ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" лютого 2023 р. м. Житомир Справа № 906/217/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про стягнення з Фізичної особи - підприємця Ліневича Антона Феофіловича 56 898,79грн заборгованості за постачання електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" подало заяву №279-05 від 08.02.2023 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ліневича Антона Феофіловича заборгованості у сумі 56 898,79грн за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №725 від 29.12.2018.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

За частиною 1 статті 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 2 ст. 154 ГПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Нормами ч. 2 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Приписами ст. 150 ГПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань", відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Суд 10.02.2023, з метою з`ясування актуальних відомостей про сторін наказного провадження, здійснив електронний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за пошуковими параметрами ідентифікаційним номером фізичної особи зареєстровано Фізичну особу - підприємця Ліневича Антона Феофіловича, місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 . У розділі "Дані про хронологію реєстраційних дій" зазначено, що 31.12.2021 здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про фізичну особу-підприємця, зміна інформації для здійснення зв`язку з фізичною особою-підприємцем, зміна місця проживання / місцезнаходження фізичної особи-підприємця.

Однак в заяві про видачу судового наказу №279-05 від 08.02.2023 вказано місцезнаходження Фізичної особи-підприємця Ліневича Антона Феофіловича АДРЕСА_2 , що є порушенням п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Варто зазначити, що при математичному обчисленні сум, які вказані у рахунках на спожиту електричну енергію, загальна сума становить 56 898,89грн (32 846,45 +12 912,85 +11 019,23 + 120,36), водночас в заяві вказана сума 56 898,79грн.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ГПК України, за якою відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Як передбачено ч. 2 ст. 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст. 148, 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Ліневича Антона Феофіловича заборгованості у сумі 56 898,79грн за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №725 від 29.12.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає апеляційному оскарженню протягом десяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата підписання: 15.02.23

Суддя Шніт А.В.
1 - у справу

2 - ТОВ "ЖОЕК" + примірник заяви з додатками (рек. )