ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023м. ДніпроСправа № 904/4733/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Приватного Акціонерного Товариства "Дніпровський Металургійний Завод", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 6 197, 21 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне Акціонерне Товариство "Дніпровський Металургійний Завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 6 197, 21 грн., що складають суму вартості нестачі вантажу, відправленим за залізничними накладними № 53878096.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем як перевізником зобов`язань щодо забезпечення збереження вантажу у вагоні № 54135413 за накладною № 53878096 під час залізничного перевезення, що підтверджується комерційним актом № 451400/6 від 22.08.2022.

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що при здійсненні розрахунку позивачем не вірно застосована норма недостачі, зазначаючи про те, що в графі 20 накладної № 53878096 вказано, що вологість становить більше 12%, отже, до вантажу, що перевозився по вказаній накладній у вагоні № 54135413, на думку відповідача, повинна застосовуватись норма недостачі у розмірі 2%.

З огляду на викладене, відповідач звертає увагу суду на те, що 2% від маси вантажу, що зазначена у накладній (69000 кг) становить 1380 кг, що більше, ніж маса нестачі вантажу (1350 кг), зафіксована комерційним актом № 451400/6 від 22.08.2022, у зв`язку з чим, на думку останнього, маса нестачі вантажу перебуває в межах природної втрати.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2022 відкрито провадження у справі № 904/4733/22, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору перевезення вантажу залізничним транспортом; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність або відсутність факту недостачі, правомірність здійсненого розрахунку заявленої до стягнення суми недостачі.

07.06.2022 між Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" (далі - Покупець та/або вантажоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" (далі - Постачальник) укладено договір постачання вугільної продукції № 254/2022 (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник постачає, а Покупець придбає вугільну продукцію. Номенклатурний перелік, асортимент, кількість, ціна, вартість Продукції та інші умови узгоджуються сторонами в специфікаціях, які після їх підписання є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.1. Договору).

Одиницею виміру продукції приймається метрична тонна (п. 2.1 Договору).

Кількісні і якісні показники продукції повинні відповідати показникам, зазначеним у додатках (специфікаціях) до цього Договору з урахуванням розміру базової похибки випробування встановленої ДСТУ 4096-2002 (п. 2.2 Договору).

Постачальник поставляє продукцію в залізничних вагонах на умовах, визначених додатками (специфікаціями), за адресами та реквізитами вказаними Покупцем у письмових повідомленнях (п. 3.1 Договору).

Пунктом 3.3 Договору сторони погодили, що базисні умови поставки продукції, вказуються у додатках (специфікаціях) до цього Договору (згідно з Міжнародними правилами Інкотермс у редакції 2010 року).

Права власності на продукцію, а також всі пов`язані з ним ризики переходять від Постачальника до Покупця у відповідності до умов переходу права власності на продукцію, визначений у специфікаціях (додатках).

Датою поставки продукції вважається - дата відмітки в залізничній накладній про прибуття товару на станцію призначення, якщо інші умови поставки не узгодженні сторонами в специфікації (додатку) до Договору (п. 3.4 Договору).

Ціна за одиницю продукції є договірною та визначається у додатках (специфікаціях) до цього Договору. Вугілля постачається за ціною з ПДВ (п. 4.1 Договору).

Загальна сума Договору складає суму всіх додатків (специфікацій) до цього Договору (п. 4.2 Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору розрахунки по цьому Договору здійснюються Покупцем шляхом прямого перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника за продукцію, що поставляється, протягом 7 (семи) банківських днів від дати поставки та приймання продукції за якістю, відповідно до пункту 6.2 Договору.

Можлива інша форма розрахунків і терміни сплати за відвантажену продукцію за попередньою домовленістю сторін у додатках (специфікаціях) до цього Договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору прийом продукції, що поставляється Постачальником, здійснюється Покупцем: за кількістю - на підставі ваги, вказаної в залізничних накладних у фактичній вазі; за якістю - на підставі посвідчення про якістю, виданого виробником.

Під час визначення якісних показників - під партією продукції розуміється кількість продукції, відвантаженої за одним посвідченням про якість, виданим виробником.

Під час визначення кількості - під партією продукції розуміється кількість продукції відвантаженої за однією залізничною накладною (квитанцією), при цьому приймається норма природного убутку та похибка вагів - 1% від маси нетто продукції, вказаної у залізничній накладній.

З приписами п. 6.2 Договору прийом продукції за кількістю здійснюється згідно з «Інструкцією про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю», затвердженою постановою Держарбітражу СРСР від 15.06.65 р, № П-6 (з урахуванням подальших змін).

Якщо під час прийому продукції буде виявлена недостача або невідповідність фактичних даних про якість продукції порівняно з даними, вказаними у посвідченнях про якість більш ніж розмір базової похибки випробування встановлений ДСТУ 4096-2002, виклик представників Постачальника та/або Вантажовідправника обов`язковий.

