ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 Справа № 914/1422/22

місто Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна компанія Укрексперт» м. Київ

до відповідача: Приватного підприємства «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» м. Львів

про стягнення 512134,27 грн

Суддя Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

Секретар с/з Маркіян-Павло ЛАБАЗ

Представники сторін

від позивача: Янівська Г.Я. - адвокат,

від відповідача: Сеньків А.І. - адвокат

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Національна компанія Укрексперт» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» про стягнення 512134,27 грн заборгованості, з яких 416595,63 грн основного боргу, 61046,64 грн індекс інфляції, 9793,92 грн три відсотки річних та 24698,08 грн пені.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2022 року справу передано судді Щигельській О.І.

Ухвалоювід 05.07.2022позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду, зокрема ухвалою від 18.08.2022 строк підготовчого провадження з 05.09.2022 продовжено на 30 днів за ініціативою суду, підготовче засідання відкладено.

Також суд зазначає, що Приватне підприємство «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» зверталося до Господарського суду Львівської області з зустрічним позовом у справі №914/1422/22 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна компанія Укрексперт» та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління проектами «Акрополь» про визнання недійсним Договору №3 уступки вимоги (цесії) від 27.05.2022 року з моменту його укладення.

Ухвалою суду від 07.11.2022 року зустрічну позовну заяву Приватного підприємства «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» повернуто заявнику. Ухвала суду від 07.11.2022 залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 року.

Ухвалою від 26.12.2022 закрито підготовче провадження у справі № 914/1422/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.01.2023.

У судовому засіданні 30.01.2023 оголошено перерву до 06.02.2023.

В судове засідання 06.02.2023 з`явилася представниця позивача, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 06.02.2023 з`явився, надав пояснення щодо спору, просив у позові відмовити повністю.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ТОВ «Н.К. Укрексперт» передано право вимоги щодо заборгованості на суму 512134,27 грн. згідно Договору №3 про відступлення права вимоги (цесії) від 27 травня 2022 року. Право вимоги включає в себе 416595,63 грн основного боргу, 61046,64 грн - втрат від інфляції, 9793,92 грн - три відсотки річних, 24698,08 грн - пені за період з 12.09.2020 по 1 травня 2022 року.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що зауваження відповідача про недоведеність наявності заборгованості у зв`язку з відсутністю актів виконаних робіт є недоречним оскільки правовідносини щодо найму (оренди) не є роботами/послугами в розумінні норм Цивільного кодексу України. Таким чином, сторони договору найму не мали обов`язку складати акти наданих послуг оренди. Рахунок на оплату, в свою чергу, не є первинним документом. Отримавши в найм нерухоме майно, у відповідача виник обов`язок щодо сплати орендної плати в порядку і у розмірі, визначеному договором.

Щодо розміру орендної плати з 1 січня 2019 року, зазначено, що додаткова угода до договору найму №06/07 від 01 липня 2008 укладалась терміном до 31 грудня 2018 року, автоматична пролонгація договору не передбачалась. З 1 січня 2019 року первісний кредитор (наймодавець) запропонував відповідачу підписати додаткову угоду на один рік та передбачити розмір орендної плати 27000,00 грн на місяць. Таким чином, з боку наймодавця були заперечення щодо істотної умови найму, відтак договір не міг бути поновленим на раніше встановлений строк та на тих самих умовах. Підписаного примірника договору відповідач не повернув, однак продовжував користуватись приміщеннями, котрі йому були передані у найм. Жодних заперечень щодо сум, які зазначені у рахунках, виставлених первісним кредитором, з боку відповідача не було.

У вересні 2020 року сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків, з якого вбачається визнання збоку ПП «Скульптура «Львівської фабрики мистецтв» свого обов`язку сплачувати орендну плату у розмірі 27000,00 грн на місяць, починаючи з 1 січня 2019 року. Таким чином, на переконання позивача волевиявлення відповідача щодо ціни договору з 1 січня 2019 року, підтверджує акт звірки від 11 вересня 2022.

Також позивач стверджує, що невід`ємні поліпшення зроблені відповідачем без попередньої згоди первісного кредитора та не мають жодного відношення до даного спору, зважаючи на той факт, що відповідач продовжує користуватись об`єктом найму і його правовідносини з ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь» тривають.

Щодо заперечень відповідача в частині нарахування йому штрафних санкцій позивач вказує, що право первісного кредитора щодо нарахування пені саме у розмірі подвійної облікової ставки НБУ встановлено п.9.2.1 договору, а 3% річних та втрати від інфляції відшкодовуються згідно норм цивільного законодавства - ст. 625 ЦК України. Відповідач, в свою чергу, не надав альтернативного розрахунку таких та не обґрунтував підстав для зменшення їх розміру.

А зауваження відповідача щодо способу завірення позивачем копій документів не може бути підставою для сумнівів щодо належності таких документів як доказів.

У додаткових поясненнях позивач зазначає, що відсутність в штаті відповідача юрисконсульта не може слугувати логічним поясненням того, що спочатку відповідач визнав частково позов, а потім відмовився від такого визнання.

Аргумент відповідача про передчасність позову на думку позивача втратив свою актуальність, оскільки позивачем надано суду та сторонам копії виставлених рахунків та актів виконаних робіт.

Також позивачем долучено копію Акту виконаних робіт №6 за 30.06.2019 року який на думку позивача разом з Актом звірки взаємних розрахунків від 11.09.2020 року підтверджує узгодження сторонами розміру орендної плати в сумі 27000,00 грн /міс.

Щодо підписання Акту звірки взаємних розрахунків неналежної особою позивач стверджує, що такий підписано незмінним керівником відповідача.

Аргументи відповідача

Відповідач з позовними вимогами не погоджується, зокрема у відзиві на позовну заяву зазначено, що позивачем не доведено наявність суми заборгованості за період з 12.09.2020 по 01.05.2020, а саме не надані первинні бухгалтерські документи. Не доведено факт надання послуг, строк виникнення зобов`язань, факт та строк виникнення боргу та сума боргу.

Відповідач зазначає, що враховуючи погоджену суму орендної плати в межах до 17390,00 грн, використання наймачем об`єктів нерухомого майна меншою площею, ніж зазначена в позовній заяві, а також виставлені рахунки на сплату орендної плати за квітень, травень, липень, серпень, жовтень 2021 року по 5000,00 за період з 12.09.2020 по 01.05.2022 відповідач мав сплатити орендну плату в розмірі 285 850,00грн.

ПП «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» сплачено частково орендну плату за грудень 2020 року - 5000,00 та за лютий 2021 року 9000,00 грн. А також, на думку відповідача, в рахунок орендної плати ПП «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» було перекрито частину даху над приміщенням скульптурного цеху на суму 4607З,14 грн. Зарахування вартості перекриття даху в рахунок орендної плати було попередньо погоджено з ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь».

Враховуючи вищевикладене, ПП «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» частково не виконало зобов`язання перед ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь`по сплаті орендної плати за період з вересня 2020 року по квітень 2022 року включно на суму 225776,86 грн.Відтак відповідач зазначив, що визнає з суми основного боргу 416595,63 грн, зазначеної в позовній заяві, лише 225776,86 грн, та заперечує проти стягнення 190818,77 грн - основного боргу, 61046,64 грн - втрат від інфляцій, 9793,92 грн - 3% річних, 24698,08 - пені.

У поданих запереченнях (на відповідь на відзив) відповідач відмовився від часткового визнання позову, яке зроблено ним у відзиві на позовну заяву у справі.

По суті спору зазначив, що відповідач не визнає факту виставлення йому наймодавцем рахунків на суму орендної плати за період з 12.09.2020 року по 01.05.2022 року. Докази виставлення таких рахунків в матеріалах справи відсутні. Так, в матеріалах справи наявні рахунки на сплату орендної плати тільки за квітень, травень, липень, серпень, жовтень 2021 року, кожен з них на оплату орендної плати в розмірі 5000,00 грн. які надані самим відповідачем як додаток до відзиву. Відтак, сума орендної плати за цей період складає 25000 грн і вона сплачена. Оскільки рахунки на оплату орендної плати наймодавцем наймачу не виставлялись, то підстава для оплати орендної плати відповідачем відсутня, отже, у відповідача не виник обов`язок (борг) по оплаті, а в ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь» не виникло право вимоги ні щодо основної суми заборгованості, ні щодо пені, 3% річних, та інфляційних. Відтак ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь», не могло передати неіснуюче право вимоги за договором цесії.

Крім того зазначено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що додаткова угода від 01.01.2019 року з ціною 27000,00 грн. на місяць надсилалась відповідачу для підписання чи взагалі існувала. Позивач сам визнає, що підписаного сторонами примірника такої немає. Отже, його покликання на те, що 01.01.2019 року наймодавець заперечив проти продовження дії договору найму шляхом надання відповідачу додаткової угоди з орендною платою 27000 грн. є голослівними і не підтверджуються жодними доказами.

Натомість акт звірки, на який покликається позивач правочином не є, первинним бухгалтерським документом не є. Відтак, за відсутності належним чином підписаного додаткового договору про внесення змін до договору найму слід прийти до висновку про те, що сторони не встановлювали з 01.01.2019 року орендну плату в розмірі 27000 грн.

Також, на думку відповідача, безпідставним є висновок позивача про те, що відповідач заперечив проти даних акту тільки з підстав неврахування в ньому витрат на ремонт даху. Так, в листі від 29.06.2022 року відповідач вказує про неврахування в ньому витрат відповідача, понесених на ремонт даху, однак твердження про згоду відповідача з іншими даними акту в цьому листі відсутнє.

Оскільки в первісного кредитора не виникло право вимоги по тій причині, що за спірний період ним було виставлено рахунки тільки на 25000 грн, які на момент укладення договору цесії були оплачені відповідачем, то відсутні і підстави для будь-яких додаткових нарахувань 3% річних, інфляційних, пені. Зважаючи на викладене, відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія управління проектами Акрополь» (наймодавець за договором) та Приватним підприємством «Скульптура «Львівської фабрики мистецтв» (наймач за договором, відповідач по справі) укладено Договір найму №06/07 від 01.07.2008 року (надалі - основне зобов`язання, договір найму), за яким в порядку та на умовах, визначених Договором та чинним законодавством України, наймодавець зобов`язався передати, а наймач зобов`язався прийняти в строкове, оплатне користування окремі нежитлові приміщення, що розміщені на території за адресою: м. Львів, вул. Мучна, 32, а саме:приміщення скульптурного цеху, позначені цифрами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8,9,10,11,12, 23, 24, 25, площею 1394,10 кв.м.; приміщення виробничого корпусу № 3, позначені цифрами 51 та 52, площею 34,0 кв.м.; приміщення гаражів, позначені цифрами 14,15,16, площею 49,10 кв.м. Загальна площа приміщень, що орендуються, становить 1477,20 кв.м. (п. 1.1. Договору.)

Відповідно до п. 4.1. Договору передача найманого приміщення від наймодавця до наймача здійснюється у відповідності до Акту приймання-передач підписання якого свідчить про фактичну передачу майна у найм наймачу. У момент підписання Акту приймання-передачі, наймодавець передає наймачу ключі від приміщення, переданого у найм. У Акті приймання-передачі сторони зазначають фактичний стан найманого приміщення. Даний стан вважається станом відповідним даному Договору.

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що орендна плата на місяць за наймане приміщення становить 10143,44 грн (десять тисяч сто сорок три грн. 44 коп.) без ПДВ.

Орендна плата сплачується у національній валюті України на поточний рахунок Наймодавця щомісяця не пізніше 10 календарного дня місяця за поточний розрахунковий місяць (п. 5.2. Договору).

Підставою для орендної плати наймачем є рахунок, що виставляється наймодавцем. Обов`язок відшкодування комунальних витрат наймодавця щодо найманих приміщень покладається на наймача (п.п. 5.4.-5.5. Договору).

Відповідно до п. 5.6. Договору наймодавець має право щорічно кожних 365 днів від дати підписання даного Договору, проводити перерахунок орендних ставок орендованого майна.

Згідно з положеннями п. 6.1. Договору наймач зобов`язаний прийняти передане у найм приміщення у встановлений цим Договором термін; своєчасно і в повному обсязі вносити передбачені цим Договором платежі; користуватись найманим приміщенням відповідно до його призначення та умов даного Договору.

Наймодавець в свою чергу зобов`язується своєчасно надати наймачу приміщення в стані, що відповідає умовам даного Договору (п. 6.3.1. Договору).

Відповідно до п. 8.3. Договору усі зміни, доповнення, пристосування й удосконалення найманого приміщення, зроблені за рахунок наймача і з письмового дозволу наймодавця, які не можливо відокремити від найманого приміщення без завдання йому шкоди, переходять у власність наймодавця без компенсації їх вартості наймачу.

Статтею 9 Договору сторони погодили відповідальність сторін, зокрема встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання умов даного Договору сторони несуть відповідальність згідно умов даного Договору, а саме наймач несе наступну відповідальність у випадку прострочення оплати платежів, передбачених ст.5 цього Договору, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нарахована пеня, від суми, підлягаючої до оплати, за кожний день прострочення (п.п. 9.2.1. Договору).

01.07.2008 року ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь» та ПП «Скульптура «Львівської фабрики мистецтв» складено та підписано Акт приймання-передачі за яким наймодавець передав, а наймач прийняв у строкове платне користування окремі нежитлові приміщення, що розміщені на території за адресою: м. Львів, вул. Мучна, 32, а саме: приміщення скульптурного цеху, позначені цифрами 1, 2,3,4,5,6, 7,8, 9,10,11,12, 23, 24,25, площею 1394,10 кв.м. приміщення виробничого корпусу № 3, позначені цифрами 51 та 52, площею 34,0 кв.м.; приміщення гаражів, позначені цифрами 14,15,16, площею 49,10 кв.м.Загальна площа приміщень, що орендуються, становить 1477,20 кв.м..

01.01.2009 року сторонами Договору складено та підписано Доповнення до Договору найму №06/07 від 01.07.2008 року, а саме доповнено п. 6.1.11. Договору наступним положенням: "Наймач виконує обов`язки щодо забезпечення дотримання вимог пожежної безпеки в орендованих приміщеннях та несе встановлену законодавством відповідальність за порушення таких вимог".

01.11.2010 року сторонами Договору складено та підписано Додаткову угоду до Договору найму №06/07 від 01.07.2008 року, де зазначено, що у разі зміни системи оподаткування та переходу наймодавця на загальну систему оподаткування з 01 січня 2011 року, на ціну договору буде нараховуватись ПДВ у розмірі 20%.

02.01.2014 року ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь» та ПП «Скульптура «Львівської фабрики мистецтв» складено та підписано Акт приймання-передачі, на виконанняДодаткової угоди про внесення змін до Договору найму № 06/07 від 01 липня 2008 року, яким засвідчено, що наймодавець передав, а наймач прийняв окремі нежитлові приміщення, що розміщені на території за адресою: м. Львів, вул. Мучна, 32, а саме: приміщення гаражів, позначені цифрами 6(31,3),24(33,7), 25(7,6) площею 72,60 кв.м.За результатами проведеного огляду наймодавець та наймач засвідчують, що приміщення передане наймачу в належному санітарно-технічному стані. Претензії до стану приміщень в наймача відсутні. Явних недоліків немає. Разом з приміщенням наймач приймає в тимчасове користування майно згідно переліку.

01.03.2018 року ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь» та ПП «Скульптура «Львівської фабрики мистецтв» укладено Додаткову угоду Про внесення змін до Договору найму № 06/07 від 01 липня 2008 року, зокрема сторони домовились внести зміни до п.п.5.1. Договору та викласти їх в наступній редакції: «В порядку та на умовах, визначених даним Договором та чинним законодавством України, Наймодавець зобов`язується передати, а Наймач зобов`язується прийняти в строкове, оплатне користування окремі нежитлові приміщення, ще розміщені на території за адресою: м. Львів, вул. Мучна, 32 а саме:приміщення скульптурного цеху, позначені цифрами 2 (199,40), 3 (209,40), 4 (24,3), 5 (11,8), 6 (7,2), 7 (11), 8 (209,50) 9 (7,5), 10 (6,9), 11 (6,9), 12 (13,7),17 (12,4), 24 (37,3) площею 757,3 кв.м.; приміщення виробничого корпусу, позначені цифрам 51 та 52, площею 34,0 кв.м; приміщення гаражів, позначені цифрами 6(37,3),24(33,7), 25(7,2) площею 78,20 кв.м. Загальна площа приміщень, що орендуються, становить 869,50 кв.м».

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди разом з приміщенням наймач приймає в тимчасове користування майно згідно переліку.

Крім того пунктом 3 Додаткової угоди встановлено, що орендна плата на місяць за наймані приміщення становить 17390,00 (сімнадцять тисяч триста девяносто грн.00 коп.)

Інші положення Договору найму № 06/07 від 01 липня 2008 року залишено без змін (п. 4 Додаткової угоди).

28.02.2018 року сторони підписали Акт приймання-передачі за яким наймач передав, а наймодавець прийняв окремі нежитлові приміщення, що розміщені на території за адресою: м. Львів, вул. Мучна, 32, а саме: приміщення скульптурного цеху позначені в технічному паспорті цифрами 1, 23, 25, загальною площею 630,9 кв.м. Відповідно до п. 2 Акту за результатами проведеного огляду наймодавець та наймач засвідчили, що приміщення повернене наймодавцеві в належному санітарно-технічному стані. Претензії до стану приміщень в наймодавця відсутні. Явних недоліків не має (п. 3 Акту).

За словами позивача, з 1 січня 2019 року наймодавець запропонував відповідачу підписати додаткову угоду на один рік та передбачити розмір орендної плати 27000,00 грн на місяць однак підписаного примірника додаткової угоди відповідач не повернув.

До матеріалів справи не долучено проекту додаткової угоди та доказів її надсилання на адресу відповідача.

Разом з тим матеріали справи містять копії Рахунків-фактур, зокрема (що стосуються спірного періоду):

щодо орендної плати

- Рахунок-фактура №СФ-0000889 від 11.09.2020 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за серпень 2020 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0001014 від 10.09.2020 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за вересень 2020 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0001141 від 15.10.2020 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за жовтень 2020 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0001288 від 11.11.2020 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за листопад 2020 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0001426 від 10.12.2020 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за грудень 2020 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0000133 від 12.01.2021 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за січень 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0000189 від 10.02.2021 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за лютий 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0000315 від 11.03.2021 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за березень 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0000438 від 12.04.2021 року на суму 5000,00 грн (орендна плата за квітень 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0000523 від 11.05.2021 року на суму 5000,00 грн (орендна плата за травень 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0000710 від 14.06.2021 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за червень 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0000826 від 12.07.2021 року на суму 5000,00 грн (орендна плата за липень 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0000950 від 10.09.2021 року на суму 5000,00 грн (орендна плата за серпень 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0001085 від 10.09.2021 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за вересень 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0001197 від 11.10.2021 року на суму 5000,00 грн (орендна плата за жовтень 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0001324 від 10.11.2021 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за листопад 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0001454 від 10.12.2021 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за грудень 2021 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0000346 від 28.01.2022 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за січень 2022 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0000571 від 14.03.2022 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за березень 2022 р.);

- Рахунок-фактура №СФ-0000685 від 12.04.2022 року на суму 27000,00 грн (орендна плата за квітень 2022 р.);

щодо експлуатаційних витрат

- Рахунок-фактура №СФ-0001092 від 08.10.2020 року на суму 791,46 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0001221 від 10.11.2020 року на суму 791,46 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0001358 від 07.12.2020 року на суму 747,58 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000006 від 06.01.2021 року на суму 769,52 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000139 від 08.02.2021 року на суму 717,56 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000265 від 09.03.2021 року на суму 956,16 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000390 від 07.04.2021 року на суму 932,30 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000645 від 09.06.2021 року на суму 884,58 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000776 від 07.07.2021 року на суму 860,72 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000902 від 09.08.2021 року на суму 836,86 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0001024 від 09.09.2021 року на суму 836,86 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0001147 від 08.10.2021 року на суму 860,72 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0001274 від 08.11.2021 року на суму 908,44 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0001404 від 07.12.2021 року на суму 813,00 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000239 від 10.01.2022 року на суму 621,84 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000364 від 08.02.2022 року на суму 630,57 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000491 від 10.01.2022 року на суму 702,15 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000610 від 07.04.2022 року на суму 657,82 грн;

- Рахунок-фактура №СФ-0000736 від 10.05.2022 року на суму 637,67 грн.

З долучених до матеріалів справи квитанцій, платіжного доручення та виписки по рахунку ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь», відкритої в АТ «Кредобанк» встановлено, що за спірний період відповідачем було здійснено платежі на загальну суму 29968,23 грн, з них 15968,23 грн експлуатаційних витрат та 14000,00 грн орендних платежів, зокрема:

- 21.09.2020 року на суму 747,58 грн, призначення платежу «Експлуат витрати за серпень 2020р. зг рах №СФ-0000968 від 08.09.2020р. Без ПДВ»;

- 28.10.2020 року на суму 791,46 грн, призначення платежу «Експлуат витрати за вересень 2020р. зг рах №СФ-0001092 від 08.10.2020р. Без ПДВ»;

- 19.11.2020 року на суму 791,46 грн, призначення платежу «Експлуатаційні витрати за жовтень 2020р. зг рах №СФ-0001221 від 10.11.2020р. Без ПДВ»;

- 16.12.2020 року на суму 747,58 грн, призначення платежу «Експлуатаційні витрати за листопад 2020р. зг рах №СФ-0001358 від 07.12.2020р. Без ПДВ»;

- 29.12.2020 року на суму 5000,00 грн, призначення платежу «орендна плата за грудень 2020р. згідно угоди Без ПДВ»;

- 14.01.2021 року на суму 769,52 грн, призначення платежу «Експлуатац витрати за грудень 2020р. зг рах №СФ-0000006 від 06.01.2021р. Без ПДВ»;

- 12.03.2021 року на суму 4500,00 грн, призначення платежу «орендна плата за лютий 2021р. від ПП «Скульптура» ЛМФ через Червінь Петро Власович»;

- 18.03.2021 року на суму 4500,00 грн, призначення платежу «орендна плата за лютий 2021р. від ПП «Скульптура» ЛМФ через Червінь Петро Власович»;

- 22.03.2021 року на суму 717,56 грн, призначення платежу «Експлуатац витрати за січень 2021р. зг рах №СФ-0000139 від 08.02.2021р. Без ПДВ»;

- 16.04.2021 року на суму 956,16 грн, призначення платежу «Експлуатаційні витрати за лютий 2021р. зг рах №СФ-0000265 від 09.03.2021р. Без ПДВ»;

- 01.06.2021 року на суму 932,30 грн, призначення платежу «Експлуат витрати за березень 2021р. зг рах №СФ-0000390 від 07.04.2021р. Без ПДВ»;

- 09.06.2021 року на суму 932,30 грн, призначення платежу «Експлуат витрати за квітень 2021р. зг угоди на 2021р. Без ПДВ»;

- 01.07.2021 року на суму 884,58 грн, призначення платежу «Експлуат витрати за травень 2021р. зг рах №СФ-0000645 від 09.06.2021р. Без ПДВ»;

- 17.08.2021 року на суму 860,72 грн, призначення платежу «Експлуат витрати за червень 2021р. зг рах №СФ-0000776 від 07.07.2021р. Без ПДВ»;

- 06.09.2021 року на суму 836,86 грн, призначення платежу «Експлуат витрати за липень 2021р. зг рах №СФ-0000902 від 09.08.2021р. Без ПДВ»;

- 19.10.2021 року на суму 1697,58 грн, призначення платежу «Експлуатаційні витрати за серпень 2021р. зг рах №СФ-0001024 від 09.09.2021р і за вересень 2021р зг рах№СФ-0001147 від 08.10.2021р Без ПДВ»;

- 24.12.2021 року на суму 908,44 грн, призначення платежу «Експлуатаційні витрати за жовтень 2021р. зг рах №СФ-0001274 від 08.11.2021р. Без ПДВ»;

- 20.01.2022 року на суму 1434,84 грн, призначення платежу «експлуатац. витрати за листопад і грудень 2021р.зг рах №СФ-0001404 від 07.12.2021р. і рах №СФ-0000239 від 10.01.2022 р. Без ПДВ»;

- 25.03.2022 року на суму 702,15 грн, призначення платежу «експлуатаційні витрати лютий 2022р, без ПДВ»;

- 28.02.2022 року на суму 630,57 грн, призначення платежу «експлуат витрати за січень 2022р. зг рах №СФ-0000364 від 08.02.2022р. Без ПДВ».

Також до матеріалів справи долучено Акт звірки розрахунків за період з 01.08.2007 по 11.09.2020 року підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Листом №29/24-06-22 від 24.06.2022 року ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь» направлено ПП «Скульптура «Львівської фабрики мистецтв» для погодження та підписання Акт звірки розрахунків за період з 12.09.2020 року по 05.05.2022 р.

До матеріалів справи долучено Акт звірки розрахунків за період з 12.09.2020 року по 05.05.2022 р підписаний представником ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь» та скріплено печаткою юридичної особи.

Листом №6 від 29.06.2022 року ПП «Скульптура «Львівської фабрики мистецтв» повідомлено ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь», що в представленому Акті звірки розрахунків за період з 12.09.2020 р. про 05.05.2022 р. не відображені витрати для перекриття частини даху над приміщенням скульптурного цеху в сумі 46073,14 грн.

До справи долучено Акт виконаних робіт від 22.12.2020 року, згідно з яким 22.12.2020 року завершено виконання робіт по перекриттю частини даху на приміщенням скульптурного цеху площею - 662 м2, загальна вартість робіт складає 46073,14 грн. Акт підписаний директором ПП «Скульптура «Львівської фабрики мистецтв», представником ТзОВ «Компанія управління проектамиАкрополь» та виконавцем робіт.

27.05.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія управління проектами Акрополь» (цедент за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна компанія Укрексперт» (цесіонарій за договором, позивач по справі) укладено Договір №3 уступки вимоги цесії (надалі-Договір цесії), за яким в порядку та на умовах, визначених цим Договором, цедент передає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором щодо заборгованості, що випливає з Договору найму №06/07 від 01 липня 2008 р., укладеним з ПП «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» (надалі іменується "боржник") та виникла за період від 12 вересня 2020 року - 1 травня 2022 року (п. 1 Договору цесії).

За цим Договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості у сумі 512134,27 (п`ятсот дванадцять тисяч сто тридцять чотири гривні 27 коп.), з яких сума простроченого основного зобов`язання - 416595,63 грн, нараховані станом на 1 травня 2022 року втрати від інфляції - 61046,64 грн та три відсотки річних - 9793,92 грн, пеня - 24698,08 грн (п. 2 Договору цесії).

Відповідно до п. 3 копії документів, що підтверджують право вимоги, передаються цедентом цесіонарію в момент підписання цього Договору і є його невід`ємною частиною.

Компенсація вартості переданих прав здійснюється цесіонарієм шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у розмірі, що становить 5% від суми зобов`язань, перелік яких визначено п. 2 даного Договору на рахунок цедента в строк, не пізніше 31 січня 2022 року за вказаними реквізитами (п. 4 Договору цесії).

Цесіонарій повідомлений про заперечення, які існують у боржника на момент підписання Договору і які можуть бути висунуті проти вимог цесіонарія, а також про зміст листування і переговорів між цедентом і боржником. Цедент зобов`язаний надати боржнику повідомлення про уступку вимоги разом із розрахунком суми заборгованості, визначеної в п. 2 даного Договору, а цесіонарій зобов`язаний, зі свого боку, самостійно направити боржнику вимогу про сплату заборгованості (п.п. 5-6. Договору цесії).

Матеріали справи містять Повідомлення про заміну кредитора вих. №28/22-06-22 від 22.06.2022 року, яким ТзОВ «Компанія управління проектами Акрополь» повідомлено відповідача про укладення Договору №3 уступки вимоги (цесії) від 27.05.2022 року, та вказано, що новим кредитором щодо заборгованості станом на 1 травня 2022 року, що виникають за Договором найму №06/07 від 01 липня 2008 р. укладеним з ПП «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв»,виступає ТОВ «Н. К. Укрексперт».

Враховуючи наведене вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Національна компанія Укрексперт» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» про стягнення 512134,27 грн заборгованості, з яких 416595,63 грн основного боргу, 61046,64 грн індекс інфляції, 9793,92 грн три відсотки річних та 24698,08 грн пені.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія управління проектами Акрополь» та Приватним підприємством «Скульптура «Львівської фабрики мистецтв» укладено Договір найму №06/07 від 01.07.2008 року.

Відповідно до ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 ЦК України).

Так, 27.05.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія управління проектами Акрополь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна компанія Укрексперт» укладено Договір №3 уступки вимоги цесії, за яким в порядку та на умовах, визначених цим Договором, цедент передає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором щодо заборгованості, що випливає з Договору найму №06/07 від 01 липня 2008 р., укладеним з ПП «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» та виникла за період від 12 вересня 2020 року - 1 травня 2022 року (п. 1. Договору цесії).

Як зазначалося судом вище, за вказаним Договором цесіонарій набув право вимагати від боржника належного виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості у сумі 512134,27 грн, з яких сума простроченого основного зобов`язання - 416595,63 грн, нараховані станом на 1 травня 2022 року втрати від інфляції - 61046,64 грн та три відсотки річних - 9793,92 грн, пеня - 24698,08 грн (п. 2 Договору цесії).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Варто зазначити, що законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам".

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до вимог ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що 01.03.2018 року ТОВ «Компанія управління проектами Акрополь» та ПП «Скульптура «Львівської фабрики мистецтв» укладено Додаткову угоду Про внесення змін до Договору найму № 06/07 від 01 липня 2008 року, зокрема пунктом 3 Додаткової угоди встановлено, що орендна плата на місяць за наймані приміщення становить 17390,00 грн. Інші положення Договору найму № 06/07 від 01 липня 2008 року залишено без змін.

Водночас позивач вказує, що з 01.01.2019 року первісний кредитор (наймодавець) запропонував відповідачу підписати додаткову угоду на один рік та передбачити розмір орендної плати 27 000,00 грн. на місяць.

Відповідно до положень ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Позивач стверджує, що підписаного примірника договору відповідач не повернув, однак продовжував користуватись приміщеннями, котрі йому були передані у найм. Крім того, на думку позивача, Акт виконаних робіт №6 за 30.06.2019 року та Акт звірки взаємних розрахунків від 11.09.2020 року підтверджує узгодження сторонами розміру орендної плати в сумі 27000,00 грн /міс.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять ні проекту Додаткової угоди з пропозицією погодити суму орендної плати 27 000,00 грн. на місяць, ні доказів надіслання такої на адресу відповідача. Крім того відсутня також інформація щодо того чи звертався наймодавець як заінтересована особа до суду щодо зміни умов договору.

Також суд вказує, що Акт виконаних робіт №6 за 30.06.2019 року який на думку позивача підтверджує узгодження сторонами розміру орендної плати в сумі 27000,00 грн не стосується спірного періоду за вказаним позовом, адже періодом за який стягується заборгованість є від 12 вересня 2020 року по 1 травня 2022 року.

Щодо Акту звірки взаємних розрахунків від 11.09.2020 року суд звертає увагу, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій.

Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суд від 19.04.2018 р. у справі № 905/1198/17, від 24.10.2018р. у справі №905/3062/17, від 05.03.2019 р. у справі № 910/1389/18, від 04.12.2019 у справі №916/1727/17.

Суд зауважує, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Відтак, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що сума орендної плати погоджена сторонами складає 17390,00 грн відповідно до умов Додаткової угоди від 01.03.2018 року Про внесення змін до Договору найму № 06/07 від 01 липня 2008 року.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про недоведеність факту надання послуг, строку виникнення зобов`язань, суми заборгованості за період з 12.09.2020 по 01.05.2020, зокрема не надання позивачем первинних бухгалтерських документів.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В той час як за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. (ст. 759 ЦК України).

Предметом послуги є не річ (майно), а дія, діяльність, пов`язана з нею, котрі споживаються під час надання, відтак виходячи із наведених норм найм (оренда) не є послугою.

Відповідно плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Щодо позиції відповідача про неотримання ним рахунків суд зауважує, що за своєю правовою природою рахунок на оплату витрат не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити орендну плату. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і неодноразово викладена в постановах Верховного Суду.

Так, у договорі сторони зазначили, що підставою для орендної плати наймачем є рахунок, що виставляється наймодавцем (п. 5.5. Договору), однак за змістом статті 762 ЦКУ та пункту 5.2. Договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який встановлений «щомісяця не пізніше 10 календарного дня місяця за поточний розрахунковий місяць».

Також суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що ПП «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» було перекрито частину даху над приміщенням скульптурного цеху на суму 4607З, 14 грн в рахунок орендної плати і таке зарахування вартості перекриття даху в рахунок орендної плати було попередньо погоджено з ТОВ «Компанія управління проектами Акрополь». Зазначене не підтверджується матеріалами справи, крім того суд зауважує, що умовами п. 8.3. Договору найму сторони узгодили, що усі зміни, доповнення, пристосування й удосконалення найманого приміщення, зроблені за рахунок наймача і з письмового дозволу наймодавця, які не можливо відокремити від найманого приміщення без завдання йому шкоди, переходять у власність наймодавця без компенсації їх вартості наймачу.

Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується наявність заборгованості відповідача за Договором найму № 06/07 від 01 липня 2008 року за період з 12.09.2020 по 01.05.2020 у розмірі 273 193,21 грн.

Щодо нарахованих 3% річних, індексу інфляції та пені, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд звертає увагу, що можливість стягнення пені, її розміри та порядок нарахування визначено умовами Договору зокрема п. 9.2.1. встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання умов даного Договору сторони несуть відповідальність згідно умов даного Договору, а саме: наймач несе відповідальність у випадку прострочення оплати платежів, передбачених ст.5 цього Договору, наймач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нарахована пеня, від суми, що підлягає до оплати, за кожний день прострочення.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням суми заборгованості та часткових оплат за заявлений позивачем період суд встановив, що сума належної до стягнення з відповідача на пені за порушення порядку і строку оплати за Договором найму №06/07 від 01.07.2008 року становить 15 667,00грн.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в пункті 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», а також постановах Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі №3-1522гс16, від 06.06.2012 у справі №6-49цс12 та від 24.10.2011 у справі №6-38цс11.

Перевіривши підстави, строки та правильність нарахування суд, провівши відповідний перерахунок з врахуванням настання моменту прострочення боржника дійшов висновку, що до стягнення з відповідача належать 6420,00 грн 3 % річних та 39510,00 грн. індексу інфляції

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування "вірогідності доказів", який на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі №904/2357/20.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна компанія Укрексперт» до Приватного підприємства «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» підлягають задоволенню в частині 334 790,00 грн заборгованості, з яких 273193,21 грн сума основного боргу, 15667,00 грн пеня, 6420,00 грн 3 % річних, 39510,00 грн індекс інфляції. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 5021,74грн.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Скульптура» Львівської фабрики мистецтв» (79014, Львівська обл., місто Львів, вулиця Мучна, будинок 32; ідентифікаційний код 33981266) на користь Товариства з обмеженою відповіда льністю «Національна компанія «Укрексперт» (03127, місто Київ, проспект 40-річчя жовтня, будинок 120, корпус 1; ідентифікаційний код 31513443) 334790,00 грн. заборгованості, з яких 273193,21 грн. сума основного боргу, 15667,00 грн. пеня, 6420,00 грн. 3 % річних, 39510,00 грн. індекс інфляції та 5021,74 судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.02.23р.

Суддя Щигельська О.І.