ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.2023м. СумиСправа № 920/142/21
Господарський суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючого судді Джепи Ю.А., суддів Жерьобкіної Є.А. та Котельницької В.Л., за участі секретаря судового засідання Саленко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/142/21 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Приватної виробничо-комерційної фірми «ДАСК ТРАНС СЕРВІС» (49600, м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 2, корпус 13, кім. 442, ідентифікаційний код 20201002)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА АЙСБЕРГ» (40020, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, буд. 24, ідентифікаційний код 32779306)

про стягнення 1 214 303,06 грн

за участю представників учасників справи:

позивача - адвокат Лагунов П.В. (ордер серія АЕ № 1111595),

відповідача - адвокат Кирилкін Р.О. (ордер серія ВМ № 1014169)

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування збитків на загальну суму в розмірі 1 214 303,06 грн, з них: вартість неякісно проведених відповідачем робіт в сумі 494 219,00 грн, вартість давальницької сировини в сумі 153 503,99 грн; вартість експертного дослідження в сумі 12 159,94 грн, неодержаний позивачем дохід (упущена вигода) в сумі 554 420,13 грн; а також позивач просить суд судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг від 17.03.2020 № 170320, укладеного між сторонами, щодо якості виконаних робіт.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи складається з витрат по сплаті судового збору у сумі 18 214,55 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн.

Ухвалою Господарським судом Сумської області від 15.02.2021 у справі № 920/142/21 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання на 23.03.2021, 11:30.

09.03.2021 від представника позивача до суду електронною поштою надійшла заява від 05.03.2021 б/н (вх. № 1162к від 09.03.2021) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 15.03.2021 у справі № 920/142/21 судом постановлено задовольнити заяву представника позивача від 05.03.2021 б/н (вх. № 1162к від 09.03.2021) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 920/142/21; провести підготовче засідання, призначене на 23.03.2021, 11:30 за участю представника позивача - адвоката Касьяна О.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

10.03.2021 від відповідача до суду надійшов відзив б/д, б/н (вх. № 2436/21), відповідно до якого відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що обов`язок прийняття робіт, їх перевірка та виявлення недоліків покладено на позивача і цей обов`язок залежав від волевиявлення останнього, проте позивач прийняв виконане відповідачем роботи без зауважень, а тому, на думку відповідача, втратив право в подальшому посилатися на відступ від умов договору або недоліки у виконаних роботах та несе ризики пошкодження або знищення робіт.

Також відповідач у відзиві зазначає, що доводи позивача про те, що відповідач при виконання підрядних робіт, використав власні комплектуючі, які не придатні для експлуатації з давальницькою сировиною та не відповідають вимогам якості та технічній документації, потребують додаткового дослідження, адже ТУ не містили будь-яких конкретних вказівок щодо відповідності певним параметрам, характеристикам, а власні комплектуючі в свою чергу відповідають у повній мірі ТУ.

Крім наведеного відповідач у відзиві на позов просить суд понесені ним судові витрати покласти на позивача.

22.03.2021 представником позивача надано до суду відповідь на відзив від 17.03.2021 б/н (вх. № 2583/21), де представник позивача не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві та зазначає, що у відповідності до пункту 2.6 договору та статті 857 ЦК України обов`язок дотримання якості робіт покладено саме на підрядника (відповідача у справі) і тому саме він відповідає за результат робіт, а саме - забезпечення збереження засобів протягом встановлених строків придатності.

23.03.2021 представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи від 22.03.2021 б/н (вх. № 2909/21), де останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з його відрядженням.

Ухвалою від 23.04.2021 у справі № 920/142/21 судом постановлено продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів з 17 квітня 2021 року до 17 травня 2021 року; задовольнити клопотання представника відповідача від 22.03.2021 б/н (вх. № 2909/21 від 23.03.2021) про відкладення розгляду справи; відкласти підготовче засідання на 29.04.2021, 11:00, за участі представника позивача у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

29.04.2021 від представника відповідача надійшло клопотання від 29.04.2021 б/н (вх. № 1907 від 29.04.2021) про призначення у даній справі експертизи, відповідно до якого останній просить суд: призначити у справі № 920/142/21 експертизу матеріалів, речовин та виробів, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (адреса: 03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6); на вирішення експертів поставити наступні питання:

1) Чи відповідають характеристики аерозольного балончика д 52 300 мл (наданий зразок), вимогам ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції» в частині п. 3.7.2, щодо вимог до пакування в споживчу тару, а саме:

«Засоби фасують в споживчу тару місткістю від 10,0 мл до 1000,0 мл включно з кратністю 0,1 мл; від 1.0 л до 1000,0 л включно з кратністю 0,1 лв: - скляні, полімерні, жестяні, металеві або комбіновані баночки, флакони або пляшечки з розпилювачами (дозаторами) або без них, згідно з НД зазначеним в супровідній документації постачальника або закордонного виробництва, дозволену до застосування у встановленому порядку».

2) Яким чином епоксидне покриття внутрішньої частини аерозольного балончика д 52 300 мл (наданий зразок), впливає на зберігання його вмісту?

Витрати по проведенню експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Група Айсберг». На час проведення експертизи зупинити провадження в справі № 920/142/21 до отримання результатів експертизи.

У підготовчому засіданні 29.04.2021 судом оголошено перерву до 17.05.2021, 10:00.

12.05.2021 від представника позивача електронною поштою надійшли заперечення на клопотання відповідача про призначення експертизи від 12.05.2021, б/н (вх. № 4527/21), у яких останній посилається на те, що руйнування аерозольних балонів відбулося не з причин, пов`язаних якістю, а у зв`язку з тим, що вони не придатні для експлуатації сировиною для їх наповнення. Тому позивач вважає, що відсутня необхідність у експертному дослідженні питання щодо використаних відповідачем аерозольних балонів.

Ухвалою суду від 17.05.2021 у справі № 920/142/21 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, визначено наступний склад судової колегії: головуючий суддя - Джепа Ю.А., судді: Котельницька В.Л., Заєць С.В.

19.05.2021 від представника позивача електронною поштою надійшла заява від 18.05.2021 б/н (вх. № 2113), відповідно до якої, представник позивача просить у разі призначення судової експертизи, на її розгляд поставити такі питання:

1) Яка причина руйнування наданих на дослідження балонів з антисептичним засобам: «Антисептик/дезінфектант DTS «Рrofessional»?

2) Чи відповідають надані на дослідження балони з антисептичним засобом: «Антисептик/дезінфектант DTS professional» вимогам пунктів 3.7.1. 3.7.2 розділу 3 Технічні вимоги ТУ У 20.2-1:2020 «Засоби дезінфекційні» щодо забезпечення збереження якості засобів?