Продукція, що відвантажена постачальником згідно з цим Договором, транспортується залізницею у відкритих піввагонах, завантажується до вагонів навалом із нанесенням маркування (п. 7.1 Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022, а в частині невиконання зобов`язань сторін - до повного їх виконання. Якщо за 30 днів до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не висловить бажання розірвати цей Договорі, то він автоматично пролонговується на кожний наступний календарний рік (п. 12.6 Договору).

В матеріалах справи наявна специфікація № 3 від 07.06.2022, в якій сторони узгодили поставку вугілля кам`яного марки Ж (0-100), у кількості 5 500 тонн,базовою ціною за 1 тонну 8 079,25 без ПДВ. Загальною вартістю 53 323 050,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до умов Специфікації № 3 до Договору ціна встановлюється без врахування знижок/надбавок по якості. Остаточна ціна за вугілля розраховується на підстав приймання продукції згідно п. 6 Договору.

Термін поставки - серпень 2022.

Умови поставки: FCA станція Родинська Донецької залізниці, згідно Інкотермс 2000.

Право власності на продукцію, а також всі пов`язані з ним ризики переходять від Постачальника до Покупця з дати відмітки в залізничній накладній про відвантаження продукції (п. 2 Специфікації).

Умови оплати - оплата відвантаженої партії товару протягом 7 (семи) календарних днів із дати відвантаження в залізничній накладній (п. 3 Специфікації).

Вантажовідправником від Постачальника, згідно п. 5 Специфікаціїдо Договору та товаросупровідних документів, є ДП «ВК «Краснолиманське».

Станція відправлення: «Родинська» Донецької залізниці, код станції: 49209.

Позивачем, відповідно до умов договору постачання, оплачено отримане кам`яне вугілля, що підтверджується залученим до матеріалів справи платіжним дорученням № 376400 від 06.09.2022 на суму 9 671 391,00 грн.

На виконання умов договору та специфікації постачальник в особі ТОВ «Краснолиманське» зі станції відправлення «Родинська» Донецької залізниці здійснило відправлення вагону № 54135413, навантаженого вугіллям кам`яним марки Ж-жирний, вугілля марк Ж 0-100 УДК-88, навалом, поверхня вантажу розрівняна планером з нанесенням маркування у вигляду двох повздовжних борозен шириною 50 мм, на станцію призначення - «Діївка» Придніпровської залізниці, одержувачем за якою є Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" (покупець за вказаним вище договором).

На станції призначення - «Діївка» Придніпровської залізниці за результатами проведеної на підставі статті 24 Статуту залізниць України перевірки маси вантажу у вагоні № 54135413 за залізничною накладною № 53878096, за результатами контрольного переважування встановлена недостача вантажу, про що складено комерційний акт № 451400/6 від 22.08.2022.

Із зазначеного вище комерційного акту вбачається, за документом у вагоні № 54135413 значиться вантаж «Вугілля кам`яне марки Ж», насипом в твердому стані, маркування у вигляді двох повздовжніх борозен шириною 50 мм, вага брутто не вказано, тара 24 300 кг, нетто 69000 кг.

При зважуванні виявилось: вага брутто - 90950 кг, тара ПД - 24300, вага нетто - 66650 кг, що менше документа на 2350 кг.

Навантаження вантажу нижче бортів на 20-30 см., трапецієподібне, маркування поперечними борознами крім місця поглиблення. Над 7 люком вагону мається поглиблення довжиною 1,5 м, по ширині вагону 0,1-03 м. В технічному стані вагон справний. Течі вантажу немає. Люка закриті. Після тарування вагону було встановлено нетто - 67650 кг, тара - 23300 кг, що менше на 1350 кг від нетто вказаного у відправці. При повторному зважуванні дані не змінилися.

Викладені в комерційному акті обставини, свідчать про несхоронність вантажу при перевезенні.

Комерційний акт складений згідно з Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855).

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Загальна вартість недостачі вантажу, який надійшов у вагоні № 54135413, навантаженого вугіллям кам`яним згідно з залізничною накладною № 53878096, з урахуванням його природної втрати склала - 0,66 т.

Позивач вважає, що недостача вантажу виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить суд стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу із вирахуванням норми природної втрати в сумі 6 197, 21 грн. що і є причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457 затверджено Статут залізниць України, положення якого згідно з пунктом 2 Статуту визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами.

Статтею 22 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 924 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з положеннями частини третьої статті 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов`язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу коли вантаж прибув на непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом "е" статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: - за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; - за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість; недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Частиною другою статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт", а також статтею 113 Статуту залізниць України встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 08.04.2019 у справі №905/96/17).

Отже, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Відповідно до частини першої статті 30 Статуту залізниць України завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами.

Згідно зі статтею 31 Статуту залізниць, залізниця зобов`язана подавати під навантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезинфіковані вагони та контейнери.

Перед навантаженням вантажів відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

Згідно з частиною третьою статті 32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів.

