СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Харків Справа № 905/2383/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І. , суддя Здоровко Л.М.

без виклику учасників справи

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман (вх. №1392 Д/2)

на рішення Господарського суду Донецької області від 15.11.2022 у справі №905/2383/21 (суддя Сковородіна О.М., повний текст рішення складено 25.11.2022)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, )

про стягнення 135 841, 90 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулось з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 135 841, 90 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем п. 41 Статуту залізниць України та Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, що призвело до прострочення доставки вантажу позивачу за залізничними накладними. У зв`язку з чим, позивач на підставі ст.116 Статуту залізниць України розрахував та заявив позов про стягнення з відповідача відповідного штрафу.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 15.11.2022 у справі 905/2383/21 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 135 841, 90 грн задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 135 841, 90 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 916,41 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що наданими позивачем до матеріалів справи документами підтверджується факт порушення відповідачем строків доставки вантажів, а наданий позивачем розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в розмірі 135841, 90 грн є правомірним та обґрунтованим.

Крім того, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафу. Зокрема, суд зазначив, що в обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що сума штрафу, яку просить стягнути позивач, нанесе суттєву шкоду бюджету об`єкта державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Проте, суд не визнав винятковим випадком наведені відповідачем обставини та вважав, що у вирішенні питання щодо зменшення штрафу мають бути враховані майнові інтереси обох сторін.

Відповідач із вказаним рішенням суду першої інстанції частково не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Донецької області від 15.11.2022 у справі 905/2383/21 скасувати в частині стягнення штрафу за накладною №43133156 у розмірі 2192,3 грн та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові. Розглянути заяву про зменшення суми штрафу та ухвалити нове рішення про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5% від обґрунтованої суми позову 133649,6 грн до 6682,48 грн. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги. Здійснити перерозподіл судових витрат по першій інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вважає, що суд помилково стягнув штраф за накладною №43133156 в сумі 2192,3 грн. Зокрема, апелянт зазначає, що штраф по накладній №43133156 нараховано позивачем в розмірі 10% від провізної плати 21923,00 грн за прострочку доставки вантажу на дві доби - 2192,3 грн. Вантаж прийнято до перевезення 14.08.2021, відстань перевезення складає 796 км. Вантаж прибув на станцію призначення 20.08.2021, одержувача повідомлено про прибуття вантажу о 12 год. 10 хв. (графа 49 накладної). Нормативний строк доставки - 5 діб (4 доби - по одній добі на кожні повні та неповні 200 км та одна доба на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу) розпочався 15.08.2021 та сплинув 19.08.2021. Таким чином прострочення склало менше однієї повної доби (12 год. 10 хв.). Тому сума штрафу складає 0 грн, оскільки штраф нараховується за порушення строку доставки на дві і більше діб. Також зазначає, що відповідачем були надані копії актів загальної форми №1072 та №1087 про затримку вагонів на станції призначення, які складені залізницею через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на під`їзну колію. Згідно з актом №1087 час закінчення затримки вагонів - 22.08.2021 о 05 год. 15 хв., а відповідно до графи 53 накладної - вантаж одержано 22.08.2021 о 08 год 22 хв.

Апелянт вважає, що з урахуванням викладеного, суд першої інстанції мав дві підстави для відмови в стягненні штрафу за накладною №43133156, а саме:

- відповідно до п.2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. Оскільки вантаж прибув на станцію призначення 20.08.2021, про що одержувача повідомлено про о 12 год. 10 хв., і вантаж подано під вивантаження засобами одержувача, вантаж доставлено без порушення терміну доставки і підстави для стягнення штрафу відсутні;

- акти загальної форми №1072 та №1087 складені не на підтвердження затримки вантажу і подовження терміну доставки, оскільки відповідно до п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу терміни доставки збільшуються у разі затримки вантажу в процесі перевезення. Зокрема, вантаж прибув на станцію призначення 20.08.2021 і перебував в очікуванні його подачі під вивантаження засобами одержувача то процес перевезення залізницею фактично було виконано своєчасно і необхідність подовження терміну була відсутня. А акти складені для затвердження факту затримки вантажу через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на під`їзну колію та відповідного нарахування додаткових зборів і плат за час затримки (плата за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, плата за охорону вантажу).

