ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

21 лютого 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1307/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від прокуратури: В.М. Тунік

від позивача: В.О. Стапінський

від відповідача: Р.М. Лобанов

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 (суддя О.А. Демешин, м.Одеса, повний текст рішення складено 17.11.2022)

у справі №916/1307/22

за позовом керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях

до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод»

про стягнення 9360301,49 грн неустойки,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Південно-західного апеляційного господарського суду перебуває апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у справі №916/1307/22 за позовом керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» про стягнення 9360301,49 грн неустойки за неповернення об`єкта оренди.

Так, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 поновлено заступнику керівника Одеської обласної прокуратури пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у справі №916/1307/22. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Встановлено учасникам справи строк до 26.01.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлених відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у справі №916/1307/22.

27.01.2023 до суду апеляційної інстанції від Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» надійшов відзив на апеляційну скаргу від 25.01.2023 №7 (вх.№2011/22/Д2 від 27.01.2023).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 розгляд справи №916/1307/22 призначено на 21.02.2023 об 11:00 год.

30.01.2023 від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу (вх.№2011/22/Д3 від 30.01.2023).

01.02.2023 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях ці ж самі пояснення були подані через скриньку суду (вх.№2011/22/Д4 від 01.02.2023).

Одночасно із поданням письмових пояснень позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на їх подання, яке мотивоване введенням на території України воєнного стану, а також тим, що через постійні обстріли території України країною-агресором Російською Федерацією відбуваються планові та аварійні відключення електроенергії, що значно впливає на строки підготовки письмових документів. Останнім днем подачі пояснень ухвалою суду апеляційної інстанції визначено 26.01.2023, проте в цей день відбувся масований обстріл території України, внаслідок чого у м.Одесі була відсутня електроенергія протягом усього дня. Альтернативні джерела енергії у позивача відсутні.

Крім того, позивач зауважив, що на пропущення строку вплинуло також те, що наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 17.01.2023 №01-11н введено режим дистанційної роботи працівникам, на підтвердження чого надав копію вказаного наказу.

При цьому позивач зазначив, що наведені обставини є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, у зв`язку з чим просив визнати причини строку на подання пояснень поважними та поновити строк.

21.02.2023 від заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив (вх.№2011/22/Д5), в якій останній, серед іншого, зазначив, що оскільки на момент подання позову та на цей час майно цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» відповідачем не повернуто, незважаючи на припинення договору оренди з 01.11.2020, зазначене свідчить про неправомірне користування державним майном. Прокурор зазначив, що неправомірне користування державним майном також підтверджується інформацією АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» (лист від 11.01.2023 №101/23/03-435), з якої вбачається значне споживання Приватним акціонерним товариством «Ізмаїльський виноробний завод» електричної енергії вже після припинення договору оренди, та інформацією ГУ ДПС в Одеській області щодо сплати товариством податків і зборів за 2019 2022 роки (лист від 07.02.2023 №1482/5/15-32-54-05), що підтверджує ведення відповідачем активної господарської діяльності, зокрема, у період після припинення договору, при цьому враховуючи, що основним видом діяльності Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» є виробництво виноградних вин, а Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить даних щодо речового права на об`єкти нерухомого майна, на території яких товариством могла б бути реалізована зазначена господарська діяльність, вбачається, що така господарська діяльність проводилась ним виключно за рахунок потужностей цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод».

На підтвердження викладених обставин до відповіді на відзив (вх.№2011/22/Д5 від 21.02.2023) скаржником долучено копію листа АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» №101/23/03-435 від 11.01.2023 та копію листа ГУ ДПС в Одеській області від 07.02.2023 №1482/5/15-32-54-05 (з додатком копією податкової звітності на диску).

Обґрунтовуючи неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції прокурор зазначив, що листи АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» та ГУ ДПС в Одеській області прокуратурою отримано лише 31.01.2023 та 13.02.2023 відповідно, що свідчить про неможливість їх подання до суду першої інстанції в якості доказів. Більш того, як зазначив скаржник, в ході підготовчого провадження у справі в суді першої інстанції відповідачем у поданих заявах по суті справи не заперечувалось використання цілісного майнового комплексу після припинення дії договору оренди, а таке заперечення висловлено лише під час розгляду справи по суті, що також позбавило прокурора та позивача можливості подання додаткових доказів до суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулось 21.02.2023, колегія суддів, визнавши причини неподання позивачем пояснень на апеляційну скаргу у встановлений строк поважними, протокольною ухвалою задовольнила відповідне клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та поновила строк на подання вказаних письмових пояснень.

Розглянувши клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури про долучення до матеріалів справи в якості доказів копій листів АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» №101/23/03-435 від 11.01.2023 та ГУ ДПС в Одеській області від 07.02.2023 №1482/5/15-32-54-05 (з додатком), колегія суддів зазначає таке.

Межі перегляду в суді апеляційної інстанції передбачено у статті 269 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14.

Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному разі - позивача).

При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №46/603.

Південно-західний апеляційний господарський суд, оцінивши доводи скаржника щодо прийняття додаткових доказів, дійшов висновку, що наведені ним причини неподання доказів до суду першої інстанції не є тим винятковим випадком, який об`єктивно унеможливив своєчасне вчинення цієї процесуальної дії в суді першої інстанції, враховуючи також й те, що із відповідним запитом до ГУ ДПС в Одеській області прокуратура звернулась листом від 01.02.2023 №15/3/2-177ВИХ-23, тобто вже навіть після відкриття апеляційного провадження у справі.

Окрім того, відхиляючи заявлене апелянтом клопотання про залучення нових доказів, суд апеляційної інстанції враховує, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення зазначеної норми процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Близька за змістом правова позиція послідовно викладалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19, від 21.01.2021 у справі № 908/3359/19, від 03.11.2021 у справі № 915/951/20.

Таким чином, відсутність існування наданих скаржником доказів станом на момент прийняття рішення господарським судом першої інстанції виключає прийняття апеляційним судом вказаних доказів, у зв`язку з чим колегія суддів не приймає до розгляду в якості доказів копії листів АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» №101/23/03-435 від 11.01.2023 та ГУ ДПС в Одеській області від 07.02.2023 №1482/5/15-32-54-05 (з додатком), але долучає до матеріалів справи.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи в судовому засіданні, яке відбулось 21.02.2023, протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 27.03.2023 о 12:00 год.

Відповідно до частини третьої статті 216 Господарського процесуального кодексу України про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні; учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання ухвалами.

Про оголошення в судовому засіданні 21.02.2023 перерви до 27.03.2023 о 12:00 год. присутні в судовому засіданні представники учасників справи повідомлені під розписку.

Разом з тим, викладені обставини виключають можливість розгляду апеляційної скарги у строки, визначені частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи необхідність повного та всебічного розгляду апеляційної скарги із забезпеченням принципу змагальності та створення сторонам, які беруть участь у справі, необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, судова колегія вважає за необхідне розглянути вказану апеляційну скаргу у розумний строк.

Керуючись ст.ст. 197, 234-235, 270, 281 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1.З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, розглянути апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у справі №916/1307/22 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк.

2.Засідання відбудеться 27.03.2023 о 12:00 год у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судового засідання №6, тел. /0482/ 301-426.

3.Повідомити учасників справи, що у разі явки в судове засідання, необхідно надати документи, що підтверджують повноваження представників.

4.Довести до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників сторін у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

5.Запропонувати учасникам справи подати процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо, вчинити інші процесуальні дії, використовуючи засоби електронного зв`язку (підсистеми «Електронний суд», офіційної електронної пошти суду), а також скористатись своїм правом та надати до Південно-західного апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

6.Роз`яснити учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран