ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" лютого 2023 р. Cправа №902/1131/22

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С. при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л.,

за участю представників

позивача: Черниш М.В. (договір б/н від 01.09.2022)

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євровибухпром", м.Житомир

до Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр", м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області

про стягнення 2326513,90 грн заборгованості за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

07.11.2022 до Господарського суду Вінницької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Євровибухпром" з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр" 2326513,90 грн заборгованості, яка нарахована в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно умов укладеного між сторонами договору поставки емульсійної вибухової речовини №29-04/21Е від 29.04.2021 в частині здійснення платежів за поставлений позивачем товар в період з серпня по грудень 2021 року, та складається з: 1697328,00 грн - основного боргу; 167237,06 грн - пені; 53643,79 грн - 3 % річних; 408305,05 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів.

Ухвалою суду від 14.11.2022 відкрито провадження у справі №902/1131/22, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 20.12.2022.

09.12.2022 від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу №313 від 30.11.2022 (а.с.79-80), згідно з якою позивач просив стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр" 34897,71 грн витрат на професійну правову допомогу.

Ухвалою від 20.12.2022 закрито підготовче провадження у справі №902/1131/22, справу призначено до судового розгляду по суті на 09.02.2023.

На визначену судом дату, 09.02.2023, з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, зокрема шляхом надіслання ухвали суду від 20.12.2022 за адресою місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.98).

З урахуванням викладених обставин, за правилами п.1 ч.3 ст.202 ГПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, якого належним чином повідомлено про судове засідання, без повідомлення ним причин неявки, справа розглянута за відсутності такого учасника справи.

Також, з огляду на ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк справу розглянуто за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Після закінчення судових дебатів суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по суті позовних вимог та орієнтовний час повернення.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення представники сторін в судове засідання не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено

29.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євровибухпром» (надалі за текстом також - Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Гніванський кар`єр» (надалі за текстом також - Покупець) укладено договір поставки емульсійної вибухової речовини №29-04/21Е (надалі за текстом також - договір) (а.с.12-16).

У відповідності до п.1.1. договору постачальник зобов`язується виготовити та здійснити поставку власним транспортом, а Покупець прийняти та оплатити на умовах даного договору, речовини вибухової емульсійної наливної марки «ЕРА-А» (далі ЕВР), (ліцензія на виробництво вибухових матеріалів промислового призначення згідно наказу Держпраці №74 від 10.07.2018 року, сертифікат експертизи типу (модуль В) №UА.Промбезпека.2.275:2020 від 01.09.2020, сертифікат підтвердження типу (модуль С2) №UА.Промбезпека.3.114:2020 від 02.11.2020) за цінами, погодженими обома сторонами в специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору.

Пунктом 2.1. договору сторонами узгоджено, що постачальник зобов`язується передати у власність покупцю ЕВР в кількості і в строки узгоджені обома сторонами в письмовій заявці, а покупець зобов`язується прийняти у власність ЕВР на умовах: ЕВР доставляється та передається покупцю в місці призначення - свердловина на блоці кар`єра зазначеного в заявці (адреса кар`єра). Поставка ЕВР проводиться безпосередньо у свердловини з метою проведення вибухових робіт покупцем на відкритих гірничих роботах.

За умовами п.2.4. договору постачальник передає покупцеві на кожну поставку ЕВР пакет оригіналів наступних документів:

- видаткова накладна;

- наряд-накладна;

- паспорт (декларація про відповідність);

- рахунок на оплату.

Згідно з п.2.6.-2.8. договору датою поставки ЕВР є дата, зазначена у наряд-накладній. Факт передачі постачальником і прийняття покупцем ЕВР оформляється наряд-накладною, а в бухгалтерському обліку видатковою накладною. Право власності на ЕВР, а також усі ризики, яким може піддаватися ЕВР, переходить від постачальника до покупця з моменту поставки ЕВР.

Сторонами погоджено, що покупець зобов`язаний здійснити 100% передоплату заявленого обсягу за цим договором шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний в цьому договорі, якщо інші умови оплати не передбачені у специфікаціях до цього договору. Остаточний розрахунок протягом 10 календарних днів після дати поставки ЕВР, якщо інші умови оплати не передбачені у специфікаціях до цього договору (п.4.4. договору).

Згідно з п.5.2. договору у разі прострочення оплати в термін, визначений п.4.4. цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до п.9.1. договору, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021 року. Договір лишається чинним на тих же умовах на наступний календарний рік, якщо жодна із сторін за місяць не повідомить письмово іншу сторону про намір припинити його дію.

На виконання умов договору сторонами складено та підписано специфікації для конкретизації його положень, а саме:

- специфікацію №1 до договору (а.с.17), згідно з якою погоджено вартість за ЕВР марки «ЕРА»-А в розмірі 15,00 грн за кг з 01.07.2021;

- специфікацію №2 до договору (а.с.18), згідно з якою погоджено вартість за ЕВР марки «ЕРА»-А наливної в розмірі 15,96 грн за кг з 20.09.2021;

- специфікацію №3 до договору (а.с.19), згідно з якою погоджено вартість за ЕВР марки «ЕРА»-А наливної в розмірі 16,62 грн за кг з 23.09.2021;

- специфікацію №4 до договору (а.с.20), згідно з якою погоджено вартість за ЕВР марки «ЕРА»-А наливної в розмірі 24,12 грн за кг з 17.12.2021.

Надалі, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну вартість 1697328,00 грн, що підтверджується:

- видатковою накладною №142 від 11.08.2021 (а.с.21) на суму 205800,00 грн;

- видатковою накладною №143 від 18.08.2021 (а.с.23) на суму 256050,00 грн;

- видатковою накладеною №164 від 02.09.2021 (а.с.25) на суму 190350,00 грн;

- видатковою накладною №193 від 22.09.2021 (а.с.27) на суму 197744,40 грн;

- видатковою накладною №200 від 24.09.2021 (а.с.29) на суму 239161,80 грн;

- видатковою накладною №225 від 01.10.2021 (а.с.31) на суму 249798,60 грн;

- видатковою накладною №354 від 28.12.2021 (а.с.33) на суму 358423,20 грн.

В матеріалах справи наявні наряд-накладні №21-08/11RP2 від 11.08.2021 (а.с.35); №21-08/18RP2 від 18.08.2021 (а.с.37); №21/09-02RP1 від 02.09.2021 (а.с.39); №21-09/22RP2 від 22.09.2021 (а.с.41); №21-09/24RP2 від 24.09.2021 (а.с.43); №21-10/1RP2 від 01.10.2021 (а.с.45); №21-12/28RP2 від 28.12.2021 (а.с.47), згідно з якими уповноважений представник відповідача отримав товар в кількості, визначеній у видаткових накладних.

03.10.2022 відповідачем отримано вимогу про погашення грошового боргу №234 від 28.09.2022 (а.с.57-61), якою позивач вимагав погасити наявний борг в розмірі 1697328,00 грн протягом 3 днів з моменту її отримання.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євровибухпром» звернулось із цим позовом до суду.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов до таких висновків.

Спір між сторонами у справі виник у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки емульсійної вибухової речовини №29-04/21Е від 29.04.2021 в частині оплати одержаного товару.

Договір, що укладений між сторонами, за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо вчасної оплати товару, внаслідок чого за ним рахується загальна заборгованість за договором у розмірі 1697328,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено факт поставки обумовленого договором товару, а саме за видатковими накладними: №142 від 11.08.2021 (а.с.21); №143 від 18.08.2021 (а.с.23); №164 від 02.09.2021 (а.с.25); №193 від 22.09.2021 (а.с.27); №200 від 24.09.2021 (а.с.29); №225 від 01.10.2021 (а.с.31); №354 від 28.12.2021 (а.с.33).

Факт отримання товару за вказаними накладними відповідачем не спростовано. Товар повернутий позивачеві не був. Будь-які докази оплати поставленого товару в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Сторонами погоджено, що покупець зобов`язаний здійснити 100% передоплату заявленого обсягу за цим договором шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний в цьому договорі, якщо інші умови оплати не передбачені у специфікаціях до цього договору. Остаточний розрахунок протягом 10 календарних днів після дати поставки ЕВР, якщо інші умови оплати не передбачені у специфікаціях до цього договору (п.4.4. договору).

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідач є таким, що прострочив за: видатковою накладною №142 від 11.08.2021 на суму 205800,00 грн з 22.08.2021; видатковою накладною №143 від 18.08.2021 на суму 256050,00 грн з 29.08.2021; за видатковою накладеною №164 від 02.09.2021 на суму 190350,00 грн з 13.09.2021; за видатковою накладною №193 від 22.09.2021 на суму 197744,40 грн з 03.10.2021; за видатковою накладною №200 від 24.09.2021 на суму 239161,80 грн з 05.10.2021; за видатковою накладною №225 від 01.10.2021 на суму 249798,60 грн з 12.10.2021; за видатковою накладною №354 від 28.12.2021 на суму 358423,20 грн з 08.01.2022.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1697328,00 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені, розрахованої в сумі 167237,06 грн за період з 22.08.2021 по 07.07.2022, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до вимог ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із вимогами ч.6 ст.231 та ч.6 ст.232 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з п.5.2. договору у разі прострочення оплати в термін, визначений п.4.4. цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Суд також враховує, що ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перевірку правильності нарахування штрафних санкцій, суд дійшов висновку про задоволення позову в межах заявлених вимог, в сумі 167237,06 грн пені.

Розглянувши вимогу позивача стосовно заявлених 3% річних, розрахованих в сумі 53643,79 грн за період з 22.08.2021 по 31.10.2022, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку правильності нарахування компенсаційних нарахувань суд дійшов висновку про правомірність позову в межах заявлених вимог щодо стягнення 53643,79 грн 3% річних.

Перевіривши вимогу позивача щодо нарахування суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, за період з 01.09.2021 по 30.09.2022 в розмірі 408305,05, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами п.17 аграрної розписки, у випадку порушення Боржником строків оплати грошового зобов`язання, визначених в п.3 Аграрної розписки, Кредитор має право стягнути з Боржника 36 (тридцять шість) % річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

При перевірці правильності нарахування позивачем суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, суд враховує висновки щодо застосування ст.625 Цивільного кодексу України, викладену у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, згідно яких.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Враховуючи наведені висновки, здійснивши перевірку правильності нарахування заявленої суми, суд дійшов висновку про правомірність нарахування 408305,05 грн суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

За правилами ст.129 ГПК України на відповідача покладається відшкодування судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 34897,71 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 34897,71 грн, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що 01.09.2022 між позивачем (замовником) та Черниш Максимом В`ячеславовичем (адвокатом) укладено договір про надання адвокатських послуг б/н (а.с. 81).

Як слідує із п. 1.1 договору замовник доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу, адвокатські послуги та виконати роботи в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

За умовами п.4.1. договору розмір винагороди адвоката визначається за домовленістю згідно додатків до договору.

01.09.2022 між позивачем позивачем (замовником) та Черниш Максимом В`ячеславовичем (адвокатом) укладено додаток до договору про надання адвокатських послуг від 01.09.2022 (а.с.82). В даному додатку сторонами погоджено, що вартість послуг за аналіз, підготовку процесуальних документів, збір доказів та супроводження господарської справи за позовом ТОВ «ЄВРОВИБУХПРОМ» до ВАТ «Гніванський кар`єр» про стягнення 2326916,02 грн встановлюється у вигляді гонорару у розмірі 34897,71 грн, що становить 1,5% ціни позову. Оплата здійснюється після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили.

27.01.2023 між позивачем та Черниш Максимом В`ячеславовичем складено та підписано акт здачі-приймання наданих адвокатських послуг (а.с.102). За умовами цього акту адвокат виконав та передав позивачу послуги на суму 34897,71 грн.

Суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №923/560/17, згідно яких витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Даний висновок викладений у постанові Верховного суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020.

Суд акцентує увагу, що за приписами п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином позивачем доведено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 34897,71 грн та правомірність їх стягнення з відповідача.

При цьому відповідач не скористався своїм правом на подання клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр" (Україна, 23310, Вінницька обл., Тиврівський р-н, місто Гнівань, вулиця Соборна, будинок 85, ідентифікаційний код 00292385) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євровибухпром" (Україна, 10001, Житомирська обл., місто Житомир, Майдан Згоди, будинок 6, офіс 8, ідентифікаційний код 39368,00 грн основної заборгованості; 167237,06 грн пені; 53643,79 грн 3% річних; 408305,05 грн суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів; 34897,71 грн витрат по сплаті судового збору та 34897,71 грн витрат на професійну правову допомогу.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати згідно переліку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 20 лютого 2023 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим:

1 - до справи;

2 - Товариству з обмеженою відповідальністю "Євровибухпром" ();

3 - Відкритому акціонерному товариству "Гніванський кар`єр" (вул.Соборна, 85, м.Гнівань, Тиврівський район, Вінницька обл., 23310) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення