ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2023 р. Справа№ 910/4631/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Кузьменко В.С.;

від відповідача: Самсонович О.А.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Інгосстрах"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 року

у справі № 910/4631/22 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Інгосстрах"

до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 209 466 241,60 грн -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія Інгосстрах" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 209 466241,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4631/22.

06.09.2022 року представник позивача подав до суду першої інстанції клопотання про витребування доказів, у якому просив суд поновити строк для подання клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 року у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів відмовлено. Клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Інгосстрах" про витребування доказів залишено без розгляду на підставі ст. 118 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія Інгосстрах" звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 року та ухвалити нове рішення, яким поновити строк на витребування документів Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія Інгосстрах". Прийняти, розглянути та задовольнити клопотання про витребування доказів Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Інгосстрах".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Інгосстрах" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 року у справі № 910/4631/22 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 року у справі №910/4631/22 залишено без змін.

22.12.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" надійшла заява про прийняття додаткового рішення суду про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій сторона просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Інгосстрах" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" суму понесених судових витрат у справі №910/4631/22 в сумі 105600,00 грн.

Північний апеляційний господарський суд розгляд заяви Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про ухвалення додаткового рішення призначив на 15.02.2023 року своєю ухвало від 20.01.2023 року.

26.01.2023 року через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи №910/4631/22, в яких останній просив відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про відшкодування судових витрат.

Відповідне клопотання позивача обґрунтоване, зокрема, тим, що заява Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про відшкодування судових витрат була відправлена до суду 20.12.2022 року, тобто після п`яти днів після ухвалення постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 року у справі №910/4631/22.

Тобто, відповідна заява не була своєчасно подана, а отже остання підлягає залишенню без розгляду.

Також за твердженням позивача питання розподілу судових витрат вирішується судом першої інстанції при ухваленні рішення.

При цьому, позивач наголосив, що відповідачем не заявлено про судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Крім того, позивач у даному клопотанні, зокрема зазначив, що згідно протоколів підпису на всіх документах щодо підпису Дідковського О.В. зазначено, що «неможливо перевірити сертифікат», тобто неможливо встановити чи підпис є справжнім і дійсним, а отже відповідні документи не можуть бути допустимими доказами на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Також за твердженням позивача заявлений відповідачем розмір витрат є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору, складності справи та наданих адвокатом послуг.

Представник заявника в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 15.02.2023 року просив заяву про відшкодування витрат на професійну правову допомогу задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 15.02.2023 року заперечував проти заяви щодо стягнення відшкодування судових витрат та просив відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Інгосстрах" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 року у справі № 910/4631/22, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в обґрунтування своєї заяви Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" посилається на те, що розмір судових витрат, які поніс відповідач на стадії апеляційного розгляду справи становить 105600,00 грн з оплати послуг адвоката.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання юридичних послуг №2466/01-2022 від 26.08.2022 року, копію рахунку №09.22.-040.2466 від 23.09.2022 року, копію рахунку №12.22.049.2466 від 15.12.2022 року, детальний розрахунок наданих послуг, копію акту №12.22-049.2466 приймання-передачі наданих послуг, згідно з договором про надання юридичних послуг №2466/01-2022 (до рахунку №12-22-049.2466 від 15.12.2022 року.

Пунктами 6.4, 6.5 договору, погоджено застосування змішаної погодинної ставки, незалежно від категорії фахівця фірми, що складає 5500,00 грн/год, без ПДВ. На суму винагороди нараховується ПДВ за ставкою 20%.

Так, відповідно деталізації послуг, надані послуги з правової допомоги адвоката включають в себе:

Виконавець Послуга Час, год Ставка Сума, грн.

рн/год

ВІЗ

Аналіз аргументів викладених у апеляційній скарзі ПрАТ 6,9 5500,00 37950,00

«СК «Інгосстар»; пошук та аналіз релевантної практики ВС

щодо застосування ст.ст.80, 81, 119 ГПК України; підготовка

проекту відзиву на апеляційну скаргу.

ВВТ

Аналіз аргументів викладений у апеляційній скарзі ПрАТ 1,9 5500,00 10450,00

«СК «Інгосстар»; доопрацювання проекту відзиву Банку.

ВІЗ

Формування пакетів документів та направлення відзиву на 0,9 5500,00 4950,00

апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Інгосстар» апелянту та до

суду.

ВВТ

Підготовка до участі та участь у судовому засіданні 4,1 5500,00 22550,00

(з урахуванням затримки у розгляді справи)

ВВТ

Підготовка проекту заяви про відшкодування судових

витрат, що виникли внаслідок розгляду апеляційної скарги 4,1 5500,00 12100,00

ПрАТ «СК «Інгосстар»

ВІЗ - ОСОБА_1

ВВТ - ОСОБА_2

Загальна сума - 88000,00 грн.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

За приписами ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст. 126 Господарського процесуального кодексу України та у ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно ст.15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04, п.269).