Просить доручити проведення експертизи Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса». Вказати необхідну для проведення експертизи кількість балонів з антисептичним засобом: «Антисептик/дезінфектант DTS рrofessional», які позивачу буде необхідно надати суду для проведення експертного дослідження.

Ухвалою від 26.05.2021 судом постановлено призначити підготовче засідання у цій справі на 17.06.2021, 14:30.

17.06.2021 від представника відповідача надійшло уточнене клопотання від 16.06.2021 б/н (вх. № 5760 від 17.06.2021) про включення до експертизи, крім раніше заявлених, наступного питання:

- Чи можливе збереження якості пакування визначеної п. 3.7.1. ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції» при використанні тари - жестяної баночки (п. 3.7.2) із наповненням її сировиною - перекис водню (водню пероксид) (п. 3.2.) та чи не суперечать один одному вказані у п. 3.2. та п. 3.7.2. ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції»?

Ухвалою від 17.06.2021 у справі № 920/142/21 постановлено клопотання представника відповідача від 29.04.2021 б/н (вх. № 1907 від 29.04.2021) про призначення у справі судової експертизи з урахуванням уточненого клопотання від 17.06.2021 № б/н (вх. № 5760 від 17.06.2021) задовольнити частково; заяву представника позивача від 18.05.2021 б/н (вх. № 2113 від 19.05.2021) щодо запропонованих на розгляд експертизи питань та пропозиції щодо обрання експертної установи задовольнити частково; призначити у справі № 920/142/21 судову експертизу матеріалів, речовин та виробів, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6). На вирішення експерту (експертам) поставити наступні питання:

1) Чи відповідають характеристики аерозольного балончика д 52 300 мл (наданий зразок), вимогам ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції» в частині п. 3.7.1 та 3.7.2 , щодо вимог до пакування в споживчу тару, а саме:

п. 3.7.1 - «Пакування засобів повинно забезпечувати збереження їх якості»;

п. 3.7.2 - «Засоби фасують в споживчу тару місткістю від 10,0 мл до 1000,0 мл включно з кратністю 0,1 мл; від 1.0 л до 1000,0 л включно з кратністю 0,1 лв: - скляні, полімерні, жестяні, металеві або комбіновані баночки, флакони або пляшечки з розпилювачами (дозаторами) або без них, згідно з НД зазначеним в супровідній документації постачальника або закордонного виробництва, дозволену до застосування у встановленому порядку»?

2) Яким чином епоксидне покриття внутрішньої частини аерозольного балончика д 52 300 мл (наданий зразок) впливає на зберігання його вмісту?

3) Яка причина руйнування наданих на дослідження балонів з антисептичним засобом: «Антисептик/дезінфектант DTS рrofessional»?

4) Чи можливе збереження якості пакування, визначеної п. 3.7.1 ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції» при використанні тари, а саме: жестяної баночки (п. 3.7.2 ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції») із наповненням її сировиною, а саме: - перекис водню (водню пероксид) (п.3.2 ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції»)?

5) Чи не суперечать один одному вказані у п. 3.2 та п. 3.7.2 ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції» технічні вимоги?

Рахунок за проведення експертизи направити відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРУПА АЙСБЕРГ» (40020, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, буд. 24, ідентифікаційний код 32779306). Зобов`язати сторони надати на вимогу експерта (експертів) визначену ним кількість зразків балончиків д 52 300 мл, а також оригінали всіх, необхідних для проведення експертизи, документів. Зобов`язати експертну установу після проведення дослідження та підготовки письмового висновку направити його суду, а також належним чином засвідчені копії висновку - сторонам у справі, або невідкладно повідомити суд про неможливість проведення експертизи через відсутність необхідних знань або без залучення інших експертів, відповідно до вимог частини сьомої статті 99 та частини шостої статті 100 ГПК України. Провадження у справі № 920/142/21 на час проведення судової експертизи та отримання експертного висновку зупинити. Матеріали справи направити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

30.06.2021 судом надіслано до експертної установи матеріали зазначеної справи.

27.07.2021 матеріали справи № 920/142/21 разом із клопотанням судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.07.2021 № 21406/21-34 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи надійшли до Господарського суду Сумської області.

Відповідно до зазначеного клопотання, для вирішення питань, поставлених перед експертами, судові експерти просили суд надати до КНДІСЕ, об`єкти дослідження, а саме:

1. Зразки виробу «Антисептик/дезінфектант DTS рroffesional» в аерозольних упакуваннях, щодо якого складено акт невідповідності товару за якістю від 01.10.2020 № 1-1020 до Договору реалізації № 010920 від 01.09.2020, у кількості щонайменше 3 шт.

2. Зразок речовини «Антисептик/дезінфектант DTS рroffesional» об`ємом щонайменше 1 л, у герметично закоркованій скляній або поліетиленовій ємності.

3. Зразки «аерозольного балончика д 52 300 мл», що не були в користуванні, у кількості щонайменше 3 шт.

4. Дозвіл суду на пошкодження (знищення) об`єктів дослідження, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 103 ГПК України, оформлений ухвалою.

5. Відповідно до статті 102 ГПК України всі матеріали, необхідні для проведення експертизи, мають бути надіслані до КНДІСЕ виключно через суд.

Ухвалою від 05.08.2021 судом постановлено провадження у справі № 920/142/21 поновити; призначити судове засідання для розгляду клопотання експертів у справі № 920/142/21 на 06.09.2021, 10:30; зобов`язати сторони надати суду наступні об`єкти експертного дослідження:

- зразки виробу «Антисептик/дезінфектант DTS рroffesional» в аерозольних упакуваннях, щодо якого складено акт невідповідності товару за якістю від 01.10.2020 № 1-1020 до Договору реалізації №010920 від 01.09.2020, у кількості щонайменше 3 шт;

- зразок речовини «Антисептик/дезінфектант DTS рroffesional» об`ємом щонайменше 1 л, у герметично закоркованій скляній або поліетиленовій ємності;

- зразки «аерозольного балончика д 52 300 мл», що не були в користуванні, у кількості щонайменше 3 шт;

- письмові пояснення щодо згоди на пошкодження (знищення) вищезазначених наданих об`єктів дослідження або зміну їх властивостей внаслідок проведення відповідного експертного дослідження.

25.08.2021 представником позивача подано до суду заву від 18.08.2021 б/н (вх. № 7503/21), разом з якою на виконання вимог суду представником позивача надано у коробці бежевого кольору наступні об`єкти дослідження:

- зразки виробу «Антисептик/дезінфектант DTS рroffesional» в аерозольних упакуваннях, щодо якого складено акт невідповідності товару за якістю від 01.10.2020 № 1-1020 до Договору реалізації №010920 від 01.09.2020, у кількості 5 шт;

- зразок речовини «Антисептик/дезінфектант DTS рroffesional» об`ємом 1 л, у герметично закоркованій поліетиленовій ємності.

А також представником позивача у цій заяві зазначено, що ПВКФ «ДАСК ТРАНС СЕРВІС» надає згоду на пошкодження (знищення) вищезазначених наданих об`єктів дослідження або зміну їх властивостей внаслідок проведення відповідного експертного дослідження.

Від представника відповідача електронною поштою надійшло клопотання від 03.09.2021 б/н (вх. № 7754/21 від 03.09.2021) про відкладення розгляду справи, відповідно до якого просить суд відкласти підготовче засідання у зв`язку зайнятістю представника відповідача в іншому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 06.09.2021 у справі № 920/142/21 постановлено клопотання представника відповідача від 03.09.2021 б/н (вх. № 7754/21 від 03.09.2021) про відкладення розгляду справи задовольнити; відкласти підготовче засідання та розгляд клопотання судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.07.2021 № 21406/21-34 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи у справі № 920/142/21 в судове засідання на 22.09.2021, 12:00 за участі представника позивача - адвоката Касьяна О.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів; повторно зобов`язати відповідача надати суду об`єкти експертного дослідження.

20.09.2021 представником відповідача разом із клопотанням б/д, б/н (вх. № 8148/21 від 20.09.2021) про долучення об`єктів експертного дослідження надано суду зразки «аерозольного балончика д 52 300 мл», що не були у користуванні у кількості 4 штук у коробці синього кольору.

А також представником відповідача у цій заяві зазначено, що ТОВ «Група Айсберг» надає згоду на пошкодження (знищення) наданих об`єктів дослідження або зміну їх властивостей внаслідок проведення відповідного експертного дослідження.

22.09.2021 представник позивача засобами електронного зв`язку надіслав заяву від 22.09.2021 б/н (вх. № 8209/21 від 22.09.2021) про неможливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через технічні складнощі (перебої роботи мережі Інтернет).

Також 22.09.2021 представником відповідача до суду електронною поштою надіслано заяву від 22.09.2021 б/н (вх. № 8200/21) про розгляд справи без його участі.

Ухвалою від 22.09.2021 у справі № 920/142/21 судом постановлено вважати виконаним клопотання судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.07.2021 № 21406/21-34 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи у справі № 920/142/21; зобов`язати експертів після проведення дослідження та підготовки письмового висновку направити належним чином засвідчені копії висновку сторонам у справі, невідкладно повідомити суд про неможливість проведення експертизи через відсутність необхідних знань або без залучення інших експертів, відповідно до вимог частини сьомої статті 99 та частини шостої статті 100 ГПК України; зупинити провадження у справі на час проведення судової експертизи та отримання експертного висновку.

11.10.2021 матеріали справи разом із об`єктами експертного дослідження надіслані судом до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6) для проведення судової експертизи.

01.02.2022 судом отримано матеріали справи № 920/142/21 разом із висновком експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів № 21406/21-34/1276/1284/22-34 від 25.01.2022.

У період з 31.01.2022 по 14.02.2022 суддя - учасник судової колегії Котельницька В.Л. перебувала у відпустці.

На підставі службової записки від 15.02.2022 у зв`язку з відпусткою судді - учасника судової колегії Заєць С.В. з 15.02.2022 по 17.03.2022, відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Господарського суду Сумської області від 15.02.2022 справу № 920/142/21 призначено до повторного автоматизованого розподілу для визначення відсутнього члена судової колегії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2022, визначено наступний склад судової колегії: головуючий суддя - Джепа Ю.А., судді: Жерьобкіна Є.А., Котельницька В.Л.

Ухвалою від 16.02.2022 у справі № 920/142/21 судом постановлено поновити провадження у справі № 920/142/21 та призначити підготовче засідання на 15.03.2022, 12:00.

Водночас підготовче засідання, призначене на 15.03.2022, 12:00, не відбулось у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 та проведенням бойових дій на території Сумської області.

22.03.2022 розпорядженням голови Верховного Суду № 12/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області. Розпорядженням голови Верховного Суду від 22.04.2022 № 25/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області.

Ухвалою від 02.05.2022 у справі № 920/142/21 судом постановлено призначити підготовче засідання на 24.05.2022, 12:00, та зобов`язати учасників справи надати суду письмові пояснення в обгрунтування їх позицій у справі на час винесення даної ухвали з урахуванням висновку експерта.

16.05.2022 представником позивача до суду подано заяву б/н від 16.05.2022 (вх. № 800 від 16.05.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 19.05.2022 у справі № 920/142/21 судом постановлено задовольнити заяву представника позивача б/н від 16.05.2022 (вх. № 800 від 16.05.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 920/142/21; провести підготовче засідання, призначене на 24.05.2022, 12:00, за участі представника позивача - Лагунова П. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

23.05.2022 від відповідача до суду надійшло клопотання б/н, б/д (вх. № 855, вх. № 1856/22 від 23.05.2022) про відкладення розгляду справи та продовження процесуальних строків, де відповідач просить суд відкласти судове засідання, призначене на 24.05.2022,12:00 на іншу дату та продовжити процесуальні строки.

24.05.2022, 12:00, розгляд зазначеної справи не відбувся у зв`язку з відпусткою головуючого судді Джепи Ю.А. що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Враховуючи факт виходу з відпустки судді Джепи Ю.А. та положення частини тринадцятої статті 32 ГПК України, суд ухвалою від 31.05.2022 у справі № 920/142/21 постановив призначити підготовче засідання на 30.06.2022, 12:30, за участі представника позивача - Приватної виробничо-комерційної фірми «ДАСК ТРАНС СЕРВІС» (49600, м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 2, корпус 13, кім. 442, ідентифікаційний код 20201002) - Лагунова П. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У підготовчому засіданні 30.06.2022 судом постановлено протокольну ухвалу про залишення без розгляду клопотання відповідача б/н, б/д (вх. № 855, вх. № 1856/22 від 23.05.2022) про відкладення розгляду справи та продовження процесуальних строків. Зазначену ухвалу відповідно до частини п`ятої статті 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

30.06.2022 ухвалою суду постановлено закрити підготовче провадження у справі № 920/142/21; призначити справу до судового розгляду по суті в судове засідання на 23.08.2022, 11:00, за участі представника позивача - Лагунова П.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку за посиланням www.vkz.court.gov.ua.

18.08.2022 представником відповідача надіслано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 18.06.2022 б/н (вх. № 1886 від 18.08.2022).

23.08.2022 розгляд справи № 920/142/21 не відбувся у зв`язку з відпусткою головуючого судді Джепи Ю.А., що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Ухвалою суду від 02.09.2022 у справі № 920/142/21 задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 18.06.2022 б/н (вх. № 1886 від 18.08.2022); призначено справу до судового розгляду по суті на 11.10.2022, 11:30, за участі представника відповідача - адвоката Кирилкіна Р.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку за посиланням www.vkz.court.gov.ua.

Разом з тим, у зв`язку з відпусткою судді - члена судової колегії Котельницької В.Л. з 01.10.2022 по 30.10.2022, розгляд зазначеної справи по суті, призначений на 11.10.2022, 11:30, не відбувся.

Ухвалою від 01.11.2022 у справі № 920/142/21 судом постановлено призначити справу до судового розгляду по суті в судове засідання на 21.11.2022, 11:30, за участі представника відповідача - адвоката Кирилкіна Р.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку за посиланням www.vkz.court.gov.ua.

Однак, у зв`язку із затвердженням після цього Графіку погодинного відключення електричної енергії у м. Суми, згідно з яким 21.11.2022 відключення електричної енергії повинно бути здійснено з 10:00 до 12:00, суд ухвалою від 15.11.2022 призначив розгляд справи № 920/142/21 в судове засідання на ту ж дату - 21.11.2022, але на інший час, коли планується наявність електропостачання в суді, а саме: на 12:00.

21.11.2022 від представника відповідача електронною поштою надійшло клопотання від 21.11.2022 (вх № 5587/22 від 21.11.2022), відповідно до якого, у зв`язку з аварійним відключенням електроенергії, у представника відповідача відсутня можливість приймати участь у розгляді справи по суті 21.11.2022, 12:00, у режимі відеоконференції, а тому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою від 21.11.2022 у цій справі судом постановлено задовольнити клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи від 21.11.2022 (вх № 5587/22 від 21.11.2022); відкласти розгляд справи № 920/142/21 по суті в судове засідання на 22.12.2022, 12:00, за участі представника позивача - Приватної виробничо-комерційної фірми «ДАСК ТРАНС СЕРВІС» (49600, м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 2, корпус 13, кім. 442, ідентифікаційний код 20201002) - Лагунова П.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА АЙСБЕРГ» (40020, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, буд. 24, ідентифікаційний код 32779306) - адвоката Кирилкіна Р.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку за посиланням www.vkz.court.gov.ua

05.12.2022 представником відповідача надіслано до суду електронною поштою клопотання від 05.12.2022 б/н (вх. № 3056 від 05.12.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, де просить суд забезпечити проведення судового засідання у цій справі у приміщенні Господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 20.12.2022 у справі № 920/142/21 судом постановлено задовольнити клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 05.12.2022 б/н (вх. № 3056 від 05.12.2022); доручити Господарському суду м. Києва (вул. Б. Хмельницького, 44-В, м. Київ, 01030, ) забезпечити проведення судового засідання по суті у справі № 920/142/21, яке призначене на 22.12.2022, 12:00, в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду за участі представника відповідача.

Однак у зв`язку із змінами графіків та відключенням електричної енергії у Господарському суді Сумської області 22.12.2022 з 12:00 до 16:00, судове засідання у цій справі, призначене на 22.12.2022, 12:00, не відбулося, у зв`язку з наведеним, суд ухвалою від 23.12.2022 постановив призначити розгляд справи № 920/142/21 по суті в судове засідання на 09.02.2023, 12:00, за участі представника позивача - Лагунова П.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку за посиланням www.vkz.court.gov.ua, та представника відповідача - Кирилкіна Р.О. у режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду м. Києва (вул. Б. Хмельницького, 44-В, м. Київ, 01030, ) та доручити Господарському суду м. Києва (вул. Б. Хмельницького, 44-В, м. Київ, 01030, ) забезпечити проведення судового засідання по суті у справі № 920/142/21 в режимі відеоконференції у приміщенні зазначеного суду.

Представник позивача приймав участь у судовому засіданні по суті 09.02.2023 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача приймав участь у судовому засіданні по суті 09.02.2023 у режимі відеоконференції у приміщенні Господарському суду м. Києва, проти задоволення позову заперечував.

Згідно зі статтею 194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Суд вважає за доцільне зазначити, що учасникам справи надано достатньо часу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів. Приймаючи до уваги наведене та принципи змагальності і диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання статті 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

В судовому засіданні по суті 09.02.2023 на підставі статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

17.03.2020 між сторонами укладено договір про надання послуг № 170320 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого позивач (замовник) доручає, а відповідач (виконавець) зобов`язується виконати відповідно до умов цього договору роботу з розфасовки продукції позивача (давальницької сировини), а позивач зобов`язується прийняти отриману в процесі розфасовки готову продукцію і оплатити проведену роботу.

Згідно із пунктом 2.2 договору готовою продукцією за цим договором є розфасована в аерозольну упаковку давальницька сировина. Найменування та асортимент готової продукції указується в специфікаціях на кожну партію готової продукції, які є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.2 договору визначено, що готова продукція виробляється частково із сировини і комплектуючих позивача та відповідача, по ТУ позивача і на підставі його інструкцій та рецептур і є його «Private label». Перелік сировини і комплектуючих, які надає позивач, а також їх кількість з розрахунку на одиницю продукції указується у специфікаціях на кожну партію готової продукції, які є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 2.8 договору продукція за цим договором виготовляється з наявною на ній етикеткою, що містить назву продукції та всі необхідні відомості про продукцію, згідно чинного законодавства. Дизайн етикетки розробляється та затверджується позивачем, при цьому технічна частина виконання (виробництво) покладається на відповідача та входить у ціну послуг згідно договору. Вартість додрукарської підготовки дизайну сплачується позивачем одночасно з попередньою оплатою згідно із пунктом 3.3 договору.

Згідно із пунктом 2.6 договору, якщо при отриманні сировини, комплектуючих або в процесі виробництва відповідач виявив, що кількість сировини, комплектуючих або їх якісні параметри не дозволяють зробити готову продукцію в кількості або якості, відповідних переданих йому ТУ і умов цього договору, з дотриманням встановленого нормального відсотка браку, відповідач зобов`язаний негайно попередити позивача і, до отримання від нього вказівок, призупинити роботу.

Ціна послуги за цим договором складається з вартості сировини і комплектуючих відповідача та вартості робіт з виготовлення готової продукції. Ціна є договірною, указується з розрахунку на одиницю готової продукції і указується у специфікаціях на кожну партію готової продукції, які є невід`ємною частиною цього договору (пункт 3.1 договору).

Відповідно до пункту 3.3 договору оплата послуг за цим договором здійснюється на підставі рахунку-фактури, який надається відповідачем після узгодження специфікації, у наступному порядку:

- попередня оплата у розмірі 50 % протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури;

- 50 % - протягом трьох банківських днів з моменту повідомлення позивача про готовність продукції, до здійснення відвантаження продукції згідно умов пункту 4.2 договору. Оплата здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок відповідача.

Пунктом 7.1 договору сторони погодили, що договір вступає в дію з дати його укладення обома сторонами і діє до 31.12.2021.

Згідно із пунктом 1 специфікації від 17.03.2020 № 1 до договору відповідач розфасовує в аерозольну упаковку давальницьку сировину позивача, а саме: розфасовка продукції в аерозольний балон д 52 300 мм «Антисептик/дезінфектант» (згідно із ТУ У 20.2-1:2020 «Засоби дезінфекційні»), кількість штук: 25 000, ціна за одиницю в грн з ПДВ: 23,00 грн, сума з ПДВ: 575 000,00 грн.

Пунктом 3 специфікації від 17.03.2020 № 1 до договору визначено, що позивач надає відповідачу давальницьку сировину для розфасування із розрахунку 0,165 кг на 1 штуку продукції (балон). Наповнення давальницької сировини в один балон - 0,156 кг (+/- 5 грам).

Позивач у позові зазначає, що на виконання умов договору позивач передав відповідачу давальницьку сировину - розчин для наповнення продукції «Антисептик/дезінфектант» у кількості 3 639 кг за накладною на передачу давальницької сировини в переробку від 21.04.2020 № 21. Якість та склад давальницької сировини підтверджено висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 17.04.2020, рецептура розроблена на основі рекомендацій Всесвітньої організації охорони здоров`я.

Позивач провів оплату за договором на загальну суму 552 000,00 грн з ПДВ, з яких: 544 300,00 грн - ціна послуги (вартість сировини, комплектуючих відповідача і робіт з виготовлення готової продукції), 7 700,00 грн - вартість додрукарської підготовки дизайну етикетки. Зазначений факт підтверджується платіжними дорученнями від 26.03.20202 № 245, від 26.03.2020 № 8, від 27.03.2020 № 9, від 22.04.2020 № 313, від 22.04.2020 № 314, від 22.04.2020 № 70 та від 22.04.2020 № 71.

Згідно підписаного сторонами акту надання послуг з переробки від 22.04.2020 № 1 відповідачем виконані роботи з розфасовки продукції «Антисептик/дезінфектант» з давальницької сировини у кількості 22 056 шт., ціна за 1 шт. 23,00 грн, загальною вартістю 507 288,00 грн з ПДВ.

При виконанні робіт відповідачем перероблено (розфасовано у балони) давальницьку сировину - розчин для наповнення продукції «Антисептик/дезінфектант» у кількості 3 639 кг, про що свідчить звіт відповідача про перероблену сировину від 22.04.2020 № 1.

Відповідачем також виконані роботи з додрукарської підготовки дизайну етикетки вартістю 7 700,00 грн, про що сторонами підписано акт надання послуг від 22.04.2020 № 613.

Згідно із накладною від 22.04.2020 № 1 відповідач передав позивачу готову продукцію - DTS «Антисептик/дезінфектант» 300 мл у кількості 22 056 шт.

Позивач вивіз товар власним транспортом, про що свідчить товарно-транспортна накладна від 22.04.2020 № Р609.

З метою реалізації вказаної продукції 01.09.2020 позивачем укладено договір з ТОВ «МІКСПАК» № 010920 (далі - договір реалізації), згідно із пунктом 1.1 якого на підставі цього договору з метою організації довгострокового співробітництва між постачальником (позивачем) та покупцем (ТОВ «МІКСПАК») встановлюються прямі тривалі відносини з питань постачання засобу дезінфекційного (антисептичного): антисептик/дезінфектант DTS professional, виготовленого відповідно до ТУ У 20.2-1:2020 «Засоби дезінфекційні. Технічні умови» у балонах д 52 300 мл. розфасовки ТОВ «ГРУПА АЙСБЕРГ» (надалі - товар) на умовах реалізації. Орієнтовний обсяг закупівлі - 25 000 балонів.

На виконання вказаного договору, за видатковою накладною від 22.09.2020 № ДТ-0000108 позивачем поставлено ТОВ «МІКСПАК» для реалізації 96 шт. балонів дезінфекційного (антисептичного) засобу на загальну суму 5 440,00 грн. (в якості рекламної продукції у дистриб`юторській мережі), що підтверджується товарно-транспортною накладною від 22.09.2020.

Позивач у позовній заяві зазначає, що після прийняття продукції для реалізації, представники ТОВ «МІКСПАК» повідомили про виявлення ознак корозії балонів з продукцією. 01.10.2020 керівники позивача та ТОВ «МІКСПАК» оглянули продукцію на складі та виявили невідповідність вимогам якості усієї партії товару за видатковою накладною від 22.09.2020 № ДТ-0000108, а саме встановлено сліди корозії нижньої частини балонів, протікання рідини та відсутність тиску у балонах та як наслідок втрату товаром можливості його використання за призначенням. Щодо вказаного факту складено акт невідповідності товару за якістю від 01.10.2020 № 1-1020.

У зв`язку з виявленням дефектів товару, ТОВ «МІКСПАК» претензією від 13.10.2020 № 11-1310 повідомило позивача про відмову від подальшого співробітництва за договором реалізації від 01.09.2020 № 010920 на підставі пункту 4.5 договору та відмову від цього договору.

Згідно із накладною на повернення від 18.11.2020 № 003 та товарно-транспортною накладною від 18.11.2020 вказаний товар було повернуто позивачу.

19.11.2020 позивачем проведена інвентаризація залишку балонів на складі, за результатами якої позивачем складено акт перевірки відповідності продукції антисептик/дезінфектант DTS professional на складі, відповідно до якого комісія встановила: кількість коробок з антисептиком - 882, кількість аерозольних балонів - 21153 шт. При поверхневому огляді виявлено:

- картонні упаковки (короба) пошкоджені від протікання продукції, яка знаходиться всередині цих упаковок;

- при розкритті упаковок аерозольні балони мають сліди витоку продукції по швам, на дні балона;

- при натисканні на розпилювач, нічого не відбувалося, таким чином рідина всередині балонів відсутня, що підтверджено при розкритті аерозольної упаковки. Всередині балона по швам видно сліди корозії, яка і привела до його розгерметизації.

Комісією позивача встановлено, що вся продукція пошкоджена, втратила товарний вид, для подальшої реалізації не придатна та підлягає утилізації.

16 грудня 2020 року позивач звернувся до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» з проханням дослідити балони з антисептичним засобом DTS professional та встановити причину їх руйнування.

Згідно висновку комплексного експертного дослідження № 20883/50 за результатами проведення дослідження лакофарбових матеріалів і покрить, дослідження спиртовмісних сумішей, складеного 05.01.2021, причина руйнування аерозольних балонів, наданих на дослідження полягає в порушення цілісності лакофарбового покриття на їх внутрішній поверхні внаслідок руйнуючої дії пероксиду водню у складі вмісту балонів, подальшому контакті металевої стінки із вмістом балонів та пов`язаному з ним виникненням корозії й порушенням цілісності металевої стінки.

Також експерти дійшли висновку, що аерозольні балони з епоксидним покриттям їх внутрішньої частини не придатні для експлуатації з рідинами вищевказаного компонентного складу.

Посилаючись на положення укладеного між сторонами договору позивач зазначає, що обов`язок встановлення відповідності якісних параметр сировини аерозольній упаковці для вироблення готової продукції відповідно до ТУ позивача покладено умовами договору на відповідача.

У порушення вказаних умов договору, ТУ У 20.2-1:2020 та правових норм, відповідач під час виконання робіт з розфасовки продукції використав власні комплектуючі - аерозольні балони д 52 300 мм з епоксидним покриттям їх внутрішньої частини, які не придатні для експлуатації з компонентним складом давальницької сировини позивача і відповідно не могли забезпечувати якість продукції та її збереження протягом встановлених строків придатності, що в подальшому встановлено експертним висновком. Порушуючи умови пункту 2.6 договору відповідач халатно поставився до свого обов`язку при прийманні сировини від позивача дослідити її на предмет можливості виготовлення з неї готової продукції якістю відповідно до ТУ позивача, тобто із забезпеченням збереження засобів протягом встановлених строків придатності, позивача про можливі ризики не попередив та роботу з виготовлення готової продукції не призупинив.

У зв`язку з чим 19.01.2021 позивач направив відповідачу повідомлення про приховані недоліки продукції, відмову від договору та відшкодування збитків, яке вручено відповідачу засобами поштового зв`язку 29.01.2021, проте відповідач відповіді на це повідомлення позивачу не надіслав, понесені позивачем збитки не відшкодував.

Відповідно до наведених позивачем у позовній заяві розрахунків вартість неякісно проведених відповідачем робіт, виходячи із залишку балонів у позивача, складає 494 219,00 грн; вартість давальницької сировини із розрахунку на залишок продукції у позивача (21 153 шт. балонів) складає 153 503,99 грн; вартість експертного дослідження складає 12 159,94 грн; а також неодержаний позивачем дохід (упущена вигода) складає 554 420,13 грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що обов`язок прийняття робіт, їх перевірка та виявлення недоліків покладено на позивача і цей обов`язок залежав від волевиявлення останнього, проте позивач прийняв виконане відповідачем роботи без зауважень, а тому втратив право в подальшому посилатися на відступ від умов договору або недоліки у виконаних роботах та несе ризики пошкодження або знищення робіт.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями Цивільного кодексу України про ці види договорів.

За приписами частини четвертої статті 853 ЦК України у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Відповідно до частини третьої статті 858 ЦК України якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Як свідчать матеріали справи позивач на підставі рахунків-фактур відповідача сплатив відповідачу за договором 552 000,00 грн з ПДВ, з яких: 544 300 грн - ціна послуги (вартість сировини, комплектуючих відповідача та робіт з виготовлення готової продукції); 7 700,00 грн - вартість додрукарської підготовки дизайну етикетки.

При цьому відповідачем були виконані роботи загальною вартістю 507 288,00 грн з ПДВ з виготовлення 22 056 шт. продукції ціною 23,00 грн з ПДВ за одиницю, згідно акту надання послуг з переробки від 22.04.2020 № 1.

Згідно акту перевірки стану продукції від 19.11.2020 залишок аерозольних балонів на складі позивача склав 21 153 шт., відповідно вартість сплаченого позивачем відповідачу на їх виготовлення складає 486 519,00 грн (21 153х23).

Таким чином, вартість неякісно проведених робіт відповідачем, виходячи зі залишку балонів у позивача складає 494 219,00 грн (486 519,00 + 7 700,00).

У результаті витоків та змішування з корозійними відкладенями стала непридатною до використання давальницька сировина позивача надана відповідачу за договором - розчин для наповнення продукції «Антисептик/дезінфектант», а також понесені транспортні витрати.

Вартість давальницької сировини із розрахунку на залишок продукції у позивача (21 153 шт. балонів) складає 153 503,99 грн.

Згідно із актом перевірки стану продукції від 19.11.2020 залишок аерозольних балонів на складі позивача склав 21 153 шт., відповідно до пункту 3 специфікації від 17.03.2020 № 1 давальницька сировина надавалася відповідачу для розфасування із розрахунку 0,165 кг. на 1 штуку продукції (балон). Відповідно кількість давальницької сировини, витраченої на виготовлення цього обсягу продукції складає 3490,25 кг (21153х0,165 кг).

Згідно з висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 11.04.2020 до складу давальницької сировини входять основні діючі речовини у таких пропорціях: спиртова суміш - 70 %, перекис водню - 4 %, гліцерин - 1,5 %, бензалконію хлорид - 0,1 %.

Для виготовлення давальницької сировини позивачем придбано гліцерин дистильований 99,5 % за ціною 36,00 грн з ПДВ за 1 кг, перекис водню 60 % медичний за ціною 34,02 грн з ПДВ за 1 кг, що підтверджується рахунком на оплату № 187 від 30.03.2020 ПрАТ «Фірма «Реагент» та видатковою накладною № 742 від 02.04.2020; засіб спиртовий за ціною 60,00 грн з ПДВ за 1 кг, що підтверджується рахунком ДП «Угерський спиртовий завод» № Уг-0000301 від 17.04.2020 та платіжним дорученням № 305 від 17.04.2020; бензалконію хлорид - 0,1 % за ціною 80,00 грн за 1 кг.

Таким чином на виготовлення давальницької сировини із розрахунку на залишок продукції у позивача (21 153 шт. балонів) ним витрачено:

- 2443,18 кг спиртової суміші (70х3490,25/100) вартістю 146 590,50 грн (2443,18 кг.х60,00 грн);

- 6,98 кг 3 % перекису водню (4/20х3490,25/100) вартістю 237,48 грн (7 кгх34,02 грн);

- 52,35 кг гліцерину (1,5х3490,25/100) вартістю 1 884,74 грн (52,35 кгх36,00 грн);

-3,49 кг бензалконію хлориду (0,1х3490,25/100) вартістю 279,22 грн (3,49 кгх80,00 грн);

- 143,48 грн демінералізована вода до 100 %.

Витрати позивача на перевезення сировини власним транспортом з м. Дніпро відповідачу у м. Суми та перевезення готової продукції у зворотному напрямку склали 4 368,58 грн (746 кмх0,32 лх18,3 грн).

У загальній сумі вартість давальницької сировини із розрахунку на залишок продукції у позивача (21 153 шт. балонів) складає 153 503,99 грн.

Наявність збитків підтверджується висновком комплексного експертного дослідження № 20883/50 за результатами проведення дослідження лакофарбових матеріалів і покрить, дослідження спиртовмісних сумішей, складеного 05.01.2021, щодо руйнування балонів та причин такого руйнування, актом невідповідності товару за якістю від 01.10.2020, актом перевірки стану продукції від 19.11.2020, актом невідповідності товару за якістю №1-1020 від 01.10.2020 та претензією ТОВ «МІКСПАК» № 11-1310 від 13.10.2020.

Згідно платіжного доручення від 22.12.2020 № 56 позивачем сплачено на користь Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» 12 159,94 грн за проведення комплексного експертного дослідження № 20883/50, складеного 05.01.2021.

Верховний Суд у постанові від 11.09.2020 у справі № 904/321/19 визнав правомірною вимогу про відшкодування витрат, понесених внаслідок замовлення експертних досліджень в порядку статті 853 ЦК України.

Таким чином, до складу збитків також відноситься сплачена позивачем сума у розмірі 12 159,94 грн за проведення комплексного експертного дослідження.

Ухвалою суду від 17.06.2021 у справі № 920/142/21 постановлено призначити у справі судову експертизу матеріалів, речовин та виробів, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

На вирішення експерту (експертам) поставлені наступні питання:

1) Чи відповідають характеристики аерозольного балончика д 52 300 мл (наданий зразок), вимогам ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції» в частині п. 3.7.1 та 3.7.2 , щодо вимог до пакування в споживчу тару, а саме:

п. 3.7.1 - «Пакування засобів повинно забезпечувати збереження їх якості»;

п. 3.7.2 - «Засоби фасують в споживчу тару місткістю від 10,0 мл до 1000,0 мл включно з кратністю 0,1 мл; від 1.0 л до 1000,0 л включно з кратністю 0,1 лв: - скляні, полімерні, жестяні, металеві або комбіновані баночки, флакони або пляшечки з розпилювачами (дозаторами) або без них, згідно з НД зазначеним в супровідній документації постачальника або закордонного виробництва, дозволену до застосування у встановленому порядку»?

2) Яким чином епоксидне покриття внутрішньої частини аерозольного балончика д 52 300 мл (наданий зразок) впливає на зберігання його вмісту?

3) Яка причина руйнування наданих на дослідження балонів з антисептичним засобом: «Антисептик/дезінфектант DTS «professional»?

4) Чи можливе збереження якості пакування, визначеної п. 3.7.1 ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції» при використанні тари, а саме: жестяної баночки (п. 3.7.2 ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції») із наповненням її сировиною, а саме: - перекис водню (водню пероксид) (п.3.2 ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції»)?

5) Чи не суперечать один одному вказані у п. 3.2 та п. 3.7.2 ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекції» технічні вимоги?

Відповідно до висновку експерта № 21406/21-34/1276/1284/22-34 від 25.01.2022 встановлено наступне.

За дослідженими властивостями надані на експертизу аерозольні балони «д 52 300 мл» не забезпечують виконання вимог ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекційні» в частині п. 3.7.1 «Пакування засобів повинно забезпечувати збереження їх якості» стосовно наданих на експертизу дезінфекційних засобів.

Надані на експертизу аерозольні балони «д 52 300 мл» не суперечать вимогам п. 3.7.2 ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекційні. Технічні вимоги» в частині: «засоби фасують в споживчу тару місткістю від 10,0 мл до 1000,0 мл включно з кратністю 0,1 мл; від 1,0 л до 1000,0 л включно з кратністю 0,1 л в: - скляні, полімерні, жерстяні, металеві або комбіновані баночки, флакони або пляшечки з розпилювачами (дозаторами) або без них, згідно з НД зазначеним в супровідній документації постачальника або закордонного виробництва, дозволену до застосування у встановленому порядку».

Разом с тим надані на експертизу аерозольні балони не відповідають вимозі зазначеного пункту ТУ У в частині «Упаковка повинна забезпечувати збереження засобів протягом встановлених строків придатності» при пакуванні в них наданого на експертизу дезінфекційного засобу.

Епоксидне покриття внутрішньої поверхні аерозольних балонів, виготовлених зі сталевої жерсті, зокрема, «аерозольного балончика д 52 300 мл», запобігає безпосередньому контактуванню вмісту балона з матеріалом його корпусу для уникнення корозійних процесів, за умови забезпечення суцільності та достатньої щільності покриття.

Причиною руйнування наданих на дослідження аерозольних балонів з антисептичним засобом «Антисептик/дезінфектант DTS «professional» є втрата герметичності корпусів у результаті корозійного пошкодження внаслідок хімічної взаємодії з вмістом в умовах підвищеного внутрішнього тиску.

Збереження якості пакування, визначеної п. 3.7.1 ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекційні. Технічні вимоги» при використанні наданої на експертизу тари, а саме, аерозольного балона «д 52 300 мл» в існуючому технічному стані, при наповненні її наданим на експертизу дезінфекційним засобом, що містить, зокрема, пероксид водню, неможливе.

Оцінювання змісту вимог нормативно-технічних документів, зокрема, п. 3.2 та п. 3.7.2 ТУ У 20.2-1-2020 «Засоби дезінфекційні. Технічні вимоги» виходить за межі компетенції судової експертизи матеріалів, речовин та виробів.

Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною першою статті 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною другою статті 224 ГК України визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами частин першої, третьої - четвертої статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 923/700/17 містить правовий висновок, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-права відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювана збитків і причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Шкода у цивільному праві розуміється як знищення або зменшення особистого чи суспільного блага.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 Цивільного кодексу України.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі № 908/999/17.

Судом встановлено й матеріалами справи підтверджується, що протиправність поведінки відповідача полягає у тому, що останнім порушено зобов`язання, визначені пунктами 2.2, 2.6 договору, пунктом 1 специфікації № 1 від 17.03.2020 до нього та норми статті 857 Цивільного кодексу України, що є свідченням наявності у діях останнього вини щодо неналежного виконанні умов Договору, стосовно якості виконаних робіт.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і збитками полягає у тому, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо забезпечення належної якості робіт, свого обов`язку при прийманні сировини від позивача дослідити її на предмет можливості виготовлення з неї готової продукції якістю відповідно до ТУ позивача, тобто із забезпеченням збереження засобів протягом встановлених строків придатності, не попередження позивача про можливі ризики та не призупинення роботи з виготовлення готової продукції, ця продукція втратила свою товарну цінність до закінчення строків придатності та позивач не може її використовувати за призначенням як товар.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь установленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд з урахуванням вимог ст.ст. 73, 74, 86, 104 ГПК України, покладає в основу судового рішення висновки експерта у цій справі та приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача реальних збитків, що дорівнюють вартості неякісно проведених відповідачем робіт в сумі 494 219,00 грн, вартості давальницької сировини в сумі 153 503,99 грн та вартості експертного дослідження в сумі 12 159,94 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача неодержаного доходу (упущеної вигоди) в сумі 554 420,13 грн, суд зазначає наступне.

В обгрунтування вимог щодо стягнення з відповідача неодержаного доходу (упущеної вигоди) позивач зазначає, що ним 01.09.2020 укладено договір з ТОВ «МІКСПАК» № 010920 щодо реалізації виготовленої відповідачем готової продукції. На виконання вказаного договору, за видатковою накладною № ДТ-00001 від 22.09.2020 позивачем поставлено ТОВ «М1КСПАК» для реалізації 95 шт. балонів дезінфекційного (антисептичного) засобу за на загальну суму 5 440,00 грн. У зв`язку з виявленням дефектів товару, ТОВ «МІКСПАК» претензією № 11-1310 від 13.10.2020 повідомило позивача про відмову від подальшого співробітництва за договором реалізації № 010920 від 01.09.2020 на підставі п. 4.5 договору та відмову від цього договору.

Позивач зазначає, що вказані обставини свідчать про те, що він також зазнав збитків у вигляді неодержаного прибутку (втраченої вигоди), на який позивач мав право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання відповідачем.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 923/700/17 позивач зазначає, що неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин господарювання не допустив правопорушення.

Відповідно до наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку сума неодержаного доходу (втрачена вигода) складає 554 420,13 грн.

Як вже було зазначено судом, до складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Як зазначено вище, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі №3-64гс11, постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №908/2261/17, від 31.07.2019 у справі №910/15865/14, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20.

При цьому, протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).

Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 2 та ч. 3 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц, постановах Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/12204/17, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18).

Також позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №908/2486/18, від 15.10.2020 у справі №922/3669/19, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18).

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди пов`язує можливість отримання доходу (майнових вигод) особою, право якої порушено, саме із звичайними обставинами, тобто звичайними умовами цивільного/ господарського обороту.

При визначенні (обчисленні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має урахування критерію звичайних обставин (умов цивільного/господарського обороту), за яких кредитор мав достатні очікування на отримання відповідного доходу в разі належного виконання боржником своїх обов`язків.

При цьому звичайними обставинами (умовами цивільного/господарського обороту) фактично є типові (нормальні) обставини (умови) комерційного обігу (функціонування ринку), а не теоретично, потенційно можливі, особливо сприятливі ситуації, що мали місце під час неналежного виконання боржником своїх обов`язків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у частині стягнення збитків у розмірі упущеної вигоди (недоотриманого доходу) позивач посилається на укладення ним договору з ТОВ «МІКСПАК» № 010920 щодо реалізації виготовленої відповідачем готової продукції, що надавало право на отримання коштів за реалізацію продукції позивача.

З урахуванням положень пункту 2.3. Договору про надання послуг № 170320 від 17.03.2020, згідно з якими Замовник (позивач) несе повну відповідальність перед третими особами за якісні характеристики готової продукції та її відповідність діючим нормам, а також з огляду на положення пункту 7.10 Договору реалізації № 010920 від 01.09.2020, відповідно до яких саме Постачальник (позивач) гарантує, що якість товару відповідає усім чинним вимогам законодавства, відповідним нормативам ТУ, характеристикам тощо, суд дійшов висновку, що покладення додатково також й цих витрат на відповідача не відповідає встановленим у справі обставинам та положенням укладених договорів щодо розподілу тягаря відповідальності за ними.

Слід зазначити, що визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення реальних збитків позивача є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню, у той час як у відшкодуванні заявленої позивачем упущеної вигоди слід відмовити.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 9 898,25 грн покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо розподілу витрат позивача та відповідача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

За приписами статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини першої статті 129 ГПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини четвертої статті 129 ГПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами частини восьмої статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи складається з витрат по сплаті судового збору у сумі 18 214,55 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн.

У відзиві б/д, б/н (вх. № 2436/21 від 10.03.2021) відповідач просить суд понесені ним судові витрати покласти на позивача, однак не заявляє саме про стягнення витрат на правову допомогу адвоката та не наводить їх попереднього розрахунку.

Протягом розгляду справи учасниками судового процесу не надано суду доказів на підтвердження понесення ними витрат на правничу (правову) допомогу адвоката, а саме відповідного договору про надання правничої допомоги, детального опису наданих позивачу послуг правового характеру із зазначенням часу витраченого на виконання робіт та надання послуг, акту приймання наданих послуг, тощо.

Крім того у судовому засіданні по суті представники сторін до закінчення судових дебатів у справі не заявили про наміри подати докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у розумінні частини восьмої статті 129 ГПК України.

Ураховуючи наведене, й той факт, що правові витрати позивачем заявлено, але не доведено, а відповідачем не заявлено, суд відмовляє у відшкодовані позивачеві та відповідачеві таких витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвокатів у цій справі.

Щодо відшкодування вартості судової експертизи, оплату якої в сумі 16 474,56 грн здійснено відповідачем, суд згідно з положеннями ч.9 ст. 129 ГПК України покладає зазначені витрати у повному розмірі на нього, враховуючи, що судом на підставі висновків зазначеного експертного дослідження здійснено висновок про стягнення з відповідача на користь позивача у повному розмірі заподіяних реальних збитків внаслідок неправомірних дій саме відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково позовні вимоги.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА АЙСБЕРГ» (40020, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, буд. 24, ідентифікаційний код 32779306) на користь Приватної виробничо-комерційної фірми «ДАСК ТРАНС СЕРВІС» (49600, м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 2, корпус 13, кім. 442, ідентифікаційний код 20201002) 659 882,93 грн (шістсот п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні дев`яносто три копійки) збитків, а також 9 898,25 грн (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень двадцять п`ять копійок) відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 554 420,13 грн (п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі чотириста двадцять гривень тринадцять копійок) неодержаного доходу (упущеної вигоди).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повні реквізити сторін зазначені у пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

Повне рішення складено 20 лютого 2023 року.

Головуючий суддя Ю.А. Джепа
Суддя Є.А. Жерьобкіна

Суддя В.Л. Котельницька