ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/1455/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Жежель А.В., за участі представників сторін:

від прокуратури: Барбаш О.А.

від позивача: Пугач Л.М. - самопредставництво;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Керівника Смілянської окружної прокуратури (м. Сміла, Черкаська область) в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті ( м. Київ) до фізичної особи - підприємця Вовк Юлії Валеріївни (м. Канів, Черкаська область) про стягнення 9 096,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурором в інтересах держави заявлено позов про стягнення з відповідача 9 096,47 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні розміри.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В засіданні представники прокуратури та позивача свої вимоги підтримали повністю і просять суд їх задовольнити.

Відповідач свого представника в засідання не направив, явка обов`язковою не визнавалася.

09.01.2023 в справу від відповідача надійшла заява про задоволення позовних вимог через визнання ФОП Вовк Ю.В. заявленого позову.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторони позивача і дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2019 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області на підставі щотижневого трафіку проведення рейдових перевірок у період з 16.09.2019 по 22.09.2019 та згідно із направленням на рейдову перевірку від 13.09.2019 № 007361 а/д Київ-Чоп, 268 км., 272 км, 434 км, а/д Н-25 137 км. була проведена рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час перевірки був зупинений транспортний засіб марки VOLVO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом SСНМІТZ SКО 24, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_3 .

В справу подано докази і це не заперечено відповідачем, що власником вказаного транспортного засобу з напівпричепом є ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Черкаській області (лист від 02.12.2022 № 31/23-1820 - а.с. 76).

Згідно товарно-транспортної накладної від 19.09.2019 № СА 4665 АТ (а.с. 36), автоперевізником є КТП «Конвалія» м. Кропивницький, замовником ПП «Укрриба», вантажовідправник КТП «Конвалія».

В ході слідування автотранспортного засобу працівниками Управління Укртрансбезпеки у Рівненський області 19.09.2019 проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу VOLVO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом SСНМІТZ SКО 24, державний номерний знак НОМЕР_2 .

За результатами контролю складено акт № 165986 (а.с. 31) проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксоване порушення вимог ст.ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг із внутрішніх перевезень вантажів виконувались згідно товарно- транспортної накладної № ТН-0001660 від 19.09.2019 (а.с. 36) з перевищенням допустимих вагових параметрів на строєну вісь 23,36 т (при нормативно допустимому - 22 т), без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України, чим порушено норми, передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 та вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг».

Факт перевищення навантаження також підтверджується копією квитанції зважування від 19.09.2019 (а.с. 32).

На підставі складених у ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 19.09.2019 № 0001342 (а.с. 35) та нараховано плату за проїзд у розмірі 333,60 євро, що за перерахунком згідно з офіційним курсом валют євро до гривні Національного банку України станом на 19.09.2019 року складає 9096,47 грн. (на день проведення розрахунку курс гривні до євро становив 27,2676 грн).

Також встановлено під час габаритно-вагового контролю, ані дозволу, ані документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів у перевізника немає. Водій автомобіля ніякого пояснення щодо причин допущеного порушення в акті № 165986 не вказав.

За доводами сторони позивача, Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області 12.11.2019 відносно ФОП Вовк Ю.В. винесено постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 159091, якою останню притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., який за даними відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області сплачений, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження № 62045868 від 09.06.2020 (лист від 06.10.2022 №2517/37/23-22).

За доводами прокурора та позивача документи, які складені регіональними Управліннями Укртрансбезпеки про результати вагового контролю (перевірки), у тому числі акт перевірки № 165986 та розрахунок № 1342, а також постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, у судовому порядку Відповідачкою не оскаржувалися.

Докази протилежного в справу не подані.

Нараховану плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування з перевищенням нормативів Відповідачем не відшкодовано, що і спричинило спір.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В силу вимог ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Статею 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» передбачено, що у випадку перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Отже відповідно до вимог чинного законодавства в Україні забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Прядок руху таких ТЗ автомобільними дорогами загального користування регулюється Законами України «Про дорожній рух» та «Про автомобільні дороги», постановами Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі Порядок 879) та від 18.01.2001р. № 30 «Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним або великоваговим, якщо його габарити, максимальна або осьова маси перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 101.10.2001р. № 1306, зокрема:

- за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м);

- за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м);

- фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т);

- навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з п. п, 2, 3, 20, 21 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів, що здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції та за результатами якого посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Ставки плати за проїзд у додатках до Порядку № 879 затверджено у євро.

Разом з тим, п. 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у ст. 5 Закону України «Про єдиний збір», який справляється в пунктах пропуску через державний кордон України, справляється в разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які, у встановленому порядку, не отримано дозвіл на рух або не внесеної плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Пунктом 30 Порядку № 879 визначено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм законодавства, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення - дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів. У разі ж якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати.

У постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 747/45/20 оприлюднено правовий висновок про те, що власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену Управлінням суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

У справі № 819/1381/16 Верховний Суд зробив висновок, що у випадку, якщо вагові параметри транспортного засобу перевищують нормативні за нормами Закону № 2344-III, Порядку № 879, то відповідальним за правопорушення є сам власник, а не особа, яка безпосередньо керувала транспортним засобом.

Тому відповідальним за здійснення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортними засобами та іншими самохідними машинами і механізмами, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є власник транспортного засобу.

З цих підстав відповідач у справі визначений вірно. Право власності відповідачки на автомобіль та напівпричіп, якими було порушено нормативи перевезення, підтверджується свідоцтвами про реєстрацію ТЗ та довідкою Регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Черкаській області (а.с. 37,76).

Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком № 879.

Згідно з п. 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Відповідно до п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Статтею 170 Цивільного кодексу України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

В силу вимог ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення) визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. п. 2, 15, 27 п. 5, п. 8 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, серед іншого: державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машині механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, Укртрансбезпека як урядовий орган державного управління по контролю на автомобільному транспорті, реалізуючи повноваження щодо габаритно-вагового контролю та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є суб`єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області, яке не є самостійною юридичною особою, а є самостійним структурним підрозділом Укртрансбезпеки.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 № 196-р, «Про оптимізацію територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області реорганізовано в Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1579-р від 02.12.2021 «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату служби, реорганізувавши шляхом поділу відповідних міжрегіональних територіальних органів зазначеної служби за переліком згідно з додатком.

На підставі вказаного розпорядження, Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано у Відділ Державного нагляду (контролю) у Рівненській області.

Зважаючи на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті є суб`єктом владних повноважень до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, у тому числі шляхом звернення з позовом до суду про стягнення нарахованої плати (аналогічного висновку дійшов Касаційний господарський суд Верховного суду під час постановлених рішення від 16.10.2020 у справі № 910/7554/19).

Проте, за доводами прокурора, органами Укртрансбезпеки з часу виявлення порушення та нарахування плати за проїзд відповідачу, а саме з 19.09.2019 заходів щодо її стягнення не вжито. Протилежних доказів суду позивачем не надано.

У п. 26 зазначеного Порядку № 879 вказано, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Суд погоджується із наявність в даному випадку підстав для представництва прокурором інтересів держави, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ст. 53 ГПК України визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Конституційний Суд України, у рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордон України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно з ст.ст. 11, 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» плата за проїзд є джерелом формування спеціального фонду Державного бюджету України та передбачає її цільове використання (аналогічні норми кореспондують ст.ст. 11, 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», тобто на час встановлення порушення).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абз . 1-2 ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Касаційним господарським судом Верховного Суду у постанові від 10.09.2020, справа № 910/3486/18, зазначено, що звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджувань порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді, Смілянською окружною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» скеровувався лист від 08.11.2022 № 52/2-4925 вих. 22 (а.с. 77), з відповіді на який (а.с. 79) відомо, що Укртрансбезпекою заходи цивільно-правового характеру, зокрема, звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості не вживались з мотивів відсутності коштів на судовий збір. На адресу відповідача позивачем було лише направлено листа з вимогою погашення заборгованості.

Крім того, як вбачається зі змісту відповіді, Державна служба України з безпеки на транспорті підтверджує факт порушення інтересів держави у зв`язку з несплатою нарахованої плати за проїзд, в той же час у листі висловлює прохання до органів прокуратури звернутись з відповідним позовом до суду, фактично відмовляючись від свого безпосереднього обов`язку по захисту інтересів держави, перекладаючи такий обов`язок на прокурора.

Відповідач позов визнала, про що суду направлено письмову заяву від 03.01.22.

Оскільки з боку відповідача не було надано в справу доказів сплати заборгованості за позовними вимогами, правові підстави позову доведені, то з відповідача на користь державного бюджету слід примусово стягнути 9096,47 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

При задоволенні позову з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури слід стягнути 1240,50 грн. на відшкодування сплаченого судового збору повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Вовк Юлії Валеріївни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) в дохід Державного бюджету України (одержувач: ГУК у Рівне.обл./Рівнен.міс.тг Черкаси/22160100, код одержувача 38012494, банк одержувача: Казначейство України, р/р UA 0017527, код класифікації доходів - 22160100) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у розмірі 9096,47 грн.

3.Стягнути з фізичної особи-підприємця Вовк Юлії Валеріївни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Черкаської обласної прокуратури (, б-р. Шевченка, 286, м. Черкаси, 18015) розрахунковий рахунок НОМЕР_5 в Державній казначейській службі України у м. Київ - 1240,50 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2023

Суддя Н.М. Спаських