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Разом з цим, судова колегія звертає увагу, що у підготовці справи без очевидної потреби у цьому, брали участь одночасно два адвокати позивача, за послуги кожного з яких нараховано повну погодинну ставку, підготовка до участі та тривалість одного судового засідання, за відомостями деталізації послуг, складала 4,1 годин, що не відповідає обставинам справи; до складу витрат на професійну правничу допомогу безпідставно включено значний обсяг робіт, які не потребують наявності фахових знань у галузі права (подання процесуальних документів, формування пакетів документів); здійснення аналізу апеляційної скарги двома адвокатами об`єктивно не могли вимагати настільки значного (8,8 год) обсягу юридичної і технічної (допоміжної) роботи. З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що розмір заявлених до компенсації витрат не відповідає критеріям розумності та реальності.

З огляду на викладене, колегія суддів приймає як належне твердження позивача, що заявлений відповідачем розмір витрат є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору, складності справи та наданих адвокатом послуг.

Твердження позивача, що питання розподілу судових витрат вирішується судом першої інстанції при ухваленні рішення, не беруться судом до уваги, оскільки за результатами розгляду цієї справи постановою Північного апеляційного господарського суду залишено без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 року у справі № 910/4631/22, якою у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів відмовлено.

Таким чином, за правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати іншої сторони (відповідача), в тому числі на професійну правничу допомогу, повинні бути покладені на позивача, адже саме у суді апеляційної інстанції ухвалено остаточне рішення, а тому докази розміру судових витрат понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції правомірно подано відповідачем саме до суду апеляційної інстанції.

Водночас, колегія суддів відзначає, що рішення по даній справі було прийняте судом першої інстанції 06.12.2022 року, тоді як ухвала була переглянута судом апеляційної інстанції 14.12.2022 року.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з твердженням позивача, що заява Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про відшкодування судових витрат була відправлена до суду 20.12.2022 року, тобто після п`яти днів після ухвалення постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 року у справі №910/4631/22.

Проте, колегія суддів відзначає, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2023 року було поновлено Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" строк на подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/4631/22.

Крім того, колегія суддів критично оцінює твердження позивача, що відповідачем не заявлено про судові витрати в суді апеляційної інстанції, оскільки 14.12.2022 року на виконання ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України представником відповідача в судовому засіданні було повідомлено суд апеляційної інстанції (без подачі письмової заяви), що докази на підтвердження понесених відповідачем витрат будуть надані у п`ятиденний строк з моменту проголошення постанови суду апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів відзначає, що ненадання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. У разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодування судових витрат.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові КЦС ВС від 12.10.2022 року у справі №725/42/21-ц.

Так, дані твердження Верховного Суду щодо застосування ч. 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, яка є тотожною за змістом ч. 2 ст. 134 ЦПК України, містяться у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 року у справі № 922/1897/18, від 24.12.2019 року у справі № 909/359/19, від 13.02.2020 року у справі № 911/2686/18, від 1902.2020 року у справі № 910/16223/18, від 21.05.2020 року у справі № 922/2167/19, від 10.12.2020 року у справі № 922/3812/19.

Таким чином, ненадання попереднього розрахунку судових витрат представником відповідача не є підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат, проте останнє впливає на обсяг наданих послуг та оцінку його обґрунтованості, що враховується судом при встановленні розумності суми витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги.

Разом з цим, колегія суддів не приймає, як належне твердження позивача, що згідно протоколів підпису на всіх документах щодо підпису Дідковського О.В. зазначено, що «неможливо перевірити сертифікат», тобто неможливо встановити чи підпис є справжнім і дійсним, а отже відповідні документи не можуть бути допустимими доказами на підтвердження витрат на правничу допомогу, оскільки не підписання відповідних документів не підтверджено жодними належними та допустимими в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України доказами.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи клопотання позивача про зменшення розміру витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги та беручі до уваги розмір мінімальної заробітної плати та об`єм наданих правових послуг, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат понесених Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції та визначити їх розмір, який підлягає відшкодуванню позивачем у сумі 5000,00 грн.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право за заявою сторони винести додаткове рішення, якщо не вирішено питання про розподіл господарських витрат.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244, 281 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Інгосстрах" (49100, Дніпропетровська обл. м. Дніпро, узвіз Козацький, буд. 2, ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ) судові витрати на професійну правову допомогу адвоката під час розгляду справи Північним апеляційним господарським судом у розмірі 5000,00 грн. В іншій частині - відмовити.

3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи № 910/4631/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 16.02.2023 року.