УХВАЛА

м. Київ

16.02.2023Справа № 910/12363/22

Суддя Привалов А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю секретаря судового засідання Мазура В.М.,

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи"

до 1) Акціонерного товариства "Українська залізниця"; 2) Львівської міської ради

про визнання протиправними дій та відшкодування завданої шкоди 601284,00 грн.

представники сторін: не з`явилися,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Акціонерного товариства "Українська залізниця"; 2) Львівської міської ради про визнання протиправними дій та відшкодування завданої шкоди 601284,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи" є власником конструкцій зовнішньої реклами, розташованих на території та об`єктах залізничного транспорту, відповідно до укладених з ДТГО "Львівська залізниця" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця") договорів про надання рекламних послуг. Як вказує заявник, Регіональною філією "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на підставі звернення Львівського міського голови було повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи" про необхідність демонтажу конструкцій та передання останніх на потреби облаштування захисних споруд міста. З позовної заяви вбачається, що, незважаючи на заперечення власника, представниками Львівської міської ради та Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" було здійснено демонтаж 20 конструкцій зовнішньої реклами, а під ризиком демонтажу залишилось 29 конструкцій зовнішньої реклами, у зв`язку з чим позивач просить суд: визнати протиправними дії Акціонерного товариства "Укрзалізниця" щодо демонтажу конструкцій зовнішньої реклами Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи", розміщених у м. Львові на території Акціонерного товариства "Українська залізниця", та стягнути солідарно з Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Львівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи" 601 284,00 грн шкоди, завданої протиправними діями посадових осіб Львівської міської ради та Акціонерного товариства "Укрзалізниця", у зв`язку з демонтажем 20 рекламних конструкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 прийнято справу №910/12363/22 до провадження та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 22.12.2022.

15.12.2022 на електронну пошту Господарського суду міста Києва від Софії Лучишиної, яка стверджує, що є представником Львівської міської ради, надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 16.12.2022 заяву представника Львівської міської ради залишено без розгляду.

16.12.2022 на електронну адресу суду від представника відповідача-1 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 відмовлено в задоволенні заяви представника Акціонерного товариства Українська залізниця" про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

20.12.2022 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/12363/22 до вирішення справи № 380/13684/22, що розглядається Львівським окружним адміністративним судом та предметом якої є визнання протиправним та скасування рішення Львівської міської ради про демонтаж конструкцій зовнішньої реклами ТОВ "Українські перспективи", розміщених у м. Львові на території АТ «Українська залізниця» від 28.03.2022 № 2305-вих-23342.

22.12.2022 на адресу суду від Львівської міської ради також надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/12363/22 до вирішення справи № 380/13684/22 та відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 зазначає про те, що є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки лист від 28.03.2022 № 2305-вих-23342 за підписом Голови Львівської міської ради не містить жодного зобов`язання до вчинення дій, не є приписом чи підзаконним нормативним актом, не є рішенням органу місцевого самоврядування чи посадової особи органу місцевого самоврядування, що може бути оскаржено в судовому порядку. При цьому, Регіональна філія «Львівська залізниця» не є структурним підрозділом Львівської міської ради, не є підзвітна чи підконтрольна їй. Отже, Львівська міська рада не має жодного відношення до демонтажу рекламних конструкцій на землях залізниці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 підготовче засідання у справі відкладено на 26.01.2023, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.

23.12.2022 на адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує, посилаючись на те, що рекламні конструкції позивача були розміщені на землях АТ «Укрзалізниця» на підставі укладених договорів, строк яких закінчився у 2018 році, тобто позивач всупереч ч. 1 ст.18 Закону України «Про рекламу», без отримання від власника земельної ділянки дозволу на розміщення рекламних конструкцій, користувався такими послугами АТ «Укрзалізниця» без відшкодування відповідної оплати. Крім того, до позовної заяви позивачем не додано розрахунку суми заявлених до стягнення збитків, а також доказів, які ці збитки підтверджують.

19.01.2023 через систему «Електронний суд» від представника відповідача-1 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 задоволено заяву представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Крім того, 20.01.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 відмовлено в задоволенні заяви представника Львівської міської ради про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Присутній у підготовчому засіданні 26.01.2023 представник позивача просив задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі, подане через канцелярію суду 20.12.2022.

Представник відповідача-1 заперечив щодо задоволення клопотання позивача та відповідача-2 про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача-2 в засідання суду не з`явився.

Розглянувши подані клопотання про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні.

За усним клопотанням представника позивача, з метою надання йому часу ознайомитися з поданими відповідачами відзивами, підготовче засідання у справі було відкладено на 16.02.2023.

08.02.2023 через канцелярію суду від представника позивача повторно надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/12363/22 до вирішення справи №380/13684/22, що розглядається Львівським окружним адміністративним судом та предметом якої є визнання протиправним та скасування рішення Львівської міської ради про демонтаж конструкцій зовнішньої реклами ТОВ "Українські перспективи", розміщених у м. Львові на території АТ «Українська залізниця» від 28.03.2022 № 2305-вих-23342.

13.02.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 заяву представника Львівської міської ради про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду залишено без розгляду.

Також 14.02.2023 через канцелярію суду від представника позивача отримано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

15.02.2023 та 16.02.2023 на електронну пошту суду від представника позивача надійшли заяви про відкладення розгляду справи, оскільки представник буде перебувати у Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького для складання іспиту, в якому проходить навчання в якості аспіранта.

В підготовче засідання 16.02.2023 представники учасників справи не з`явилися.

Суд, розглянувши заяви позивача про відкладення розгляду справи, відзначає наступне.

Відповідно до пункту 11 частини 3 статті 2 ГПК України однією із основних засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 р. у справі № 910/1873/17).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи в підготовчому засіданні 26.01.2023 було відкладено саме за усним клопотанням представника позивача. При цьому, дата і час наступного судового засідання була узгоджена з представником, що підтверджується технічним записом судового засідання. Представник позивача не повідомив суду, що буде перебувати на навчанні у період з 02.02.2023 по 16.02.2023.

Крім того, в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача від 14.02.2023 про ознайомлення з матеріалами справи, подане особисто через канцелярію суду.

Частиною 2 статті 43 ГПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, а саме: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1).

Крім того, судом встановлено, що позивачем повторно подано клопотання про зупинення провадження у справі, яке відтворює зміст первинно поданого клопотання, яке було розглянуто у судовому засіданні 26.01.2023 та про що постановлена відповідна ухвала, у чому суд вбачає намагання позивача домогтися повторного розгляду одного й того ж клопотання, що свідчить про втручання у принцип res judicata (принцип остаточності рішення) та в чому суд також вбачає підстави зловживання процесуальними правами.

Отже, суд визнає подання представником ТОВ "Українські перспективи" заяв про відкладення розгляду, а також повторного клопотання про зупинення провадження у справі зловживанням процесуальними правами, які мають на меті невиправдане затягування розгляду даної справи, що виключає можливість своєчасного її розгляду та порушує права інших учасників процесу.

Разом з тим, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників процесу та вимоги Конвенції.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"; рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010; рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Відповідно до частини 4 ст. 43 ГПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, суд зобов`язаний виявляти зловживання сторонами своїми процесуальними правами, а також протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ГПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

На підставі викладеного, зважаючи на встановлений факт зловживання представником ТОВ "Українські перспективи" своїми процесуальними правами при поданні заяв про відкладення розгляду, а також повторного клопотання про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення без розгляду клопотання про зупинення провадження у справі та заяв про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, достатньою та самостійною правовою підставою для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, є безпосередньо сам факт нез`явлення позивача у судові засідання, за умови відсутності заяви останнього про розгляд справи за його відсутності.

Позивачем не було забезпечено участі свого представника у судових засіданнях 22.12.2022 та 16.02.2023.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об`єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов`язків, покладених на нього судом.

Водночас, вказані норми процесуального законодавства не пов`язують можливість залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився у судове засідання, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду.

Вказана правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 914/794/18 та від 30.05.2019 у справі № 921/502/17-г/8.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19).

При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Разом з тим ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме, у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Отже, залишення позовної заяви без розгляду через неявку позивача у судове засідання у разі ненадання ним заяви про розгляд справи за його відсутності не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд (дана правова позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19).

Суд також враховує, що колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15 наголосила на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, враховуючи неявку уповноваженого представника позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, у призначене судове засідання, ненадходження від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності, а також безпідставність поданої заяви про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України.

Поряд з цим, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 4 ст. 226 ГПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Також, враховуючи, що позовні заяви залишено без розгляду, у зв`язку неприбуттям представника позивача у судове засідання, згідно з приписами п. 4 ч. 7 Закону України «Про судовий збір», судовий збір поверненню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи" до 1) Акціонерного товариства "Українська залізниця"; 2) Львівської міської ради про визнання протиправними дій та відшкодування завданої шкоди 601284,00 грн залишити без розгляду.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 20.02.2023.

Суддя А.І. Привалов