РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2023Справа № 46/436-б (910/16810/21)

За позовом Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України

до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державної акціонерної компанії "Укрресурси" та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

за участю третіх осіб Міністерства економіки України, Фонду державного майна України та Управління адміністративних будинків Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України

про визнання недійсним та скасування наказу в межах справи № 46/436-б

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від позивача не з`явились,

від відповідача 1 Ваховська І.Б.

від відповідача 2 Голікова Б.О.,

від відповідача 3 Колток О.М.

В судовому засіданні приймав участь: Вараниця К.В.- представник Управління адміністративних будинків Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Присутні: Коваленко О.М. - представник Міністерства економіки України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним та скасування наказу в межах справи № 46/436-б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 відкрито провадження у справі № 46/436-б (910/16810/20).

03.11.2021 від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на позовну заяву.

05.11.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 11.11.2021 від Міністерства економіки України надішли письмові пояснення у справі.

16.11.2021 від Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшов відзив на позовну заяву.

16.11.2021 від Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшла заява про застосування строків позовної давності.

22.11.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

24.11.2021 від позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 залучено до участі у справі № 46/436-б (910/16810/21) Фонд державного майна України та Управління адміністративних будинків Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України в якості третьої особи без самостійних вимог та відкладено підготовче засідання на 27.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 відкладено підготовче засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2021 до суду від позивача надійшла заява про зміну підстав позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 прийнято до розгляду заяву про зміну підстав позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 відкладено підготовче засідання на 03.03.2022.

Судове засідання призначене на 03.03.2022 не відбулось у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні.

Враховуючи викладене, підготовче засідання призначене на 21.06.2022.

20.06.2022 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог у вигляді уточнення до позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 залишено без руху заяву позивача про збільшення позовних вимог у вигляді уточнення до позовних вимог.

15.07.2022 від позивача надійшли докази сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2022 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог у вигляді уточнення до позовних вимог.

08.08.2022 від Державної акціонерної компанії "Укрресурси" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 відкладено підготовче засідання на 08.09.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 11.10.2022.

Судове засідання, призначене на 11.10.2022, не відбулося.

Враховуючи викладене, розгляд справи призначено на 08.12.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 відкладено підготовче засідання на 22.12.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 відкладено розгляд справи на 02.02.2023.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В поданій позовній заяві позивач просить суд:

- визнати поважними причини пропуску строку позовної давності. Поновити строки на звернення з даною позовною заявою до суду;

- визнати за Державою Україна в особі Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України право власності на нерухоме майно - будинок 12 (літ. А) по Музейному пров. в м. Києві (далі - спірне майно);

- скасувати державну реєстрацію права власності на нежилий будинок в цілому - адміністративний будинок (літ. А), що розташований за адресою: м. Київ, пров. Музейний, будинок 12 за ДАК "Укрресурси", форма власності колективна, з відкриттям розділу;

- визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління майном Київської міської держадміністрації від 23.09.1999 № 468-В;

- скасувати свідоцтво про право власності НБ 010002577 від 24.09.1999;

- визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію права, номер запису 3191-П в книзі 22 п-118, від 11.12.2012 щодо реєстрації права власності на нежилий будинок в цілому - адміністративний будинок (літ. А), що розташований за адресою: м. Київ, пров. Музейний, будинок 12 за ДАК "Укрресурси", форма власності колективна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірне майно було набуте Державною акціонерною компанією "Укрресурси" незаконно, зареєстровано з порушенням чинного законодавства та підлягає вилученню на користь позивача.

Відповідачі надали суду відзиви на позовну заяву, в яких зазначили про неможливість її задоволення, у зв`язку з її не обґрунтованістю та просили суд відмовити в її задоволенні та застосувати строк позовної давності.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 12 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що арбітражний керуючий має право запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб органів державної влади і органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за ї згодою; отримувати інформацію з державних реєстрів шляхом направлення офіційний запитів до держателя або адміністратора відповідного реєстру.

Статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що ліквідатор: з дня свого призначення, зокрема, виконує повноваження керівника (органів управління банкрута; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута що знаходиться у третіх осіб; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута.

Частиною 1 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне майно було включене ліквідатором до ліквідаційної маси.

Також, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язків характер для суб`єктів цих відносин.

Статтею 143 Конституції України, зафіксовано, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ним органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Законом, який визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до роз`яснень Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 №02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсним актів державних чи інших органів" (далі - Роз`яснення) підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав акт.

Оформлення права власності та видача свідоцтв про право власності здійснювалося відповідно до тимчасового Порядку видачі свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна", затвердженого розпорядження Київської міської державної адміністрації від 02.10.1996 № 1563 (далі - Порядок). Згідно п. 6. Порядку Головне управління житлового забезпечення міста Києва здійснювало оформлення права власності та видавало свідоцтва про право власності юридичним особам на об`єкти нерухомого майна, передбачені підпунктами 2.1, 2.3 - 2.5 пункту 2 цього порядку, що внесені до їх статутного фонду іншими юридичними та фізичними особами (засновниками тощо). Відповідно до п. 10.14. юридичними особами на об`єкти нерухомого майна, передбачені пунктом 6 цього Порядку, що внесені до їх статутного фонду іншими юридичними та фізичними особами (засновниками тощо) необхідно надати:

- акт прийому-передачі об`єкта нерухомого майна;

- документ, який підтверджував право власності фізичних та юридичних осіб на об`єкт нерухомого майна, що внесений до статутного фонду юридичної особи;

- оформлений міським бюро технічної інвентаризації технічний паспорт на об`єкт нерухомості.

На виконання вказаних пунктів до Головного управління майном Київської міської державної адміністрації Державною акціонерною компанією "Укрресурси" подавався наступний пакет документів:

- заява дак "Укрресурси" від 03.09.99 № 2660;

- довіреність Дак "Укрресурси" від 06.04.99 № 01/р-08;

- свідоцтво про державну реєстрацію державної акціонерної компанії "Укрресурси" від 18.06.99 № 12853;

- Дп Гміц державного комітету статистики України від 30.06.99 № 2554/99;

- указ Президента України від 21.12.94 р. № 789/94 "Про реформування системи матеріально-технічного забезпечення народного господарства";

- постанова Кабінету Міністрів У країни від 21.01.95 № 46;

- статут державної акціонерної компанії "укрресурси", затверджений постановою кабінету міністрів України від 21.01.95 п 46;

- наказ Фонду державного майна України від 09.11.95 № 1363 "Про передачу майна державних підприємств, які входять до складу Дак "Укрресурси";

- акт прийому-передачі майна державних підприємств статутного фонду державної акціонерної компанії "Укрресурси", затверджений Фондом державного майна;

- наказ Фонду державного майна України від 06.05.99 № 822 "Про внесення змін до наказу ФДМ від 09.11.95 № 1363 "Про передачу майна державних підприємств, які входять до складу Дак "Укрресурси";

- лист Кабінету Міністрів України від 03.04.99 № 36-1114/43;

- технічна документація БТІ від 03.08.99.

Відповідно до Додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 1995 року № 46 у "Переліку підприємств та організацій матеріально - технічного постачання, майно яких передається до статутного фонду Державної акціонерної компанії "Укрресурси" Фонд державного майна України видав наказ від 06.05.1999 року № 822 "Про внесення змін до наказу ФДМУ від 09.11.95 №1363 "Про передачу майна державних підприємств, які входять до складу ДАК "Укрресурси". Зазначеним наказом внесено зміни до графи "Найменування підприємств" Акту приймання-передачі майна державних підприємств до статутного фонду Державної акціонерної компанії "Укрресурси" затвердженого наказом ФДМУ від 09.11.95 № 1362, виклавши їх в такій редакції:

- Компанія "Укрресурси" в т.ч. адміністративні будинки за адресою: м. Київ, провулок Музейний, 10, 10-а, 12.

Отже, право власність за Державною акціонерною компанії "Укрресурси" на спірне майно була зареєстрована у встановленому законом порядку.

Попри викладене, суд також наголошує на наступному.

Розпорядженням КМУ від 27.02.2008 № 339-р відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 11.01.1993 № 5-93 "Про впорядкування використання адміністративних будинків і нежилих приміщень, що перебувають у державній власності" з метою розміщення Мінекономіки та деяких інших центральних органів виконавчої влади Держкомрезерву забезпечити передачу у двотижневий строк будинків по Музейному пров. 10а та 12 в м. Києві до сфери управління Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України.

На підставі наказу Міністра Кабінету Міністрів України від 06.03.2008 № 408 та акту приймання-передачі адміністративних будинків по Музейному провулку, 10а та 12, затвердженого Міністром економіки України та Міністром Кабінету Міністрів України 21.05.2008, до сфери управління Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів передано будинок по Музейному пров. 12 в м. Києві, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна від 11.02.2014 № 10-15-1621.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини (зазначений висновок був сформований ще в Постанові Верховного суду України від 29 жовтня 2014 р. у справі № 6-152цс14).

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Як вбачається з доданого до позовної заяви акта приймання-передачі адміністративних будинків по Музейному провулку, 10А та 12 від 21.05.2008 у 2008 році проводилися організаційно - розпорядчі дії по переданню будинку № 12 до сфери управління Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України. Крім того, у додатках, до вказаного акту міститься реєстр договорів оренди нежилих приміщень.

Отже, позивач володів інформацією стосовно суб`єкта володіння спірним будинком, його технічними характеристиками, наявністю оформлених орендних відносин, а тому міг потенційно знати, на підставі яких документів Державна Акціонерна Компанія "УКРРЕСУРСИ" має у власності будинок, який розташований за адресою: м. Київ, пров. Музейний, № 12.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивач мав об`єктивну можливість знати про обставини порушення (на його думку) права ще з 2008 року, однак до суду і звернувся у 2021 році, при цьому, суд бере до уваги, що позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

Беручи до уваги те, що позивачу було відомо про порушення його прав та ним не вживалися ніякі заходи для повернення спірного майна, суд дійшов висновку застосувати наслідки спливу строків позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Відмовити в задоволенні позову повністю.

2.Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та строк визначені розділом ІV ГПК України.

Суддя М.В. Пасько

Повний текст рішення складено 13.02.2022.