ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
08 лютого 2023 року Справа № 903/746/22
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. , суддя Миханюк М.В.
секретар судового засідання Романець Х.В.
за участю представників сторін:
позивача - Зміян М.В.;
відповідача - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/746/22
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард"
про зобов`язання вчинити дії
Рішенням Господарського суду Волинської області від 01 листопада 2022 року у справі №903/746/22 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про зобов`язання вчинити дії задоволено.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" поставити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях бензин автомобільний А-95-Євро5 ) згідно видаткової накладної №120643 від 16.11.2021 на загальну суму з ПДВ 51040 грн у кількості 1600л, шляхом видачі (передачі) товару за картками на пальне, переданими за актом приймання-передавання карток на пальне №15341 від 14.12.2021.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях 2481 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ТОВ "Вест Кард" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2023 у справі №903/746/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" задоволено. Рішення Господарського суду Волинської області від 01 листопада 2022 року у справі №903/746/22 скасовано. Прийнято нове рішення: "В позові відмовити." Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79005, Львівська обл., м.Львів, вул.Коперника, буд.4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" (43023, Волинська обл, м.Луцьк, вул.Єршова, буд.1, ) 3 721,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

31 січня 2023 року до Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №903/746/22, в якій заявник просить суд стягнути з РВ ФДМ Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях на користь ТОВ "Вест Кард" витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи №903/746/22 в суді першої та апеляційної інстанціях в сумі 20 000,00 грн. Просить розгляд заяви здійснювати без його участі за наявними в матеріалах справи документи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/746/22 призначено на 08 лютого 2023 року.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача заперечив проти стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи №903/746/22 в суді першої та апеляційної інстанціях в сумі 20 000,00 грн, вважає, що такий розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову. Відтак, просить суд зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/746/22, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 5 ч. 1 ст.237 ГПК України зазначено, що при ухваленні рішення суд вирішує такі питання, зокрема - як розподілити між сторонами судові витрати.

Водночас, ухвалюючи постанову про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не здійснив розподіл судових витрат, а саме, витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, серед іншого, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постанові Верховного суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18.

Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду апеляційної інстанції відповідачем надано Детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) по справі №903/746/22 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях до ТОВ "Вест Кард" про зобов`язання поставити бензин автомобільний від 30.01.2023, Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правничої допомоги від 30.01.2023.

Також в матеріалах справи міститься копія Договору про надання правничої допомоги від 10 травня 2022 року, укладеного між ТОВ "Вест Кард" та АО "ЗОЛОТІ ВОРОТА", згідно п.1.1 якого виконавець (АО "ЗОЛОТІ ВОРОТА") зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта (ТОВ "Вест Кард") та надавати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим соговором, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншим чинним законодавством, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Згідно п.1.2. договору зміст, умови, вартість та строки виконання покладених клієнтом на виконавця завдань визначаються сторонами у додаткових угодах до даного соговору.

Згідно п.1.3. договору факт надання виконавцем правової допомоги (послуг) клієнту оформляється Актом приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до п.4.5 договору, за результатами надання правової допомоги складається детальний опис послуг та акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), що підписується сторонами. В детальному описі послуг вказується обсяг наданої виконавцем правової допомоги (послуг), період за який надана дана правова допомога (послуги) та її вартість.

30 січня 2023 року за результатом надання послуг по договору, між сторонами підписано Детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) по справі №903/746/22 та Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно Детального опису виконаних робіт АО "Золоті Ворота" надано наступні послуги ТОВ "Вест Кард" по справі №903/746/22:

- аналіз документів наданих ТОВ "Вест Кард" по справі №903/746/22 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про зобов`язання поставити бензин автомобільний А-95-Євро5 загальною вартістю 51040,00 грн з ПДВ в кількості 1600,00 л., шляхом видачі (передачі) товару за картками на пальне, переданими за актом приймання-передавання карток на пальне №15341 від 14.12.2021 (матеріали справи, договір, бухгалтерські документи, документи, які підтверджують якісні характеристики пального, листування сторін, тощо) / вартість роботи адвоката 2000 грн*год. / час фактично затрачений на виконання завдання 1 год.;

- підготовка та подання до Господарського суду Волинської області документів по суті справи (відзив на позовну заяву від 24.10.2022) / вартість роботи адвоката 2000 грн*год. / час фактично затрачений на виконання завдання 1,5 год.;

- підготовка та подання адвокатського запиту від 28.10.2022 / вартість роботи адвоката 2000 грн*год. / час фактично затрачений на виконання завдання 0,5 год.;

- підготовка та подання до Північно - західного апеляційного господарського суду документів по суті справи (апеляційна скарга від 25.11.2022, заперечення від 16.01.2023, заява про ухвалення додаткового рішення від 30.01.2023) / вартість роботи адвоката 2000 грн*год. / час фактично затрачений на виконання завдання 7 год.

Всього 20 000,00 грн.