- навіть якщо суд помилково зарахував строк затримки вантажу на станції призначення до строку прострочки доставки вантажу, були наявні підстави для відмови в стягненні штрафу відповідно до ч.2 ст. 116 Статуту залізниць України. Зазначена норма визначає, що зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Згідно з відмітками в накладній №43133156 вантаж прибув на станцію призначення 20.08.2021, одержувача повідомлено про прибуття вантажу о 12 год. 10 хв. (графа 49 накладної), а відповідно до графи 53 накладної - вантаж одержано 22.08.2021 о 08 год 22 хв. Таким чином одержувач не розкредитував перевізні документи на вантаж впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття.

Викладені вище обставини, на думку апелянта, підтверджують, що суд першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення в частині стягнення штрафу за накладною №43133156 в сумі 2192,30 грн. За наведених підстав вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення штрафу за накладною №43133156 у розмірі 2192,30 грн з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 15.11.2022 у справі №905/2383/21. Ухвалено здійснювати розгляд справи №905/2383/21 в порядку спрощеного провадження, без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 15 днів з дня вручення ухвали.

Позивач правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт рішення суду першої інстанції оскаржує лише в частині стягнення штрафу за накладною №43133156 у розмірі 2192,30 грн та просить прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові. Щодо стягнення штрафу за іншими накладними останнім не оскаржується, а тому не є предметом розгляду апеляційним господарським судом.

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 ГПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Спірні правовідносини сторін виникли з підстав виконання договору на перевезення вантажу.

Статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно зі ст.22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Статтею 41 Статуту залізниць України регламентовано, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Звертаючись до суду, позивач зазначав, що в порушення вимог п. 4.1. Статуту, Залізницею прострочено строк доставки вантажу, пунктом призначення на адресу ПрАТ «Маріупольський комбінат «Азовсталь», який направлявся за залізничними накладними, наведеними у додатку №1 до позову, в тому числі і за спірною накладною №43133156.

Позивач вважав, що вантаж, який прямував за залізничними накладними, в тому числі і за накладною №43133156 відповідачем було доставлено вже після закінчення встановленого терміну доставки, що підтверджується відповідними записами у залізничних накладних, а саме, календарним штемпелем видачі вантажу (графа 52).

Відповідно до п 1.1 Правил оформлення перевізних документів на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Відповідно до п.1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктами 1.1, 2.1 вказаних Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю маршрутними відправками термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320 км; вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з ст.116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

За приписами пунктів 2.1, 2.4 названих Правил обчислення відповідних термінів починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. Розміри штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, які залізниця сплачує одержувачу вантажу, встановлені статтею 116 Статуту у відсотках від провізної плати залежно від кількості прострочених діб. Таким чином, встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з п.5.1 Правил оформлення перевізних документів заповнення накладної на станції призначення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил.

Відповідно до п.п.6.1, 6.6 Правил оформлення перевізних документів за одним перевізним документом приймаються до перевезення вантажі маршрутом або групою вагонів із дотриманням таких умов: вантажі мають бути одного найменування; вантажі приймаються до перевезення від одного відправника з однієї станції відправлення і адресуються на одну станцію призначення одному одержувачу. Заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил.

Згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів у графі 29, яка визначає тип відправки: відправка вагонна, контейнерна, групова/маршрутна, контрейлерна, дрібна/збірна, у відповідному місці проставляється позначка "х" і заповнюється ця графа відправником.

Дослідженням змісту накладної №43133156 вбачається, що 14.08.2021 відправником - ТОВ «Метлом ЛТД» , , Харківська область, м. Харків, вул. Диканівська, 50 зі станції Харків-Вантажний, власним вагоном відповідача було здійснено відправлення одержувачу - ПрАТ «МК Азовсталь», , м. Маріуполь, вул Лепорського,1, лом чорних металів. Станція та залізниця призначення Сартана ДОН. Номер вагону 96289137.

Зі змісту спірної накладною №43133156 вбачається, що типом відправки зазначено- вагонна, відтак, термін доставки вагонів за вказаними накладними має обчислюватись, виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 200 км, що також не заперечується відповідачем.

З накладної №43133156 вбачається, що вантаж прийнято до перевезення 14.08.2021, відстань перевезення складає 796 км. Згідно календарного штампу залізниці «прибуття вантажу» (п. 51) вантаж прибув на станцію призначення Сартана ДОН 20.08.2021. Номер вагону 96289137.

У графі п. 49 накладної зазначено, що датою прибуття вантажу є 20.08.2021, одержувача повідомлено про прибуття вантажу 20.08.2021 о 12 год. 10 хв. ОСОБА_1 ЕЦП 20.08.2021 13:19 (а.с. 40). В той же час, з вказаної накладної вбачається, що її отримано одержувачем (п. 52, п. 53 накладної) за довіреністю №8085 від 06.08.2021 - 22.08.2021 о 08 год. 22 хв. Також у п. 49 вказаної накладної міститься посилання залізниці наступного змісту: «Охорона залізниці 440302, акт №1072, 1073 від 20.08.2021. З вини вантажоотримувача. Одержувача повідомлено про прибуття вантажу 20.08.2021 о 12 год. 10 хв. ОСОБА_1 ЕЦП 20.08.2021 13:19».

Відповідач зазначає, що відповідно до п.2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. Зокрема, відповідачем не заперечується той факт, що нормативний строк доставки - 5 діб (4 доби - по одній добі на кожні повні та неповні 200 км та одна доба на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу) розпочався 15.08.2021 та закінчився 19.08.2021. Оскільки згідно спірної накладної №43133156 вантаж прибув за місцем призначення 20.08.2021, апелянт вважає, що в даному випадку за вказаною накладною прострочення не відбулось, оскільки вантаж прибув на станцію призначення 20.08.2021, про що одержувача повідомлено 20.08.2021 о 12 год. 10 хв. і вантаж подано під вивантаження засобами одержувача, Отже, прострочення склало менше однієї повної доби (12 год. 10 хв.). За наведених підстав апелянт вважає, що вантаж доставлено без порушення терміну доставки, отже, в такому разі сума штрафу складає 0 грн, оскільки штраф нараховується за порушення строку доставки на дві і більше діб.

Водночас, згідно розрахунків позивача, наданих до позовної заяви, відповідачем порушено строк поставки за накладною №43133156, оскільки вантаж одержано позивачем 22.08.2021 о 08 год. 22 хв, отже, як вважає позивач, відповідачем порушено строк доставки вантажу на 2 доби, що стало підставою нарахування штрафу в розмірі 10 відсотків провізної плати в порядку ст.116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів.

На спростування доводів позивача щодо порушення залізницею строків поставки товару більше ніж на дві доби, відповідачем до матеріалів справи надано акти загальної форми (Форма ГУ-23) №1072 від 20.08.2021 та №1087 від 22.08.2021 на віднесення на відповідальність вантажовласника.

Посилаючись на вказані акти відповідач зазначав, що вони складені не на підтвердження затримки вантажу і продовження терміну доставки, оскільки відповідно до п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу терміни доставки збільшуються у разі затримки вантажу в процесі перевезення. Вантаж прибув на станцію призначення 20.08.2021 і перебував в очікуванні його подачі під вивантаження засобами одержувача, отже, відповідач вважав, що процес перевезення залізницею фактично було виконано своєчасно і необхідність подовження терміну була відсутня. Крім того, зазначав, що вказані акти складені для затвердження факту затримки вантажу через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на під`їзну колію та відповідного нарахування додаткових зборів і плат за час затримки (плата за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, плата за охорону вантажу).

З приводу наведених доводів колегія судів зазначає, що відповідно до Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (п.8 Правил).

Пунктом 2.9. Правил встановлено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Таким чином, виходячи з наведених приписів належне оформлення перевізних документів є підставою для збільшення залізницею терміну доставки.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Згідно з п.4 Правил складання актів комерційні акти складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Виходячи з наведених норм, на відповідача покладено обов`язок у разі настання обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, скласти комерційні акти чи акти загальної форми, в залежності від обставин, та внести про даний факт відповідні відомості до накладної, незалежно від стану перевізного процесу.

При цьому, саме на відповідача покладено обов`язок надання суду належних доказів на підтвердження того, що саме відправником або одержувачем було допущено порушення, яке призвело до затримки доставки вантажу за спірними накладними.

Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі №910/3745/19.

Пунктом 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів встановлено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

виконання митних та інших адміністративних правил;

тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Таким чином, наведеним пунктом прямо визначено, що строк продовжується, якщо буде доведено, що затримка виникла з вини відправника або одержувача, або не з вини залізниці.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач вважав, що позивачем здійснено вчасне отримання вагону 96289137, а надані відповідачем акти не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не підписані уповноваженими особами та не містять посилання на номер накладної. Крім того, зазначав, що п. 4.2. Правила оформлення перевізних документів встановлено, що під час перевезення передбачені цими Правилами відмітки зазначаються у графі 49 "Відмітки залізниці". У 4.3. Правил зазначено, що у разі складання акта в графі 49 "Відмітки залізниці" зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено (наприклад, "про нестачу _____ місць", "про нестачу маси _____ кг", "про відсутність пломб" тощо). На думку позивача, спірна накладна не містить посилання у графі 49 на причину затримки, окрім актів, які, як вважав позивач, не свідчать про продовження строку доставки вантажу.

Зі змісту акту відповідача №1072 від 20.08.2021 вбачається опис обставин, що викликали складання акта: «затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на під`їздну колію. Відмова начальника зміни Штипенко».Час затримки вагонів 20.08.2021 12:05. Вказаний акт складено 20.08.2021 у присутності комерційного агента Гуртової Ю.В. та прийомоздатчика Слесаренко Є.В.

Також, з наданого відповідачем акту №1087 від 22.08.2021 повторно наведено опис обставин, що викликали складання акту: «затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на під`їздну колію. Відмова начальника зміни Штипенко». Початок затримки вагонів 20.08.2021 12:05 (акт №1072 від 20.08.2021). Час закінчення затримання вагонів 22.08.2021 05:15. Номер вагону 96289137, між інших вагонів, зазначено у вказаних актах. Вказані акти не містять посилання на номер накладної №43133156, натомість, доставка вантажу здійснювалась у вагонах (п. 29 накладної №43133153), серед яких, між інших, також зазначено і вагон 96289137, отже інші ознаки. зазначені у наведених актах, дають підстави ідентифікувати, що його складено також і за спірною накладною №43133153. Крім того, вказаний акт складено в електронному вигляді, який не може містити власноручних підписів осіб, що його склали.

У вказаному акті також міститься примітка про те, що за цією формою акт складається, якщо немає потреби складати комерційний акт або акт іншої спеціальної форми.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 129 Статуту залізниць України, обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми, що і було здійснено відповідачем у даному випадку.

Крім того, дослідженням накладної №43133156 встановлено, що в графі 49 накладної міститься посилання залізниці наступного змісту: «Охорона залізниці 440302, акт №1072, 1073 від 20.08.2021. З вини вантажоотримувача. Одержувача повідомлено про прибуття вантажу 20.08.2021 о 12 год. 10 хв. ОСОБА_1 ЕЦП 20.08.2021 13:19». У п. 52 накладної зазначено: календарний штемпель видачі вантажу: 22.08.2021; п. 53 - вантаж одержав ОСОБА_2 за довіреністю №8085 від 06.08.2021 - 22.08.2021 о 08 год. 22 хв.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищенаведеним підтверджуються, що за спірною накладною №43133156 термінів доставки вантажу відповідачем не порушено, що підтверджує доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 2192,30 грн за накладною №43133156, а тому у задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 2192,30 грн за накладною №43133156 підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі відповідач також просить суд розглянути заяву про зменшення суми штрафу та ухвалити нове рішення, яким зменшити його розмір за несвоєчасну доставку вантажів до 5% від обґрунтованої суми позову 133 649,60 грн до 6682,48 грн.