Згідно зі статтею 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як підтверджується матеріалами справи, у спірному перевезенні ані вантажовідправником, ані залізницею під час завантаження та після завантаження не було зроблено жодних письмових зауважень, щодо непридатності вагону (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу. Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження.

Матеріалами справи підтверджується, що залізниця, оглянувши поданий до перевезення завантажений вагон за залізничною накладною №53878096, прийняла його до перевезення, що не заперечується відповідачем.

Отже враховуючи зазначене, залізниця взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, тобто несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу (аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 905/748/17).

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складання актів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів.

Факт нестачі вантажу, відправленого 17.08.2022 за залізничною накладною №53878096, підтверджується комерційним актом № 451400/6 від 22.08.2022.

Будь-яких заперечень щодо форми, порядку складання, змісту вказаного комерційного акту та посадових осіб, що його підписали, а також факту його опротестування матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Як свідчать матеріали справи, здійснюючи розрахунок збитків, позивач скористався коефіцієнтом 1 % норми природної втрати вантажу.

Господарський суд зазначає про те, що оскільки вантаж вугілля кам`яне є твердим мінеральним паливом, тому норма недостачі становить 1% маси, зазначеної у перевізних документах.

Як вбачається з накладної №53878096 у графі № 20 відправником вказано дані про вантаж, зокрема граничний показник вологості до 12%; вантаж у твердому стані.

При цьому господарський суд зазначає про те, що відсутні відомості про завантаження вантажу у вологому стані, які визначені Правилами оформлення перевізних документів та Додатком 3 до цих Правил.

Таким чином, господарський суд вважає що розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі товару (кам`яного вугілля), наданого позивачем та застосування коефіцієнту 1% норми природної втрати вантажу є правильним та обґрунтованим.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позов щодо необхідності застосування норми нестачі у розмірі 2% від маси нетто вугілля, господарський суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України №584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України № 163 від 19.03.2002 є мінеральним паливом.

Один із основних показників якості вугілля кам`яного є волога. Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г загальна волога на робочий стан палива W має бути не більше ніж 12,0% (п. 4.1).

Окрім того згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше ніж 16,0% (пункт 4.3.).

В графі 20 перевізного документа зазначено "Вантаж у твердому стані, з вологістю не більше 12%".

Інструкцією про порядок та умови поставки, закладення, зберігання і відпуску вугілля державного резерву на пунктах відповідального зберігання, затверджена Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 19.10.2012 № 1157, встановлюється класифікація, вимоги до якості і безпеки вугілля, призначеного для зберігання у державному резерві, порядок та умови його поставки, закладення, зберігання і відпуску на пунктах відповідального зберігання.

Природні властивості кам`яного вугілля марки Г - газове, класифіковані у відповідності до Інструкції, зокрема, в розділі Загальних характеристик основних властивостей, якісних показників та компонентів вугілля, не передбачають вмісту вологості як природної складової частини в даній речовині.

Для оцінки вугілля як палива його умовно поділяють на горючу масу, яка є безводною та беззольною частиною вугілля, та негорючу - баласт, що складається із золи та вологи (п. 2.1 Інструкції).

Таким чином слід розрізняти поняття вологий стан та наявність вологи в певній речовині, оскільки показники наявної у вугіллі вологи та золи, що входять до його негорючої частини баласту, впливають на якість вугілля як палива і в розумінні пункту 27 Правил видачі вантажів не відноситься до тих відмінних ознак, які впливають на властивість вантажу зменшувати свою масу при його перевезенні.

В графі 20 залізничної накладної відправником зазначаються: найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді), та інше.

В Специфікації №3 до Договору, сторони погодили поставку вугілля кам`яного марки Ж (0-100) мм, з параметрами якості: волога розрахункове значення 10.00, граничне 11.00; товщина пластичного шару - розрахункове значення 19.00, граничне 17; зола - розрахункове значення 10, граничне 9.00; сірка - розрахункове значення 2,8, граничне -; вихід летких речовин - розрахункове значення 36 граничне -.

В п. 6.1 Договору сторони обумовили, що під час визначення кількості - під партією продукції розуміється кількість продукції відвантаженої за однією залізничною накладною (квитанцією), при цьому приймається норма природного убутку та похибка вагів - 1% від маси нетто продукції, вказаної у залізничній накладній.

Зазначена у накладній ступінь вологості на рівні до 12%, не може свідчити, що вантаж перевозився у вологому стані та як наслідок, мав властивості зменшитися при перевезенні.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням викладеного, відповідальність за вагову недостачу вугілля кам`яного слід покласти на відповідача.

Відповідно до статті 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

У відповідності до статті 129 Статуту залізниць України обставини, засвідчені комерційним актом, є підставою для матеріальної відповідальності залізниці.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, б.5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, 3, ) 6 179,21 грн. - вартості нестачі вантажу, 2 481,00 - витрати зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 20.02.2023.

Суддя І.Ф. Мельниченко