Також 30 січня 2023 року між сторонами підписаний акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правничої допомоги від 10 травня 2022 року про те, що виконавцем виконані, а клієнтом прийняті наступні послуги з надання правничої допомоги:

- аналіз документів наданих ТОВ "ВЕСТ КАРД" по справі №903/746/22 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про зобов`язання поставити бензин автомобільний А-95-Євро5 загальною вартістю 51040,00 грн. з ПДВ в кількості 1600,00 л., шляхом видачі (передачі) товару за картками на пальне, переданими за актом приймання- передавання карток на пальне №15341 від 14.12.2021 (матеріали справи, договір, бухгалтерські документи, документи, які підтверджують якісні характеристики пального, листування сторін, тощо) - 2000 грн;

- підготовка та подання до Господарського суду Волинської області документів по суті справи (відзив на позовну заяву від 24.10.2022) - 3000 грн;

- підготовка та подання адвокатського запиту від 28.10.2022 - 1000 грн;

- підготовка та подання до Північно - західного апеляційного господарського суду документів по суті справи (апеляційна скарга від 25.11.2022, заперечення від 16.01.2023, заява про ухвалення додаткового рішення від 30.01.2023) - 14000 грн.

Всього: 20000,00 грн.

Проаналізувавши надані заявником в обґрунтування розміру адвокатських витрат документи, здійснивши аналіз доводів відповідача, а також співмірності заявленого останнім розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та виконаних адвокатом обсягом робіт (наданих послуг на суму 10 000,00 грн), керуючись в тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц), колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що враховуючи, предмет та ціну спору (малозначна справа), обсяг доказів, ця справа не є складною для адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію.

Колегія суддів вважає, що заявником не надано суду належних доказів щодо обґрунтованості витрачання адвокатом 7,0 год. на підготовку та подання до Північно - західного апеляційного господарського суду документів по суті справи, оскільки послуги щодо підготовки та подання до суду апеляційної скарги з огляду на її правовий зміст не вимагали від адвоката істотних витрат часу та професійних здібностей, оскільки вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі є подібними поясненням та доводам, викладеними адвокатом в суді першої інстанції у відзиві на позовну заяву (а.с.34-35). Правова позиція відповідача по суті спору відображає ту ж позицію, яка ним дотримувалась у суді першої інстанції, а матеріали справи не містять доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин на стадії апеляційного перегляду. Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що матеріали апеляційної скарги не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час.

При цьому, суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (позивача).

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що надані адвокатом послуги з підготовки та подання заяви про ухвалення додаткового рішення про ухвалення додаткового рішення у суді апеляційної інстанції не потребувало великих затрат часу, оскільки дана заява містить лише детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) по справі №903/746/22 від 30.01.2023 та Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.01.2023, не містить жодних інших доказів чи/або застосування інших джерел права, що потребує професійної, правової, інтелектуальної підтримки зі сторони адвокатської компанії та не вимагали від адвоката значних витрат часу, застосування спеціальних професійних навиків з правових питань.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що витрати відповідача в частині надання послуг з правничої допомоги в Північно - західному апеляційному господарському суді підлягають розподілу частково у сумі 4 000,00 грн.

З огляду на встановлені судом обставини у системному взаємозв`язку з правовими положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості, необхідності та пропорційності, зважаючи на те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, а також враховуючи клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу та доводів в його обґрунтування, судова колегія дійшла висновку про те, що заявлена відповідачем сума відшкодування витрат на правничу допомогу, пов`язана з розглядом справи №903/746/21 у суді першої та апеляційної інстанцій, в сумі 20 000,00 грн є неспівмірною, а тому до стягнення підлягають понесені відповідачем судові витрати в сумі 10 000,00 грн, що відповідає принципам господарського судочинства, зокрема - забезпеченню дотримання балансу інтересів сторін. При цьому, у відшкодуванні понесених ТОВ "Вест Кард" на професійну правничу допомогу витрат в розмірі 10 000,00 грн слід відмовити.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи №910/13071/19.

Разом з тим, при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції колегією суддів у даній справі були враховані висновки, викладені саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Суд апеляційної інстанції дійшовши висновку про часткове задоволення заяви відповідача встановив, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є неспіврозмірними з критеріями розумності і обґрунтованості таких витрат, та скористався, з посиланням на частину п`яту статті 129 ГПК України, правом суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, врахувавши при цьому недоведення доказами їх фактичності, неминучості, необхідності саме в тому розмірі, який відповідач та Адвокатське об`єднання обумовили.

Разом з тим, колегія суддів зазначає про відсутність втручання суду в договірні відносини відповідача з Адвокатським об`єднанням за укладеним договором, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладенням судом судових витрат на правничу допомогу на позивача не в повній сумі, про яку домовились відповідач та Адвокатське об`єднання "ЗОЛОТІ ВОРОТА" (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/746/22 - задоволити частково.

2. Стягнути з з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79005, Львівська обл., м.Львів, вул.Коперника, буд.4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" (43023, Волинська обл, м.Луцьк, вул.Єршова, буд.1, ) 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В решті заяви - відмовити.

3. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "14" лютого 2023 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.