На підтвердження доводів клопотання відповідач зазначає, що відповідач частково не заперечує той факт, що з боку залізниці мало місце порушення термінів доставки вантажу у даній справі. Натомість, на даний час відбулось безліч негативних подій, як в діяльності відповідача, так і в Україні. У зв`язку з цим, відповідач вважає необхідним і доцільним подати суду апеляційної інстанції заяву про зменшення суми штрафу, з урахуванням всіх подій і обставин, які трапилися після надання відповіді на відзив та мають значення для сторін. Апелянт зазначав, що з 24.02.2022 та по теперішній час залізниця зазнає систематичних ракетних ударів та обстрілів, наслідком чого є чисельні пошкодження та знищення інфраструктурних об`єктів залізниці, тягового та рухомого залізничного складу. Також через бойові дії (особливо на сході України) суттєво зменшилися обсяги залізничних вантажних перевезень. І фактично АТ "Укрзалізниця" перетворилося з комерційного підприємства на бюджетну установу. Від бойових дій постраждав не тільки позивач, але і величезна кількість інших підприємств, в тому числі і АТ "Укрзалізниця". При цьому залізниця зазнала ушкодження інфраструктури та завдання збитків не тільки у межах Донецької залізниці, а практично по всіх залізницях. Факти ушкоджень та руйнувань залізничних об`єктів в результаті ворожих обстрілів неодноразово висвітлювалися в засобах масової інформації і є загальновідомими, отже, не підлягають доказуванню. При попередній оцінці відповідачем обсягів та вартості зруйнованого або пошкодженого майна станом на 15.07.2022 було встановлено, що за період з 24.02.2022 по 15.07.2022 кількість зруйнованого та пошкодженого майна АТ «Укрзалізниця» становить 4 243 одиниць, залишковою вартістю 5 070 529 тис. грн. Станом на 25.10.2022 кількість зруйнованого та пошкодженого майна збільшилась і становить 5 616 одиниць. При цьому, сума збитків завданих інфраструктурі АТ «Укрзалізниця» буде визначена після затвердження Мінінфраструктури методики щодо визначення шкоди та збитків, на виконання пп. 11 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 326.

На підтвердження наведених доводів апелянт надає копію довідки Департаменту казначейства АТ "Укрзалізниця" від 15.07.2022, лист Департаменту майнової політики АТ "Укрзалізниця" від 15.07.2022, листа ЦКМ-13/2529 від 28.10.2022 філії центру транспортної логістики АТ «Укрзалізниця».

Розглянувши наведене клопотання та надані на його підтвердження докази, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Схоже правило міститься в частині третій статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, за змістом наведених норм суд має право зменшити розмір санкцій зокрема з таких підстав, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Такий перелік не є вичерпним, оскільки частина третя статті 551 ЦК України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки судом поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №904/5645/19; від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 923/536/18; від 10.04.2019 у справі № 905/1005/18; від 06.09.2019 у справі у справі № 914/2252/18; від 30.09.2019 у справі №905/1742/18; від 14.07.2021 у справі № 916/878/20 та інші).

Саме суд першої та апеляційної інстанцій користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанови Верховного Суду від 03.03.2019 у справі № 925/74/19; від 02.06.2021 у справі № 5023/10655/11 (922/2455/20) та інші).

Колегія суддів, приймаючи всі доводи, викладені заявником у клопотанні, а також документи, надані на підтвердження вимог клопотання, враховує, що обставини на які посилається апелянт як на підставу зменшення розміру штрафу в умовах воєнного стану безумовно є винятковими обставинами та завдають підприємству відповідача значні збитки. В той же час, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо можливості зменшення штрафних санкцій відповідачу, не може бути не враховано майнові інтереси обох сторін, в даному випадку економічні інтереси позивача, який має здійснювати свою господарську діяльність також в умовах воєнного стану. Отже, отримання коштів за наслідком часткового задоволення його позовних вимог матимуть для підприємства позивача правомірні сподівання на покращення показників його господарської діяльності як підприємства, яке також зазнало значних економічних втрат та також вимушено працювати під час дії воєнного стану в країні.

Колегія суддів також враховує, що предметом позову у цій справі є стягнення штрафу, нарахованого за порушення, які відбулись до введення воєнного стану і штраф в даному випадку стягується за сам факт допущених порушень, отже позивач такою самою мірою має право на захист своїх майнових інтересів. Тому, керуючись принципом справедливості, а також враховуючи майновий інтерес також і позивача у розгляді даної справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача.

Оскільки апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою розподіляються пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 270, 271, 180, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 15.11.2022 у справі №905/2383/21 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" 2192,30 грн штрафу скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення Господарського суду Донецької області від 15.11.2022 у справі №905/2383/21 залишити без змін.

Резолютивну частину рішення Господарського суду Донецької області від 15.11.2022 у справі №905/2383/21 викласти в наступній редакції:

«Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 135 841, 90 грн задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 89, каб. 12, ) штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 133 649,60 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 233,37 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 916,41 грн.

В решті позовних вимог відмовити».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 89, каб. 12, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця,5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) акціонерного товариства "Українська залізниця" 3405,00 грн витрат за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.02.2023

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко