24.02.2022 №18, якою заборонено видаткові операції відповідача, зокрема і оплата за договором від 15.09.2009 №5772 і є саме надзвичайними і невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" на рішення Господарського суду Сумської області від 29.09.2022, справу №920/625/22 призначено до розгляду на 08.02.2023.

Від позивача (30.01.2023) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає про те, що:

- лист Торгово-промислової палати України, на який посилається відповідач тлумачить, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань, тобто необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні;

- незважаючи на всі обставини, викладені в апеляційній скарзі підприємство відповідача неушкоджене, функціонує та використовує в т.ч. протягом дії воєнного стану майно, яке передане йому позивачем відповідно до договору оренди індивідуально визначеного майна №5772 від 15.09.2009, не виконання умов якого відповідачем є предметом розгляду у цій справі, а от позивач в повному обсязі позбавлений можливості виконувати свої зобов`язання, в т.ч. в податкові, внаслідок не виконання відповідачем умов договору оренди та декількох інших господарських договорів (відповідач є замовником більше 90% обсягу робіт та послуг, які до 24 лютого 2022 року виробляв та надавав позивач).

В судове засідання апеляційного господарського суду 08.02.2023 не з`явився представник позивача.

Враховуючи належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача колегією суддів встановлено.

15.09.2009 між Відкритим акціонерним товариством «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування», як орендодавцем, та Відкритим акціонерним товариством «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш», як орендарем, укладено договір № 5772, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене майно.

Згідно з п. 10.1 договору № 5772 договір укладено строком на 10 років, що діє з дня державної реєстрації 15 вересня 2009 р. до 30 червня 2019 р. включно.

Відповідно до п.3.6 договору № 5772 орендна плата сплачується у безготівковому вигляді щомісячно, на підставі виставленого рахунку-фактури, в строк не пізніше 10 банківських днів з дати завершення попереднього місяця, в гривнях України шляхом перерахування на банківський рахунок орендодавця, зазначений в статті цього договору "Платіжні та поштові реквізити Сторін".

25.03.2010 між Відкритим акціонерним товариством «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» та Відкритим акціонерним товариством «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» укладено договір № 1 від 25.03.2010р. про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного майна № 5772 від 15.09.2009 року, відповідно до якого п.3.6 договору №5772 від 15.09,2009 викладено в новій редакції:

« 3.6 Орендна плата сплачується у безготівковому вигляді щомісячно, на підставі виставленого рахунку-фактури, в строк не пізніше 10 банківських днів з дня отримання рахунку-фактури, в гривнях України шляхом перерахування на банківський рахунок орендодавця, зазначений в статті цього договору "Платіжні та поштові реквізити Сторін".

05.03.2019 між Акціонерним товариством «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» та Акціонерним товариством «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» укладено договір №4 про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного майна № 5772, відповідно до якого п. 10.1 договору № 5772 від 15.09.2009 викладено в новій редакції:

« 10.1 Цей договір укладено строком на 20 років, що діє з дня державної реєстрації 15 вересня 2009 р. до 30 червня 2029 р. включно.»

Як зазначає позивач в обґрунтування позовних вимог, за послуги визначенні в договорі № 5772 та надані в лютому 2022 року (акт наданих послуг № 9069 від 28.02.22) орендодавець 14.04.2022 передав орендарю рахунок № 1.00002/9069 на суму 201770,90 грн.

Відповідно до умов п. 3.6. договору № 5772 відповідач був зобов`язаний оплатити послуги за лютий 2022 року до 27.04.2022 включно.

Звертаючись з позовом, позивач зазначає про те, що відповідачем договірні зобов`язання з оплати наданих послуг не здійснені належним чином та в обумовлені договором строки, в зв`язку з чим у відповідача станом на 25.08.2022 обліковується основна сума заборгованості в розмірі 201770грн 90 коп.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Договір оренди є одним з видів зобов`язального майнового найму, правовідносини за яким регламентуються загальними нормами зобов`язального права та майнового найму.

Своєчасне внесення орендної плати за користуванням майном є одним з основних обов`язків наймача (орендаря), належне виконання якого вимагається законом.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Господарським судом Сумської області встановлено, що спірним періодом, у який утворилась заявлена позивачем заборгованість у сумі 201770 грн 90 коп, є лютий 2022 року.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідач зазначає про настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), посилаючись як на документ, що підтверджує їх настання - оприлюднений лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Проте, зазначений лист тлумачить, що введення воєнного стану на території Україні є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні» та деталізовано в розділі 6 регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 13 липня 2014 року № 40(3) (з наступними змінами).

Відповідно до ч.1 ст.141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

За умовами п.6.2 регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 регламенту).

Для того щоб отримати сертифікат ТПП про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), слід довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їх результатом), на які сторона посилається як на підставу неможливості виконати зобов`язання.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28 лютого 2022 року не містить ідентифікувальних ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28 лютого 2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

Верховний Суд у справі № 910/9258/20 наголошує: «Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання».

Окрім цього, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України унормовано, що суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності».

Тобто форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) звільняють лише від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, а не від самого зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 у справі № 917/1053/18, зазначив, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Враховуючи вищезазначене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача орендної плати за лютий 2022 року в сумі 201770грн 90 коп.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 3.7. договору сторонами погоджено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцю з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку сума пені становить 27197 грн. 61 коп. (за період з 28.04.2022 до 25.08.2022, виходячи з суми боргу 201770 грн 90 коп.).

Беручи до уваги те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення з боку відповідача грошового зобов`язання за оренду майна, а стягнення штрафних санкцій (пені та штрафу) передбачена умовами договору та нормами чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 27197грн 61 коп. пені.

Окрім цього, позивач, відповідно до поданого розрахунку просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 19907грн 07коп та інфляційних втрат у сумі 13367грн 09 коп.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 Цивільного кодексу України, право кредитора на стягнення 3% річних не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

При цьому, слід зазначити, що згідно положень Цивільного кодексу України проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. Між сторонами такий розмір процентів не визначався.

Враховуючи підтвердження матеріалами справи факту несвоєчасної оплати відповідачем за оренду майна, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1990грн 07коп та інфляційних нарахувань в сумі 13367грн 09коп підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Сумської області від 29.09.2022 не підлягає скасуванню.

Судовий збір, у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги та у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" залишити без задоволення .

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 29.09.2022 у справі №920/625/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи №920/625/22 повернути до Господарського суду Сумської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 16.02.2023

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов